GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר:
החברה מאוד אדישה לבעיות של עולים.
סופה לנדבר:
האנשים האלה חיים באי בודד, ואתה מרגיש את זה.
יעל דיין:
מערכות שלמות שאמונות לטפל בדברים האלה - בקשה לטפל בהם, בקשה לתקצב אותם.
יעל דיין:
אנחנו דורשים שבמשרד הקליטה, כמו במשרד לביטחון פנים מהצד שלו, יהיה טיפול בקורבנות יחד עם משרד הרווחה.
יעל דיין:
אחרי הרצח אתמול, אני רוצה לדעת מי האתיופים המומחים בפסיכיאטריה, בעבודה סוציאלית, מי מטפל ב7- הילדים האלה, מי מטפל בהורים הזקנים, אם יש?
יעל דיין:
את זה אני אומרת לגבי כל הנפגעים של מקרי אלימות, שיש להם בעיה נוספת.
יעל דיין:
זה לא כמו שאם לי קורה משהו, חס וחלילה, במשפחה, אז יש לי 3 דורות של דודים, דודות וחברות מבית הספר.
יעל דיין:
אני רוצה לדעת מה קבוצות התמיכה של קורבנות אלימות, בין אם זה מכות ובין אם זה אונס או חס וחלילה רצח.
יעל דיין:
לאנשים האלה יש הר של בעיות בנוסף לזה.
יעל דיין:
אנחנו מבקשים שהעניין יגיע גם לטיפול במקרה של אלימות במשפחה בכל ההליכים שקשורים בגירושין בבתי הדין הרבניים.
יעל דיין:
לא יכול להיות שיהיו נשים שבנוסף לבעיות האלימות יהיו להן בעיות בגלל שהן ספק יהודיות, רבע יהודיות, שמינית יהודיות, לא מוכרות ולא מקובלות על ידי הקהילה בגלל הספק יהדות, או בגלל הסגירות של העדה האתיופית.
יעל דיין:
כל הטיפולים במישור של דיני אישות, מישהו צריך לקבל על עצמו אחריות מלאה לזה.
העלייה והקליטה:
ברמה של האירוע שקרה עכשיו, אנחנו קיבלנו את הפרטים על הטיפול במשפחה.
העלייה והקליטה:
המשפחה נמצאת בטיפול שלנו ושל לשכת הרווחה כבר הרבה מאוד זמן.
העלייה והקליטה:
אני חושבת שיש מספר דברים שהתחלנו לעשות.
העלייה והקליטה:
אני מציעה ליעל ולשאר חברי וחברות הוועדה, שאני אבוא בעוד 3 חודשים, אחרי שיהיה לי קצת זמן לפרוס את הדברים ולבדוק יחד עם הצוות המצויין שיש לי במשרד את מה שנעשה, ונציג מה עשינו, כדי שאלה לא יהיו דברים בעלמא.
העלייה והקליטה:
יש לנו חסך באינפורמציה, לא ברור לנו בדיוק הנתונים.
העלייה והקליטה:
זאת בעיה, שחלקה באמת נוגעת לעולי אתיופיה, אבל אלימות במשפחה היא עובדה שקיימת גם אצל עולים אחרים.
העלייה והקליטה:
אני ביקשתי פילוח מהמשטרה על התלונות שלהם, אבל לא היה להם להגיד לי בעניין הזה.
העלייה והקליטה:
כאשר אני אקבל את הנתונים, אני אבדוק אותם.
העלייה והקליטה:
אנחנו הצענו בוועדה לאלימות במשפחה, שבראשה עומד השר שלמה בן-עמי, פרוייקט שבאמת יקדם את הנושא הזה, שאנשים דוברי שפה ושמכירים את התרבות - זה לא רק עניין לשוני אלא גם עניין תרבותי - יוכלו להיות בקשר עם הקהילה גם במקרים לפני שזה קורה ובוודאי אחרי.
העלייה והקליטה:
יש התפתחות חיובית במובן מסויים, כי יותר ויותר דוברי רוסית משולבים בשורות המשטרה.
העלייה והקליטה:
עדיין אין מספיק טיפוח של דוברי אמהרית.
העלייה והקליטה:
אני הולכת לדבר עכשיו בוועדת הקליטה על כך שאנחנו הולכים לשים דגש על העניין של הטיפול בעליה מאתיופיה כי יש שם בעיות קשות וצריך לתת עליהן את הדעת.
העלייה והקליטה:
יוקם צוות של מנהיגות של הקהילה האתיופית, שיעבוד לצידי במשרד ופשוט יתן לנו הנחיות או עצות איך לפעול.
העלייה והקליטה:
מה שמשה אמר היה מאוד חשוב: אתה לא יודע ואתה לא יכול להתייחס לכל הבעיות של האלימות בקרב העולים באותה צורה, כי צריך פה לתפור פתרונות שקשורים כל אחד לרקע התרבותי, החברתי ולמצב הכלכלי והתרבותי והחברתי של אותה עדה כמו שהיא חיה כאן בארץ.
העלייה והקליטה:
לכן אנחנו באמת נערכים על ידי הקמת הצוות.
העלייה והקליטה:
הצוות האתיופי נמצא בהקמה, וכאשר הוא יקום הוא יסייע לנו לטפל בבעיה.
העלייה והקליטה:
באופן כללי אני חושבת שמאוד חשוב העניין הבין-משרדי.
