GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דפנה בוסתן:
הבעיה הגדולה שלכם היא שבחוק המעצרים, חזקת המסוכנות במקרים שבתוך המשפחה לא עובדת.
דפנה בוסתן:
יש כל הדברים שהולכים במהירות גדולה בנושא של מעצר עד תום ההליכים, ומה שלא נכנס בתוך מעצר עד תום ההליכים נופל.
דפנה בוסתן:
אם תביאי סטטיסטיקה שבמקום שלושה חודשים זה לוקח לכם חודש או חודשיים, אני מורידה בפניכם את הכובע.
דפנה בוסתן:
אבל אין לכם הסבר לפער בין הקצב של מעצר עד תום ההליכים - לכן את משווה משהו שהוא לא בר-השוואה - לבין הטיפול בדברים שברגע שהם יצאו ממעצר עד תום ההליכים הם נכנסים לערימות.
נורית זיו:
זה פשוט לא מדויק.
נורית זיו:
העובדה היא שלמפלג כמו שלנו מגיעים 20 אלף תיקים בשנה - אף אחד לא מזלזל בעניין של האלימות במשפחה.
נורית זיו:
האינטרס שלי, כראש מדור נפגעי עבירות, הוא שהנושא הזה יקודם.
נורית זיו:
אני לא באה בכובע של תביעות, אבל הייתי חייבת להסביר גם את המצב הזה, משום שאני באה מהשטח ואני יודעת - ובתוך 20 אלף תיקים יש תיקים חמורים מאוד גם בתחומים אחרים.
נורית זיו:
ראש מפלג תביעות או הפרקליטות עושים את השיקולים לא כי הם לא רוצים לקדם תיקים של אלימות במשפחה, לא כי הם לא רוצים לקדם נושא אחר או לא כי נושא זה הוא פחות חשוב או יותר חשוב; אני חושבת שהיום אין בכלל ויכוח ברמה העקרונית, בכל המקומות שעוסקים בתביעה, שאלימות במשפחה ואלימות בכלל זה נושא שצריך לקדם את הטיפול בו.
נורית זיו:
זה לא רק לשם האמירה ולשם המליצה, זה דבר שנעשה.
נורית זיו:
המצב שכאשר תיק מגיע הוא מיד מגיע לתובע, לא היה ולא נברא לפני כן.
נורית זיו:
זה עניין של השנה האחרונה.
מלכה סופר:
תובע מיד נצמד לחוקר.
נורית זיו:
זה לא היה לפני כן.
נורית זיו:
יש התקדמות, והמגמה היא לקדם כל דבר.
נורית זיו:
אבל תבינו שהמפכ"ל רוצה לקדם גם את העניין של גניבות רכב - -
ציפי נחשון-גליק:
אם זה פועל כל כך יפה בשטח, מה הבעיה להעביר את זה בחוק?
נורית זיו:
- - יש ארגונים כאלה או אחרים שמבקשים שהדברים שלהם יקודמו.
נורית זיו:
בסך הכל התביעה כתביעה באמת צריכה לתת ביטוי לצרכים של אוכלוסייה שלמה, ואני אומרת לכם מהניסיון שלי שהנושא של אלימות במשפחה עומד היום בקדימות.
דפנה בוסתן:
זה הנושא היחיד שבו התוקפן והקורבן נכנסים חזרה לאותה מיטה.
יעל דיין:
יש כאן אנשים שעוסקים בזה, שזה לחם חוקם.
יעל דיין:
אנחנו יודעים גם מה קורה בתקופה שבין הגשת התלונה לבין כתב האישום לבין המשפט, ומה קורה אחר כך במשפט.
יעל דיין:
יש לנו כאן שני חוקים שהם צמודים אחד לשני, למרות שאחד מהם עוסק בהליכים והשני בזכויות קורבן, אבל הכל מחזיר אותנו לתפיסת עולם שאומרת שיש הבדל בין עבירת מין לבין עבירת אלימות במשפחה - אני לא מדברת כרגע על רצח ואונס כי זה לא נכנס כאן כגורם השוואתי - -
ענת אסיף:
עבירות חמורות במשפחה.
יעל דיין:
אף אחד, לא במשטרה ולא בפרקליטות, לא יגיד לי שאנחנו נוכל לטפל פחות טוב ברצח ובאונס אם ניתן קדימות לעבירות אלימות במשפחה, משום שעל פי הדין הפלילי זה בעדיפות.