העלייה והקליטה:
משרד הקליטה אומנם עושה חלק מהעבודה, אבל יש אלמנט של משרד הרווחה.
העלייה והקליטה:
אחת הבעיות הקשות שהיו -ויעידו אנשים שטיפלו בזה - היה תנאי המגורים של המשפחה: 9 נפשות ב3- חדרים.
העלייה והקליטה:
מדובר בתנאים בלתי נסבלים, שללא ספק מעודדים אלימות.
משה באטה:
זה לוקס.
יעל דיין:
זה ממש לא שונה ממשפחות שהאישה לא נרצחת בהן.
העלייה והקליטה:
אם זה לוקס, זה רע מאוד.
העלייה והקליטה:
אנחנו לא צריכים להיות מרוצים מזה שזה לוקס, אנחנו צריכים להיות מודאגים מזה ש9- אנשים חיים בצורה כזאת.
העלייה והקליטה:
אנחנו צריכים לדבר על הנושא של הדיור והחינוך.
העלייה והקליטה:
אני בהחלט מקבלת את מה שמשה אמר לגבי שימוש בתוכניות הטלוויזיה לחינוך הקהילה למציאות התרבותית ולערכים שונים אולי מאלה שהם הורגלו אליהם.
העלייה והקליטה:
מדברים פה על טיפול הוליסטי כולל במגוון רחב של נושאים, אבל זה לא דבר שיקרה ברגע, זה דבר שיקח זמן.
העלייה והקליטה:
כמו שהצעתי בראשית דברי, אני מציעה שתזמינו אותי בעוד 3 חודשים, ואני ביחד עם שרה כהן, שעוסקת בעניין במשרד, נציג מה עשינו ב3- החודשים הללו, ונקבל רעיונות והצעות איך להמשיך הלאה, כי השאלה הזאת היא באמת חשובה ואסור להזניח אותה.
יעל דיין:
3 חודשים יהיו יום לפני התקציב.
העלייה והקליטה:
כל הדברים שאני מנסה לעשות במשרד הם דברים שייעשו במסגרת התקציב הקיים.
העלייה והקליטה:
אמר פה משה דבר מאוד נכון, ותקחו אותו לתשומת לבכם, כסף נשפך בצורה לא יעילה, ובהתייעלות נכונה ובעבודה נכונה עם האירגונים הוולונטריים שרוצים לסייע ולא מכוונים נכון אפשר לעשות המון גם במסגרת התקציב הקיים.
העלייה והקליטה:
אם נמצה נכון את התקציב הקיים, נעשה הרבה.
רונית צור:
לפני שהיית כאן דיברנו על נושא של משבר הגירה ועל סממנים פסיכולוגים ואולי אפילו פסיכיאטריים כאלה או אחרים.
רונית צור:
אני חושבת שצריך לחשוב אצלכם במסגרת הקליטה הישירה, לפני שזה מגיע ללשכות הרווחה, על איך אנחנו מתייחסים למשבר ההגירה ביחד עם משרד הבריאות, שבכלל לא עלה כאן על השולחן.
רונית צור:
האמת היא שאנחנו פשוט מתחננים ליחידות הפסיכיאטריות כי יש לנו נורות אדומות.
רונית צור:
אין לנו את הכלים כעובדים סוציאליים לראות מה קורה, אבל ברור לנו שמה שקורה כאן לא טוב.
העלייה והקליטה:
תני לשרה כהן את הדברים ובואו נשב.
העלייה והקליטה:
אני חושבת שהשאלה הזאת של איך מכינים אנשים להשתלבות בחברה הישראלית הוזנחה כליל.
העלייה והקליטה:
צריך לטפל בצדדים החברתיים, החינוכיים, הפסיכולוגיים שלה, ואנחנו נעשה את זה, אבל לא כרגע וברגל אחת, כי אני חושבת שזה נושא חשוב מידי כדי לדון בו ככה.
רונית צור:
אני אשמח אם באמת נתייחס לנושא של משרד הבריאות, שפשוט לגמרי שכחו את קיומו במסגרת הערכת מסוכנות.
רונית צור:
אם כבר יש מקרים שמגיעים ללשכות הרווחה שאנחנו יודעים עליהם ויש איתותים ואנחנו באים ואומרים: תעזרו לנו, אנחנו יודעים שיש כאן בעיה, אז אנחנו נתקלים באטימות מוחלטת מצד כל המערכת הפסיכיאטרית.
סופה לנדבר:
אני מתקוממת מזה שמפלצת של אלימות גודלת ומתפתחת מול העיניים שלנו.
סופה לנדבר:
יש דברים שהם פשוט קריעת הלב והנשמה של האדם.
סופה לנדבר:
הוא נמצא בתוך חברה והוא לא מסוגל למצוא כלים כדי להתמודד עם הבעיה, או לקבל עזרה מחברים שלו בעדה.
סופה לנדבר:
אני לא הייתי מגדירה אלימות כוללת במדינת ישראל ואלימות אצל עולים.
סופה לנדבר:
היום בבוקר כאשר שמעתי את הראיון ברדיו, שמעתי שאמרו שיש אנשים מופרעים ויש חולי נפש.
סופה לנדבר:
לדעתי יש אצל כל רוצח איזו שהיא הפרעה נפשית.
סופה לנדבר:
למה שמשה אמר צריך לתת תשומת לב.
סופה לנדבר:
הבעיה אצל עולים - וזה לא משנה מאיזו מדינה הם הגיעו - זאת בעיה של בדידות.