יעל דיין:
אבל אנחנו מדברים על אדם שהוא הקורבן שנמצא לאורך זמן ללא זכויות, בלי יידוע, באיום מתמשך.
יעל דיין:
אני לא מבקשת מעצר כמו בשיפוט המהיר שכרוך במעצר עד השפיטה, אני אומרת: יש כאן שני היבטים של טיפול בקורבן.
יעל דיין:
אחד הוא כאילו טכני, של אורך הזמן שקורבן העבירה נתון לאיום, ולא אכפת לי גם בחוק זכויות קורבן וגם בחוק הזה להגביל עוד יותר את סוג העבירה שאליה אנחנו מתייחסים; אני לא מדברת על מישהי שחטפה שתי סטירות ועכשיו אני דורשת שכל המשטרה והפרקליטות ומערכת בתי המשפט יתגייסו כדי שהיא תרגיש לא מאוימת ויתנו לה פיצויים ויטפלו בה.
יעל דיין:
אבל אנחנו סובלים כאן מניסיון להגיד: 'נורא אכפת לנו אלימות, רק צריך לזכור שלא צריך לתת זכויות יתר ויש מקרים קשים מאוד שלא קשורים באלימות במשפחה והקורבן בהם הוא לא פחות חשוב'.
יעל דיין:
אנחנו מדברים על ילדים, אנחנו מדברים על משפחות, אנחנו מדברים על חיים במובן היומיומי.
יעל דיין:
לא מדובר כאן על מקרה כמו שוד, אפילו אם השודד דפק עליי בקת של רובה, שהוא מעשה איום ונורא אבל הוא חד-פעמי.
יעל דיין:
נפגעת אונס במשפחה או אישה שנתונה לאלימות בלתי פוסקת בבית, זה סיפור אחר.
יעל דיין:
אני מבקשת שבראש שלנו נעשה הפרדה.
יעל דיין:
אני חושבת שמשרד העבודה מבין את זה משום שהם עוסקים במקרים, הם לא עוסקים באבסטרקציה של החוק, לא באסתטיקה של החוק.
יעל דיין:
אני שואלת אם יש טעם לערעור.
יעל דיין:
אני אבקש מהשר אלי ישי שיעלה ערעור בוועדת שרים.
ענת אסיף:
כשיוגש ערעור, ועדת שרים תדון בערעור.
ענת אסיף:
מה זאת אומרת אם יש טעם לערעור?
יעל דיין:
הצגת כאן את הנימוקים.
יעל דיין:
חצי הנימוקים אומרים שממילא זה מסתדר גם כך, החצי השני אומר שאין צורך, שזה יפריע.
נורית זיו:
אני מתנצלת, אני חייבת לצאת.
שלומית אשרי:
אני חלק מהארגונים שחברים בקואליציה לקידום זכויות קורבן עבירה.
שלומית אשרי:
אני רוצה לציין שבקואליציה הזאת יש הרבה מאוד ארגוני נשים, ארגוני ילדים, ארגונים שאני לא חושבת שיש מישהו שנמצא בשטח יותר מהם.
שלומית אשרי:
אנחנו מטפלים יום-יום בקורבנות האלה, ומכאן הלגיטימציה שלנו לומר את עמדתנו.
שלומית אשרי:
אני רוצה להגיד עוד דבר אחד לפני שאני נכנסת יותר לתוכן: אנחנו רוצות לגבות ולחזק את ידיהן של כל חברות הכנסת, ובראשן יעל דיין, שמובילה את הנושא הזה, לתת כוח להוביל את החוק הזה עד הסוף גם אם הוא יהיה תלוי בהרבה מאוד התנגדויות.
שלומית אשרי:
יש לנו ניסיון לא מועט בשורה של חוקים שרובם עברו, למרות התנגדות ממשלה, בקריאה הטרומית, הראשונה, השנייה והשלישית.
שלומית אשרי:
התנגדות ממשלה זה לא דבר שמפחיד ארגונים שעובדים בשטח והפעילות שלהם היא לא רק של משפטנים אלא גם פעילות ציבורית.
שלומית אשרי:
לגבי הצעת החוק, לצערי בתור קואליציה אנחנו לא יכולים להביע את עמדתנו לגבי ההצעה היותר מצומצמת כי רק היום שמענו עליה, אבל לגבי ההצעה המקורית שהקואליציה גיבשה, עמדת הארגונים היא: אנחנו מקוות שהממשלה תבין שהדרישה לוותר על הקריאה הטרומית, ובכלל מחר לא לאפשר הצבעה על שום הצעת חוק, היא דרישה שערורייתית ולדעתי גם חסרת תקדים.
שלומית אשרי:
אם הממשלה תאפשר להעביר את הצעת החוק בקריאה טרומית ואחר כך תוקם הוועדה, אנחנו בעד.
שלומית אשרי:
לאור הניסיון שיעל דיין סיפרה עליו, אנחנו בהחלט בעד הקמת ועדה ציבורית, אנחנו כן רואות הבדל בין ועדה ציבורית לבין ועדה בין-משרדית משום שוועדה ציבורית בכל זאת משתפת את הציבור, היא הרבה יותר שקופה, ויש הוכחות להצלחה של ועדות כאלה שעובדות בלוח זמנים סביר והן גם עובדות ביחד עם המחוקק, שבסופו של דבר הוא זה שמקבל את ההחלטות הערכיות.
שלומית אשרי:
הרעיון של ועדה בין-משרדית בלי קריאה טרומית, בעינינו נתפס בפירוש כניסיון לקבור את העניין.
שלומית אשרי:
אם לא תהיה ברירה, אנחנו ניאלץ לנהל את המאבק בכל הדרכים הלגיטימיות, אין כאן שום כוונה לעצור את זה, במיוחד כאשר המצב הוא קשה.
שלומית אשרי:
תקראו עיתונים כל יום ותראו איזה מחדל יש, תבינו שהעמדה של הממשלה היא עמדה שערורייתית ומה שיהיה מחר בכנסת הוא בלתי מתקבל על הדעת.
שלומית אשרי:
אני חושבת - לא רק אני, גם הארגונים האחרים - שכן יהיה נכון להביך את הממשלה, להיאבק, לא להיבהל מעמדת משרד המשפטים כי פשוט יש לנו ניסיון; גם אם הממשלה מתנגדת, אם יש מספיק תמיכה ציבורית החוקים האלה יעברו כמו שעברו הרבה מאוד חוקים קודם לכן.
שלומית אשרי:
יש לנו כאן בקואליציה כמה משפטניות.
שלומית אשרי:
הייתי רוצה, אם אפשר, שגם הן יאמרו כמה מילים בקיצור.
יעל דיין:
לא נוכל עכשיו, אגיד לך גם למה זה לא יעיל.
יעל דיין:
מי שנמצאים כאן מטעם משרד המשפטים, אינם מוסמכים לקבל החלטה.
שלומית אשרי:
אולי הם יוכלו להעביר את עמדת המשפטניות.
יעל דיין:
המשפטנית יכולה לדבר אבל זה כמו שהיא תדבר אתי.
יעל דיין:
בשעה אחת וחצי אני הולכת להנהלת קואליציה.
יעל דיין:
אם תקבלו אישור מהנהלת הקואליציה להופיע שם, זה יותר טוב כי אז השר יהיה והוא יצטרך לענות.
יעל דיין:
כאן אנחנו נמצאים בפורום של ועדה, ואמנם נקבל החלטה ונוציא הודעה וכל מה שצריך, אבל אין כאן בפני מי להעלות נימוקים משפטיים.
יעל דיין:
זו לא הסמכות להעביר אותם הלאה ולקבל החלטה לגביהם.
ענת אסיף:
אני יכולה להעביר את כל המסרים שיהיו, אני רק אומרת שכאן אני לא יכולה לתת לכם תשובה ששר המשפטים ישנה את עמדתו.
יעל דיין:
את אומרת שבכל מקרה יהודית קרפ צריכה להתייחס לזה.
ענת אסיף:
זה לא קשור אם זו אני או יהודית.
יעל דיין:
אני אומרת: יהודית קרפ ולא שר המשפטים.
ענת אסיף:
קודם כל, אני הבנתי שבשביל להעלות את הצעות החוק, בגלל שאת חברת קואליציה זה עניין קואליציוני והנהלת הקואליציה תחליט.
יעל דיין:
אני יכולה להוריד את שמי מהצעת החוק ולימור לבנת תעלה את זה.
יעל דיין:
מה זה משנה?
יעל דיין:
אני אוריד את שמי מכל החוקים האלה והבא בתור מהאופוזיציה משוחרר מהחלטות הקואליציה.