סופה לנדבר:
הם רואים מול העיניים חברה ישראלית כדוגמה לחיקוי בדברים טובים, ולצערי בדברים גרועים.
סופה לנדבר:
אני לא יודעת על אחוזים פה או שם, אבל הייתי אומרת שהמקרים האחרונים קשורים למשפחות יוצאות מדינות אתיופיה.
סופה לנדבר:
המקרה לפני זה היה אצל משפחה יוצאת מדינות חבר העמים לשעבר.
סופה לנדבר:
אני חושבת שהבעיה היא בזה שהאנשים האלה די סגורים, הם לא מוצאים לעצמם סביבה מעודדת וסביבה שהיא פתוחה, שהם יכולים לבוא ולהוציא את הבעיות שלהם.
סופה לנדבר:
אני רוצה לספר מקרה, שלא קשור לרצח אבל קשור להתאבדות של בעל משפחה.
סופה לנדבר:
אני לא הבנתי איך דבר כזה יכול לקרות במדינת ישראל.
סופה לנדבר:
זה היה לפני כמה חודשים, כאשר בקרית גת התאבד בעל משפחה.
סופה לנדבר:
אני נכנסתי לתוך הבית של המשפחה ולא מצאתי שם חוט חדש.
סופה לנדבר:
זאת היתה משפחה ששנים היתה גרה בקרית גת, שיש שם קהילה של יוצאי מדינות חבר העמים, יש שם ראש עיר חדש, יש שם ותיקים, יש שם עובדים סוציאלים, יש שם פסיכיאטריים.
סופה לנדבר:
לתוך הבית של המשפחה הזאת לא נכנס אדם במשך שנים.
סופה לנדבר:
המשפחה היתה במשבר.
סופה לנדבר:
אני ראיתי שם 2 תינוקות, ראיתי מקרר, שאם הוא דומה למקרר אז השם שלי הוא לא סופה לנדבר, וכאשר אני פתחתי את המקרר ראיתי ששום דבר לא נכנס לשם חוץ מחלב לתינוקות.
סופה לנדבר:
אני שאלתי איך זה קרה, והיא אמרה לי שאף אחד לא ראה ולא הרגיש שהם נמצאים במצוקה.
סופה לנדבר:
יכול להיות שצד אחד לרצח זאת משפחה שבני אדם לא יכולים ולא מסוגלים למצוא מישהו בחברה על מנת להוציא את הצרה שלהם שיש להם בפנים.
סופה לנדבר:
לזכותך יאמר, גבירתי היו"ר, שפעם אחרי פעם עם התעקשות את מעלה את הנושא הזה בוועדה שלך, את נלחמת ואנחנו מצטרפים אליך, אבל שום דבר לא קורה אחרי זה.
סופה לנדבר:
אני לא תמיד מסכימה שזה רק עניין של כסף, אני חושבת שיחד עם כסף יש עוד כמה כלים שיכולים לעזור במלחמה.
סופה לנדבר:
הגיע זמן שהחקיקה נגד רוצחים תהיה יותר קשה, כלומר מוות.
סופה לנדבר:
אני חושבת שאדם שרצח ונכנס לכלא ומצאו שהוא היה במצב קל ובעקבות זה מוציאים אותו החוצה, יש לו שוב סיבה להיות רוצח בפעם הבאה.
סופה לנדבר:
יכול להיות שיש חילוקי דיעות בעניין, אבל אני חושבת שהחוק צריך להיות יותר מחמיר נגד אותם רוצחים.
סופה לנדבר:
כנראה הגיע הזמן שיהיו עוד תקנים לפסיכיאטרים, מפני שאלה בני אדם חולי נפש.
סופה לנדבר:
יכול להיות שהביטוי הזה לא ימצא חן בעיני אנשים, אבל אני חושבת שבן אדם שפוי, בן אדם בריא לא הולך ורוצח.
ראובן ריבלין:
שהפסיכיאטר יהיה לפני או אחרי?
סופה לנדבר:
בטח שלפני.
ראובן ריבלין:
אבל לפני אף אחד לא יודע.
יעל דיין:
בנושא חקיקה כאשר מדברים על רציחות, מדברים על מאסר עולם חובה ואין כאן שיקול דעת.
יעל דיין:
מה שכן עומד על הפרק - וצריך לשקול את זה - זה ביטול ההקלות בתוך מאסר העולם.
יעל דיין:
צריך לשקול את זה, משום שאם עושים את זה על רצח מסוג א', אז למה לא על רצח מסוג ב'.
יעל דיין:
צריך לשקול את זה מבחינה של איפה זה עומד.
יעל דיין:
עשינו הקלה באחריות פלילית בחוק כרמלה בוחבוט, עשינו הקלה לגבי חובת מאסר עולם כאשר יש הצטברות של התעללות שיכולה להקל ולתת לשופט שיקול דעת.
יעל דיין:
האם לעשות גם את ההיפך, זאת שאלה שאני אשמח לדון בה במסגרת הצעות חקיקה.
זהבה גלאון:
אני קצת מתקוממת, חברת הכנסת לנדבר, לנוכח הדברים שלך שלא קורה כלום.
זהבה גלאון:
אני מייחסת חשיבות גדולה מאוד לעובדה, יעל, שאת מכנסת את הוועדה, לצערינו, אחרי שקורה כל פעם מקרה כזה.
זהבה גלאון:
אני חושבת שקורה הרבה.
זהבה גלאון:
עצם העלאת הנושא למודעות ציבורית והמאבק לתקציבים הוא חשוב מאוד.
זהבה גלאון:
אני חושבת שזאת טעות גדולה מאוד בכל פעם שקורה רצח - ובאמת כולנו מתקוממים - להציע את ההצעה, הייתי אומרת הכמעט חסרת אחריות או הצעה לא אחראית, להטיל עונש מוות.
זהבה גלאון:
זאת הצעה חסרת אחריות, ואני מציעה שגם ברגעים כאלה קשים נחשוב מהראש ולא מהבטן.
זהבה גלאון:
דיבר כאן קודם משה בצורה כל כך נוקבת ומרגשת.
זהבה גלאון:
הדבר הכי משמעותי שהוא אמר הוא שדרוש שינוי תודעתי לאותם עולים, בין אם זה מחבר העמים ובין אם זה מאתיופיה.
זהבה גלאון:
דיבר פה מקודם חבר הכנסת אדלשטיין על מגבלות השפה ואמר: "אנחנו לא יודעים ממה שאתם דיווחתם אם היתה אלימות בבית".
זהבה גלאון:
ונניח והיתה אלימות במשפחה ולא היתה מגבלת השפה, אז רק לפני יומיים פורסם מחקר מאוד גדול מה קורה לנשים שהשפה שגורה בפיהן והן מגיעות לתחנות המשטרה ואיך השוטרים מתייחסים אליהן.
זהבה גלאון:
אני חושבת שאחד הדברים הכי חשובים זה באמת כל הנושא של יידוע, של פירסום אותן חוברות מידע על כל הנושא של זכויות של נשים, וזה באמת תפקיד של משרד הקליטה.
זהבה גלאון:
כל אותן נשים שמגיעות, שבכלל תדענה מה עומד לרשותן, מה הן יכולות לעשות.
זהבה גלאון:
הרבה פעמים זה מתחיל ברצח ונגמר ברצח, אבל אנחנו יודעים על מסורות ארוכות, לצערי, של אלימות במשפחה.
זהבה גלאון:
לא כל אלימות נגמרת ברצח.
זהבה גלאון:
אני רק רוצה ליידע את הוועדה, שבשבוע, שבועיים הקרובים תעלה לדיון הצעת חוק שהגשתי על עונשי מינימום על אלימות כלפי נשים, ואני מקווה שכל חברי וחברות הוועדה יתמכו בהצעה.
סופה לנדבר:
לא מפריע לי שאת מתקוממת, וזה לא הדיון פה.
סופה לנדבר:
פה בוועדה וגם בוועדות אחרות בכנסת יש חילוקי דיעות, מה אפשר לעשות.
יצחק גאגולה:
אני כיוצא חבר העמים לשעבר רוצה להגיד שגם אנחנו עברנו משברים.
יצחק גאגולה:
אנחנו יודעים בדיוק מה שזה גורם.
יצחק גאגולה:
לצערינו הרב תמיד כאשר קורה דבר כזה כמו שקרה אתמול, אז כולנו קמים ומתחילים לדבר, אבל מידי יום ביומו אין ספק שבעשרות, במאות או אפילו באלפי בתים יש הכאות וזה לא מגיע בכלל לתודעתינו.
יצחק גאגולה:
לדעתי הבעיה היא יותר שורשית.
יצחק גאגולה:
זה מזכיר לי את המשל הידוע של אותו גשר שנשבר לשניים, ובמקום לגשר בין שני החלקים, בנו למטה בית חולים.
יצחק גאגולה:
זאת אומרת במקום לבדוק את הבעיה מהשורש, שזאת הבעיה החינוכית, מסתכלים יותר מסביב.
יצחק גאגולה:
אין ספק שכל מה שנאמר פה הוא מבורך, אבל רבותי, הבעיה פה היא יותר שורשית, זאת בעיה חינוכית.
יצחק גאגולה:
אצל גברים מסויימים האישה נתפסת כחפץ שאפשר לעשות בו מה שרוצים, וזאת בעיה ממדרגה ראשונה.
יצחק גאגולה:
כמובן שאי אפשר לחנך בגיל 30, 40 או 50, אבל אולי אפשר לחשוב על איזה שהוא כיוון.
יצחק גאגולה:
למשל, אפשר להעלות את הנושא הזה בכל חומרת הדין בטלוויזיה, ברדיו, לעשות תוכניות דוקומונטריות רציניות על הדברים האלה, להתחיל להשחיל את הדברים בצורה יותר יסודית ולא לדבר על זה בכמה משפטים בחדר סגור, ושבטלוויזיה וברדיו יציינו את זה בכמה משפטים.
יצחק גאגולה:
צריך להחדיר את זה בבתים ובכל מקום ומקום בצורה יותר יסודית.
יצחק גאגולה:
לפי דעתי צריך להחמיר את הענישה.
יצחק גאגולה:
להחמיר את הענישה לאוו דווקא על מקרי רצח, אלא להחמיר אפילו על הכאה.
יצחק גאגולה:
אנחנו עדים לכך שבתי משפט פשוט נותנים עונשים מאוד קלים, שלפעמים אני לא מבין אותם.
יצחק גאגולה:
צריך פשוט לעגן את זה בחקיקה, שכל גבר שמכה אישה, גבר שמתעלל בילד וכו' וכו', יקבל מאסר, לא של חודש חודשיים, אלא יותר מכך.