יעל דיין:
הדברים מביכים אותי מאוד כי זו ממשלה שלי, זו קואליציה שלי, אלו שרים שלי, בנוסף לזה חברים, והנימוקים שהם מעלים הינם מעולם אחר.
ענת אסיף:
אני מדברת ספציפית על החוק של זכויות קורבנות עבירה.
ענת אסיף:
נוצר כאן הרושם, שלומית אשרי, שהממשלה התנגדה ושיש לה ניסיון לפגוע בחוק.
ענת אסיף:
זה בפירוש לא נכון.
יעל דיין:
אני רוצה להגיד לסיכום.
יעל דיין:
אם הממשלה לא מתנגדת, בבקשה לאפשר קריאה טרומית עם כל הסייגים שאנחנו מקבלים על עצמנו.
יעל דיין:
אם היית אומרת שהממשלה מתנגדת כי יש לה טיעונים חוקתיים מרחיקי לכת, בבקשה.
ענת אסיף:
ההחלטה היתה שלא נכנסים לגופה של ההצעה כי רוצים להציע משהו חלופי.
יעל דיין:
רוצים להציע משהו יותר טוב, יותר מהר ויותר מקיף.
שלומית אשרי:
עקרונית אין לממשלה בעיה לתמוך בזה.
שלומית אשרי:
ההתנגדות לקריאה הטרומית הוא ניסיון לטרפד את זה.
יעל דיין:
אולי שלומית היא לא מורשית חתימה בעניין הזה.
יעל דיין:
בפרספקטיבה של שבע שנים של חקיקה, אני רואה שדברים שיש להם הסכמה, ולו חלקית, מעבירים אותם בקריאה טרומית ועובדים אחר כך.
יעל דיין:
כאשר ממציאים לפני חקיקה איזשהו הליך ממשלתי, אני בחיים לא יכולה לראות את זה כתמיכה.
יעל דיין:
אם זו תמיכה, בבקשה, תאפשרו לי להעביר את זה בקריאה טרומית.
יעל דיין:
אם זו לא תמיכה, זו התנגדות.
ענת אסיף:
ממה שהיה בוועדת שרים, מהלב של כולם רוצים לקדם את הנושא הזה.
יעל דיין:
יופי.
שלומית אשרי:
פלא שלא מזילים גם דמעות בשביל קורבנות.
שלומית אשרי:
זה מה שראש הממשלה אמר.
שלומית אשרי:
אם מדברים מהלב, זה לא מתיישב עם דברים אחרים.
יעל דיין:
אם זה מהלב, אז הייתם מאפשרים להעלות את זה - שוב, לא את, אני מבינה שיהודית קרפ חולה והשר אמר שנבצר ממנו להגיע הנה; אבל מה שנתמך מהלב, קשה מאוד להסביר מדוע לא מאפשרים להעביר אותו קריאה טרומית.
יעל דיין:
בשביל מה אנחנו כאן בבית המחוקקים?
יעל דיין:
האולם מלא וגדוש.
יעל דיין:
הייתי רוצה לראות קהל כזה טוב, גדול ונכבד בשמחות, ואולי גם יהיו לנו ימי שמחות.
יעל דיין:
היום אנחנו מציינים את יום המאבק באלימות כלפי נשים, יום בינלאומי, שבמשך כל השבוע יצוין בארץ ובעולם ובמקומות שונים.
יעל דיין:
כבוד יושב-ראש הכנסת, רעיית הנשיא, פרקליטת המדינה, חברי כנסת, ראשי ועומדות בראש ארגונים, לינור אברג'יל, שמכבדת אותנו ונענתה לבקשתנו להשתתף בישיבה המיוחדת הזו.
יעל דיין:
הגדרת הנושא היום היא אונס.
יעל דיין:
נושא שהיה מוסתר, נושא שהיה במחתרת, נושא שהיה חלק מהרגשות אשמה והרגשות בושה ואולי הנושא הקשה ביותר, כאשר אנחנו מדברים על אלימות כלפי נשים, כי מאונס לא מחלימים, מגילוי עריות לא מחלימים, לא נרפאים.
יעל דיין:
יחד עם אונס ויחד עם גילוי עריות נעלם גם התום, הפגיעה היא פגיעה לכל החיים, ואנחנו מצווים לטפל בזה.
יעל דיין:
אני מוכרחה להגיד שבנושא הזה – ויעיד על כך יושב-ראש הכנסת – אין הבדל בין דת ומדינה.