יעל דיין:
אנחנו העברנו בעמל רב ובהתנגדויות רבות חוק עונשי מינימום על עבירות מין.
יעל דיין:
הוא נוגע לעבירות מין, כולל אינוס וכולל שניים מהסעיפים של מעשים מגונים.
יעל דיין:
החקיקה הזאת לקחה 6 שנים, בהתנגדות של כל העולם.
יעל דיין:
היום אחרי שבדקנו אנחנו רואים שהחוק הזה מיושם.
יעל דיין:
שופטים לא נותנים על עבירות של אונס 200 שעות שירות וגם לא מאסר על תנאי של שנה.
יעל דיין:
עכשיו יש נסיון להרחבה, השאלה איך מחנכים את השופטים.
יעל דיין:
השופטים גם עושים אנטי.
יעל דיין:
האם ככל שאנחנו יורדים בסולם העונשים, השופט ירצה שיתערבו בשיקול דעתו.
יעל דיין:
יש כאן בעיה, שכל נציגות האירגונים שיושבות כאן יודעות אותה טוב מאוד, שהאשה בהרבה מאוד פעמים לא יכולה לעמוד בעונש מאסר של בעלה.
יעל דיין:
לכן עדיף מבחינתה להפריד ביניהם והוא ישלם מזונות, עדיף לדאוג שהוא ימשיך לראות את הילדים.
יעל דיין:
הרבה פעמים יש עיסקות טיעון, או הקלה בעונש בגלל המצב הספציפי: היא קיבלה מכות, הוא מבטיח שהוא יחזור, הוא המפרנס, אין לה לאן ללכת.
יעל דיין:
יש הרבה מאוד בעיות ברמה הזאת של מכות, אני לא מדברת על הרמה הגבוהה יותר שחייבים להפריד וחייבים להכניס לכלא ולהפעיל עונשים אחרים.
יעל דיין:
בעמל רב הכנסנו תוכניות לבתי ספר ולגני ילדים, אבל אני לא יכולה לחכות את ה15- שנה שהילדים האלה יהיו בוגרים, צריך להתחיל מעכשיו.
יצחק גאגולה:
אפשר גם בתוכניות הטלוויזיה.
יעל דיין:
החינוך צריך להיות מה שנקרא חינוך חברתי וציבורי, ולא חינוך במובן של בתי ספר.
יעל דיין:
שם צריך לעשות את זה, כדי שאולי יגדל לנו דור שהוא לא דור אלים.
עיינה אינגר-לטין:
אני נמצאת הרבה בבתי משפט, והרבה פעמים אני מייצגת נשים לגבי צווי הרחקה מבעלים.
עיינה אינגר-לטין:
אני יכולה לספר על מקרה של אישה אתיופית שבעלה החטיף לה מכות רצח והיא היתה בבית חולים מאושפזת תקופה די ארוכה, והשופט העלה אותו לדיון ושאל אותה אם היא תהיה מעוניינת לחזור, והיא אמרה כן.
עיינה אינגר-לטין:
רואים על האדם שהוא אלכוהליסט, והיא בכל זאת התחננה בפני השופט שיחזיר אותו הביתה.
עיינה אינגר-לטין:
השופט חזר ושאל אותה אם היא רוצה שהוא יחזור והיא נשארה בשלה והתחננה שהוא יחזור.
עיינה אינגר-לטין:
כך בעצם הוא החזיר אותו הביתה, ביטל את צו ההרחקה שהיה כנגדו והעונש שניתן היה כמובן בעיסקת טיעון.
עיינה אינגר-לטין:
זה דבר שרואים אותו הרבה מאוד פעמים בבתי המשפט.
יעל דיין:
זה קו עדין מאוד שהוא עוד יותר עדין לגבי עולים חדשים.
יעל דיין:
יש כאן בעיה של מהיכן תבוא התמיכה, כי לתמיכה נזקקים.
יעל דיין:
לכולנו יש תמיכה אם אנחנו נפרדים, או ששולחים אותנו והבעל במאסר.
יעל דיין:
מה שאת אומרת הוא, שלאתיופית הזאת אין קבוצת תמיכה, אין לה מקור תמיכה לא כלכלי ולא אחר שיבוא ויגיד: הבעל ילך לבית סוהר ותשכחי ממנו, ואנחנו נעזור לך להשיג גירושין, נעזור לך להשיג הקצבת ביטוח לאומי כתחליף למזונות, נעזור לך בטיפול בילדים, נעזור לך בהכשרה מקצועית, או כל דבר אחר.
יעל דיין:
זה צריך לבוא ממישהו, אחרת היא כמו חיה פצועה שחייבת לחזור למאורה כי רק שם יש איזה שהוא מחסה.
עיינה אינגר-לטין:
היא תחזור להיות פצועה.
יעל דיין:
ללא ספק, אבל אי אפשר לקחת אחריות ולהגיד: תשלחו אותו ויהי מה לכלא ואל תעשו עיסקות טיעון אם המדינה לא באה להחליף את התמיכה המועטה שהוא נתן לה.
יעל דיין:
היא אפשר להוציא אותה קירחת מכאן ומכאן.
חוסניה ג'בארה:
אני חושבת שבעיית האלימות חוצה גבולות וחוצה מגזרים.
חוסניה ג'בארה:
אני חושבת שזאת מחלה שהתפשטה בחברה הישראלית בכללותה.
חוסניה ג'בארה:
מנתונים שפורסמו בעיתון "הארץ" מינואר 1998, אפשר לראות ש19- נשים נרצחו על ידי בעליהן בכלל המגזרים.
חוסניה ג'בארה:
אני חושבת שהחברה האתיופית היא חברה סגורה, זהה לחברה הערבית, וקשה לבעל לעכל שהאישה תשלוט על איזה שהוא מצב מסויים, או שהאישה תצא לעבוד.
חוסניה ג'בארה:
העובדה שנשים אתיופיות יוצאות מחוץ לבית פוגעת בגברים האתיופים.
חוסניה ג'בארה:
אני חושבת שישנן הרבה מאוד נשים אתיופיות שלא באות להתלונן.
חוסניה ג'בארה:
זאת בעיה זהה למה שקורה במגזר הערבי לנשים הערביות.
חוסניה ג'בארה:
אני חושבת שצריך לטפל טיפול נקודתי בבעיות האלה, והמנדט של הממשלה החדשה, על רקע הבטחה לשינוי חברתי, כלכלי, זה לטפל בזה בראש סידרי העדיפויות, ולעשות שינוי בנושאים הללו.
חוסניה ג'בארה:
בתקציב 2000 צריך להקצות חלק שישרת את הנושא.
חוסניה ג'בארה:
צריך לפתוח רשויות למאבק נגד אלימות בכל המגזרים, במיוחד במגזרים הסגורים כמו המגזר האתיופי, המגזר הערבי וכו'.
חוסניה ג'בארה:
צריכים לקיים סדנאות בקרב נשים ובקרב גברים כדי שהם ידעו.
חוסניה ג'בארה:
כמו שהזכיר משה אין מודעות בקרב הגברים האתיופים.
חוסניה ג'בארה:
הם לא צריכים לחשוב כל הזמן שהם מלכים.
חוסניה ג'בארה:
צריכים ליידע אותם על ידי נתינת סדנאות, הכשרה, שאסור לרצוח אישה ושהאישה שווה בבית.
חוסניה ג'בארה:
צריכים להבין את זה.
חוסניה ג'בארה:
נמאס שהגבר כל הזמן יהיה השולט בבית.
חוסניה ג'בארה:
את הדברים האלה צריך לעשות, ולהיות יותר מעשיים מאשר לדבר על התופעה הזאת.
חוסניה ג'בארה:
אנחנו שנים מדברים על זה וזה לא נפסק.
חוסניה ג'בארה:
זה מתחיל להיות כאב של ילדים, ואנחנו רואים בתקופה האחרונה שגם ילדים נרצחים על ידי ההורים שלהם.
חוסניה ג'בארה:
זאת בעיה פסיכיאטרית, בעיה סויציולוגית.
חוסניה ג'בארה:
יש את בעיית האלימות במשפחה, שהאבא צריך להוכיח שהוא החזק בבית, והוא צריך להכות את האישה ברצח של הילד שלה.
חוסניה ג'בארה:
צריכים למצוא פתרונות.
חוסניה ג'בארה:
כל הכבוד לוועדה הבין-משרדית, אבל הנושא החשוב ביותר הוא להשקיע ולתת משאבים לדבר הזה בשביל לפתור את הבעיה מהשורש.
אתי פרץ:
דובר פה המון על נושא של ענישה והרתעה ויש לו משקל חשוב, אבל בחברה בריאה - ואני בטוחה שזה הכיוון שלך - זאת ברירת מחדל.
אתי פרץ:
הפוקוס צריך להיות במניעה, והעמיתה שלי דיברה על העניין של תוכניות שאי אפשר לממש אותן בלי משאבים.
אתי פרץ:
כולנו יודעים שהכסף הוא לא הכל, אבל זאת היכולת לבעל האחריות לממש תוכניות טיפוליות כאלה ואחרות.
יעל דיין:
שרת הקליטה אמרה שיש כסף.
אתי פרץ:
ברגע שהתקציבים הם כאלה שהם נתונים לאיזה שהוא שיקול דעת נקודתי, אם זה משנה לשנה ובתוך השנה, זאת בעיה.
אתי פרץ:
חוק ההסדרים קובר את הזכויות החברתיות.
אתי פרץ:
אם מדברם על מניעה אז צריך יותר משאבים.
ראובן ריבלין:
אולי את יכולה לפרט מה זה מניעה.
אתי פרץ:
כאשר הופכים את האלים לחולה נפש או שהופכים אותו לבעצם מי שצריך להוציא אותו להורג, אני חושבת שזאת הצורה הכי זולה של התפיסה של הבעיה והכי יקרה במחיר העתידי שלה.
אתי פרץ:
בבית הזה בלבד יש 8 נפשות רכות בגילאים כאלה ואחרים שהם קורבן של בטוח של איזה שהוא מכבש, שבכזו צורה או אחרת הם אוכלוסיית מניעה מאוד חשובה.
אתי פרץ:
האדם הזה יחיה עוד שנים כאלה ואחרות, ברמה כזאת או אחרת של טיפול.
אתי פרץ:
אם אני אקח רק את הנושא שלנו של העובדים הסוציאלים - אני לא אדבר על חינוך והמערכות הנלוות - אז כשאנחנו מדברים על תוכניות שקשורות בטיפול באלימות, על תוכניות שמטפלות בעזובה נפשית, כאשר אנחנו מדברים על אוכלוסיות סיכון כמו משפחות חד הוריות, כאשר אנחנו מדברים על תוכניות שקשורות לאנשים עם בעיות של אלכוהליזם, רוב התוכניות האלה הן לשעות והן מתנדנדות.