יעל דיין:
המשפט העברי והמסורת העברית תמיד הציבו בראש הקשיים האיומים כלפי נשים את האונס ואת גילוי העריות.
יעל דיין:
אנחנו היום מוציאים את הנושא מהמחתרת ואומרים לנאנסות, לכל אחת מהן, ואומרים לכל הנפגעות מאלימות, את לא לבד, יש אל מי לפנות, יש כתובת.
יעל דיין:
אנחנו רואים כחובת הבית הזה להעלות את הנושא הזה על סדר היום.
יעל דיין:
אני רוצה לומר שהנושא הוא גם כאוב, גם קשה, גם נושא לחקיקה, גם נושא לטיפול, גם נושא לתיקצוב, וקשה מאוד לדעת מה לתת ככותרת.
יעל דיין:
האם לתת כותרת של עתון היום: האם התנדבה להיאנס במקום בתה בת החמש, או לתת ככותרת דבר שהופיע אתמול בעתון שסבא ביצע מעשים מגונים בנכדתו בת חמישה חודשים, בתינוקת בת חמישה חודשים, או לספר לכם על ביקור הוועדה השבוע במיקלט לנשים מוכות שראינו שם תינוק בן חמישה ימים שנולד לאשה ערביה חוסה במיקלט, ודיברנו עם אשה שעלתה מרוסיה לפני חמישה חודשים ונמצאת במיקלט ארבעה חודשים, היא אומרת שהאלימות כלפיה התחילה רק עם העליה, היא היתה בהיריון מתקדם, היא אמרה לנו שהיא תלד בעוד חודש, ואתמול התבשרנו – אולי מפאת ההתרגשות שגרמנו לה, וכולנו בכינו איתה - שבלילה היא ילדה בת במזל טוב, ואני מברכת אותה ואני מברכת לה חיים תקינים ומעט קורטוב של נחת ושל אושר.
יעל דיין:
לסדר הדיון.
יעל דיין:
אחרי הברכות יש לנו מספר דוברים.
יעל דיין:
היום בשעה ארבע אחר הצהרים יתקיים דיון במליאת הכנסת בהצעות חוק שאני מצטערת לומר שכולן "זכו" במרכאות להתנגדות הממשלה, אבל הן יועלו היום ברשות היושב ראש, ולא יעלו להצבעה.
יעל דיין:
אני מבקשת כמובן את נוכחות חברי הכנסת, ואולי נזכה בנוכחות שרים שכרגע נבצר מהם להגיע, חלק ביקשו להתנצל, ואני מביעה התנצלות גלובלית של שרים שהוזמנו.
יעל דיין:
אני מקווה שבכל זאת אחת או אחד מהם יכבדו אותנו בנוכחות גם אם מאוחרת.
יעל דיין:
כבוד יושב-ראש הכנסת, בבקשה.
אברהם בורג:
הפרוטוקול אומר שאני צריך לדבר ראשון, אבל אני רוצה לשמוע מה יש לאשת הנשיא להגיד.
יעל דיין:
בבקשה, הגברת ראומה ויצמן, דודתי האהובה, ושלום גם לאמא שלי שנמצאת כאן.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
קודם כל כבר מתחילים בנקודה חיובית, שיש כבוד לנשים, ויושב ראש הכנסת, שאני חושבת שלפי הפרוטוקול הוא היה צריך לפתוח, כי הוא המארח, הוא נותן לי את הבכורה.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
כל הכבוד.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
תודה רבה.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
ידידיי, שוב, כמדי שנה, אנו נפגשים כאן כדי להעלות בפני הציבור את בעיות האלימות נגד נשים ובחברה בכלל.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
והשנה האחרונה היתה, לדאבון לב כולנו, משופעת במקרי אלימות מחרידים שכאילו נלקחו הישר מסרטי האימה שמראים בטלוויזיה ושגם בהם, לצערי, אנחנו משופעים יותר משנה לשנה.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
ובעצם יכולתי לחזור על דבריי, מלפני שנה או שנתיים ולשאול אתכם: מה נשתנה?