אתי פרץ:
האוכלוסיות לא זוכות לטיפול הראוי, יכולת המעקב והמניעה היא זניחה מאוד כי אי אפשר להתמודד איתה, ואז אנחנו מפסידים את האפקטיביות של פעולות שנעשות לפעמים הרבה מאוד שנים.
אתי פרץ:
צריך להחליט שחלק מהנושאים לא יהיו במסגרת תוכנית לשנה.
אתי פרץ:
צריכה להיות, פעם אחת ולתמיד, איזו שהיא חקיקת תקציב, שמדברת על X זמן שבו זה לא יהיה נתון לאיזה שהוא זעזוע.
אתי פרץ:
אני יכולה להגיד שלא מעט תוכניות התחילו בקול צעקה רמה, כמו הילדים בסיכון, וכאשר הגענו לשורה התחתונה ורצינו לראות מה הגיע לאוכלוסיית היעד, זה מאוד עצוב.
אתי פרץ:
אני חושבת שמשה לא רק שניער את הנשמה, הוא בא כאן והוריד קצת את ערוותינו - לא נעים להגיד - שאנחנו המון המון מס שפתיים, הרבה מאוד מימונים של תוכניות ספורדיות.
אתי פרץ:
פעם אחת ולתמיד המערכת צריכה לשנס מותניים ולעבוד באיזו שהיא שיטה מערכתית.
אתי פרץ:
אני מאוד מכבדת את הדיון של היום.
אתי פרץ:
אני חושבת שסמיכות הזמנים יש בה אמירה חשובה, אבל אני חושבת שמן הראוי שיתקיים דיון נוסף, שכל בעלי התפקידים ומקבלי ההחלטות ישמעו את מה שיש לנו לומר, לא נהיה בסד של זמנים כמו היום, ושאפשר יהיה להוביל איזה שהוא מהלך מתוכנן לאורך זמן.
אורי וייסקוב:
פה הועלה העניין שמצאו איזה שהוא שוטר בסביבה.
אורי וייסקוב:
זה לא מדויק.
אורי וייסקוב:
השוטר בסביבה שמצאו זה היה לשם התחקור הראשוני.
אורי וייסקוב:
שלושת רבעי שעה לאחר מכן הובא שוטר ממוצא אתיופי לתחנת מעלה אדומים, והוא היה נוכח לאורך כל החקירה.
אורי וייסקוב:
העלתה פה חברת הכנסת בלומנטל את הנושא של האהבה נכזבת, קנאה.
אורי וייסקוב:
בעבירות מסוג רצח, במיוחד בעבירה הזאת, חייבים להוכיח מניע.
אורי וייסקוב:
חלק מחקירת האירוע זה להוכיח מניע, וכאשר עולה בחקירה של חשוד מניע, המשטרה חייבת לחקור אותו ולבדוק אותו.
אורי וייסקוב:
לכן צריך להבין שאת העניין של הקנאה אנחנו חייבים לבדוק עם כל מי שמוזכר: עם אנשים שגרים בבית, עם קרובי משפחה וכדומה.
מזל גולדשטיין:
המחאה היתה כאן על השימוש בביטוי של רצח על רקע רומנטי.
מזל גולדשטיין:
מה רומנטי בלרצוח את האישה?
יעל דיין:
הביטוי הוא בעייתי.
יעל דיין:
זה לא שייך לתיאור המשטרתי.
יעל דיין:
התיאור המשטרתי הוא תיאור ראייתי.
יעל דיין:
התיאור כפי שהוא של האשה יוצאת מהבית מאופרת, נפגשת עם איזה שהוא גבר, יש בזה כאילו שיש קצה קצהו של הצדקה לרצח.
יעל דיין:
נגיד שהיא בגדה ברייש גלי על גג המתנ"ס וכולם ראו והוא נכנס לעמוק של קנאה, האם זה סיבה לרצוח?
ראובן ריבלין:
בעניין כזה יכול להיות שהוא היה נאשם ברצח כי היה קינטור.
יעל דיין:
יש לשון של נורמות.
דפנה בוסתאן:
אחרי כל מקרה כזה, כמי שעוסקים בזה יום יום, אנחנו שואלים מה היינו יכולים לעשות בקטע של המניעה.
דפנה בוסתאן:
אני עוד פעם שמה את הדגש על האיתור ועל המסוכנות.
דפנה בוסתאן:
אורי וייסקוב מהמשטרה אמר שהאיש חשד בה שהיא הרעילה אותו.
דפנה בוסתאן:
אני כאשת מקצוע, אם הייתי יושבת מול קליינטית שאומרת לי: הוא מאשים אותי שאני הרעלתי אותו, זה בשבילי תיק שצריך להריץ אותו למקלט.
אורי וייסקוב:
מדובר פה על גירסת החשוד.
דפנה בוסתאן:
מה שבטלוויזיה אמרו שהם היו זוג יונים ושהם הלכו לכל מקום ביחד מאוד הפריע לי.
דפנה בוסתאן:
כשלי אומרים ששניים לא זזים אחד בלי השני, אז אני כבר מרגישה שמשהו לא בסדר.
דפנה בוסתאן:
הקטע של ביחד ולחוד הוא הקצה הקיצוני והמסוכן ביותר.
דפנה בוסתאן:
מה זאת אומרת לא הולכים אחד בלי השני, זה אומר שכל רגע שאם היא לא אצלי אז היא עושה דברים איומים ונוראים.
דפנה בוסתאן:
אני מדברת מבחינת הכלים שיש לנו לנסות לראות מה הסימפטומים לפני שאנחנו רואים ששוכבת כבר גופה, ושאנחנו כבר עסוקים כולנו בלחשוב מה היינו יכולים לעשות.
דפנה בוסתאן:
אני מאוד מציעה שכאשר מישהו משמיע איזה שהוא איום, לקחת את זה כפשוטו.
יעל דיין:
במקרה של הנהג מונית שרצח את אשתו וילדיו לא היתה אף תלונה במשטרה.
יעל דיין:
היו איומים בנעמ"ת ולא התייחסו אליהם.
דפנה בוסתאן:
או האישה אומרת: אני לא אפסיד את מקום העבודה שלי בשביל הדבר הזה, או מה פתאום שאני אכנס למקלט, שהוא ילך.
עיינה אינגר-לטין:
אני במקרה מייצגת איזו שהיא אישה שבעלה אלכוהוליסט כבר 20 שנה.
עיינה אינגר-לטין:
היא והילדים סובלים סבל איום.
עיינה אינגר-לטין:
היא מעולם לא התלוננה במשטרה והיא כל השנים שמרה את זה בתוך הבית.
עיינה אינגר-לטין:
לפני כחודש היה דיון של צו הרחקה, ולזכות המשטרה יאמר שהם עשו מאמצים עילאיים והרחיקו אותו מהבית.
עיינה אינגר-לטין:
השאלה הראשונה שהשופטת שאלה זה למה היא לא התלוננה כל השנים במשטרה.
יעל דיין:
כאשר לאותה אישה יש מודעות והיא כאן פונה, אז זה שהיא לא פנתה עד אז לא צריך לעמוד נגדה.
יעל דיין:
היינו לפני כמה שנים באיזה שהוא סיור במקלט - אחד הסיורים הראשונים שהוועדה הזאת עשתה - וחבר הכנסת מאיר שטרית בא בטענות ואמר לאשה אחת:
יעל דיין:
כמה זמן הוא מכה אותך, אז היא אמרה: 7 שנים, אז הוא שאל: מתי הגעת הנה, אז היא אמרה: הגעתי לא מזמן.
יעל דיין:
במקום לשבח אותה שהיא עשתה מעשה ועזרה עוז, הוא ירד עליה, ואמר לה: תגידי, למה התאפקת 7 שנים, ובטון הוא העביר מסר שאולי היא ביקשה את זה, אולי זה נעם לה, אולי באיזה שהוא מקום זה היה משהו בתוך המערכת.
יעל דיין:
יש אנשים שעדיף לי שהם ישאלו את זה בצורה בוטה וולגארית ויקבלו תשובה מקצועית ורצינית על זה.
יעל דיין:
אם יש 200 אלף נשים מוכות ומתוכן רק 17 אלף מגישות תלונה, יכול להיות ש80 אלף או 180 אלף זה חלק מהתרבות שלהן, שהן אוהבות את זה אולי.
יעל דיין:
את כולנו צריך לשנות.
ענת גוטליב:
בפועל מה שקורה ביום יום בדיונים על הצווי הרחקה וצווי מניעה זה שגם עורכי דין משתמשים בזה.
ענת גוטליב:
גם בחקירות כשאתה חוקר את הצד השני, השאלה הראשונה שנשאלת זה איך את מסבירה את זה שעד היום לא קמת והתלוננת.
יעל דיין:
ובכל זאת מקבלים את צו ההרחקה.
עיינה אינגר-לטין:
הרבה מקרים לא מקבלים.
נורית קאופמן:
אין שבוע שאין נציגות לעדה האתיופית.
נורית קאופמן:
אם יש לנו קו חירום לנשים דוברות עברית ורוסית, אין לנו שום דבר לדוברות אמהרית.
נורית קאופמן:
אם יש לנו עובדת שדוברת רוסית, והיתה לנו עד לא מזמן עובדת דוברת ערבית, אז מעולם לא היתה לנו עובדת דוברת אמהרית.
נורית קאופמן:
ואם יש לנו אישה מקסימה שמדברת מעט מאוד עברית מאתיופיה, אין לנו שום יכולת לתקשר איתה.
נורית קאופמן:
אנחנו קצת יותר מבינים מי זאת העדה הזאת, ולפני שמתחילים לטפל צריך להבין מי העדה האתיופית.
נורית קאופמן:
אי אפשר לטפל בלי להבין.
נורית קאופמן:
כאשר אנחנו מדברים על פירסום, חייב להיות פירסום שמאחוריו יעמדו אנשי מקצוע.
נורית קאופמן:
אם אנחנו נפרסם שיש לנו קו חירום לנשים גם בשפה האמהרית, כשהן תגענה למקלט אני צריכה עובדת שתדבר אמהרית, וכאשר היא מופנת לכל הצד המשפטי, שיהיה עורך דין או עורכת דין שידברו אמהרית, כמו שיש לנו היום עורכי דין דוברי רוסית לקורבנות האלימות דוברות הרוסית.
נורית קאופמן:
בואו נעשה משהו עם התקציב האדיר הזה שמשה סיפר עליו.