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
ובכל זאת חיפשתי כמה נקודות אור כדי שאוכל לברך את חברי הוועדה ואת יושבת-ראש הוועדה של הכנסת לקידום מעמד האישה, המארחים שלנו היום.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
ואולי נכון יותר לשנות את השם של הוועדה -לוועדה להגנת הנשים.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
זה מה שאתם עושים כמיטב יכולתכם ולדעתי בצורה טובה.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
הודות לעבודתכם, יחד עם כל ארגוני הנשים והגופים הממשלתיים האמונים על המשימה הקשה של מניעת האלימות, יש היום יותר תשומת לב, יותר הבנה, ובעיקר יותר נכונות למציאת פתרונות.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
היום, על סדר יומנו, בעיית האונס, ונשאלתי קודם לגבי הנושא, לגבי העונשים הקלים מדי שהאנסים מקבלים במקרים שמגיעים לשפיטה.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
קודם כל טוב שהשפיטה היום היא קצת יותר מהירה וקצת יותר יעילה, ופרקליטת המדינה התריעה שהיא זקוקה לפחות לחמישים פרקליטים.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
אני חושבת שמכאן כולנו יכולים, ואני מכירה את הכוחות שיושבים כאן מסביב, לעזור לה ולתמוך בה בקריאה הזו שתהיה תוספת רצינית משמעותית של פרקליטים שיוכלו לטפל בבעיות.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
הגענו לתודעה, הגענו לחשיפה והגענו לטיפול שעכשיו צריך להיות יותר מהיר ויותר יעיל.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
אבל אנחנו יודעים שתופעת האלימות מופיעה בצורות שונות החל מפגיעה של ילדים בילדים, מבוגרים בילדים, ולצערי, גם כאן האונס הוא אחד הדברים החמורים שקורים – ויעל ציינה מקרים - וכלה במכות ורצח של נשים על-ידי בני זוגן.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
אני חוזרת על המלצה שלי בעבר: לאחד יותר את כל הגופים העוסקים במניעת האלימות, לגייס כל מי שמוכן לתרום בדרך כלשהי ולדאוג לא רק לדווח על המקרים המחרידים, אלא גם שיהיה מעקב מה קורה לאחר מכן.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
לקראת הפגישה היום, אספתי נתונים על כמה מקורבנות השנה האחרונה.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
כולם מטופלים על-ידי עובדי הרווחה במקומות מגוריהם - וזאת חרף העובדה שהמערכת של העובדים הסוציאליים עומדת לקראת קריסה - ועל-ידי ארגוני הנשים והמתנדבים, וחלקם השתקמו, ולשמחתי, חזרו לתפקד יפה.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
מפאת שמירת הפרטיות אני לא אציין שמות.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
מי שרוצה לשאול באופן פרטי, בבקשה.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
וגם זו נקודת אור שבה אני יכולה לברך את הוועדה ואת כל העושים במלאכה.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
אני רוצה לסיים ולבקש מכם לסייע למודל של בית נועם, אני לא ידעתי שחנה תהיה כאן, היא מנהלת בית נועם.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
המקום הוא לשיקום גברים מכים הבאים לשם מרצונם כדי להשתנות.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
המקום החיובי הזה אינו מתפתח מחוסר תקציב.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
כשנכנסתי הנה שמעתי אנשים אומרים אחד לשני יישר כוח - למזכירת נעמ"ת, למזכירת ויצ"ו, לראש ארגון זה או אחר - אני רוצה לומר שהם לא צריכים כוח, הם צריכים כסף.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
כוח יש לכולנו.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
ברכות לחברי הוועדה, ותודה על היוזמה למפגש השנתי.
רעיית הנשיא הגב' ראומה וייצמן:
תודה.
יעל דיין:
יושב-ראש הכנסת, בבקשה.
אברהם בורג:
חברתי, חברת-הכנסת יעל דיין, חברי וחברות הכנסת, הגברת ראומה ויצמן, רעיית הנשיא, אורחים ואורחות נכבדים.
אברהם בורג:
ראשית, ראומה, אני מבקש לנצל את ההזדמנות הזאת ובשם כולם לשלוח ברכות החלמה ורפואה שלמה לנשיא, שיהיה בריא.
רעיית הנשיא הגב' ראומה ויצמן:
אתה יכול להגיד לו יישר כוח, כי הוא לא צריך כסף.
אברהם בורג:
כל שנה אנחנו נפגשים בתצורה כזו או אחרת, ובכל שנה אנחנו ממקדים את תשומת הלב שלנו בסוגיות הנוגעות לחולאים הרעים והמכוערים ביותר של החברה שלנו.
אברהם בורג:
ובכל שנה אנחנו מביטים מבט אחד אחורה ושואלים, האם השתפרנו, מביטים מבט אחד קדימה ושואלים, במה עלינו עדיין להשתפר.
אברהם בורג:
זאת בעצם מסכת חייו של איש הציבור שנאבק על נושאים שהם לא נושאים שנפתרים בן יום.
אברהם בורג:
אבל מדי פעם כשאנחנו מגיעים ליום מן הסוג הזה, מותר לנו גם לעצור לרגע ולשאול את עצמנו: איפה הדברים נמצאים בראיה יותר רחבה.
אברהם בורג:
איפה הפרספקטיבה של מאיפה זה בא ולאן זה הולך או לשאול שאלה יותר אמיתית: למה זה בא ולמה זה עדיין לא הולך?
אברהם בורג:
אנחנו נחוקק ואנחנו נאכוף ואנחנו נמחה ואנחנו נתריע, אבל עדיין שום תופעה שהיא בגדר של המעטפת של המציאות לא משנה לעומק כל כך מהר את התכנים העמוקים של המציאות הזאת.
אברהם בורג:
והאתגרים שאנחנו נאלצים להתמודד אתם, כך נראה לי, הם גם אתגרי רוחב וגם אתגרי אורך.
אברהם בורג:
אתגרי רוחב זאת חברה אלימה, אנחנו עכשיו מייחדים יום, והוא לא הראשון, לנושא אלימות במשפחה, וכל אימת שעולים נושאים בכנסת בנושא אלימות במשפחה, אני לפחות עושה כל מאמץ כדי לאשר אותם אם בהצעות דחופות, אם בהצעות רגילות, אם בהצעות חקיקה, כולל כאלה שההצבעה עליהן היא לא בדיוק מדויקת ושנויה במחלוקת, כל נושא שעניינו מעמד ושוויון לנשים, זוכה לעדיפות רבה בכנסת, משום שהחברה שלנו צריכה להתמודד עם מציאות שהיא מציאות רעה.
אברהם בורג:
יש אלימות בין אנשים, יש אלימות בין עמים, יש אלימות בין אמונות, יש אלימות בין שבטים בתוך החברה שלנו, יש אלימות בין כולם לבין כולם, וכמובן יש אלימות בין המינים בתוך החברה הזאת ובין הגילאים ובין הדורות בחברה הזאת.
אברהם בורג:
אבל יש כאן דברים יותר עמוקים.
אברהם בורג:
בסוגיית האישה, אם אני ארחיב את זה מעט, ברשותך גברתי יושבת-ראש הוועדה, בסוגיית בן המשפחה חסר הישע, כי זאת לא רק אישה, זה לפעמים ילדים, או מציאות יותר רחבה, יש לנו בעיות של ציויליזציה, לא בעיות של חברה.
אברהם בורג:
יש לנו בעיות של תרבות בת אלפי שנים שאנחנו אמורים לשנות אותה.
אברהם בורג:
עד היום ההיסטוריה – זה עשרים שנה, חמישים שנה, מאה שנה - כל הציויליזציה האנושית היתה ציויליזציה לא שוויונית.
אברהם בורג:
עד הדור שלנו הבעל היה בעל כי האישה היתה רכושו.
אברהם בורג:
אם השפה משקפת מציאות של יחסי בעלתנות, ואם נרחיב את זה - היא אשתי, אני בעלה במובן של בעל, אבל אני גם יכול לבעול את רכושי לעתים בניגוד לרצונו, אז פתאום מסתבר שהתודעות התרבותיות הן הרבה יותר עמוקות מאשר כשאת אומרת לא למה את מתכוונת.
אברהם בורג:
אני אפילו לא שומע כי אין לך זכות עמידה בפניי , כי את רכושי, כי מה שקנתה אישה, קנה בעלה.
אברהם בורג:
כאשר אנחנו עוסקים בראיה שלנו את ההיסטוריה, בואו נודה על האמת, כל ההיסטוריה שלנו נכתבה, לא התקיימה בהכרח, אבל נכתבה כולה או לפחות רובה המכריע היא היסטוריה שנכתבה על-ידי גברים.
אברהם בורג:
היסטוריה שהתעלמה מחלקן של הנשים בחברה.
אברהם בורג:
אם כנשאיות של תכנים תרבותיים, אם כעושות בעצמן ואם כחברות שוות זכויות בחברה.
אברהם בורג:
אבי, זכרונו לברכה, בערוב ימיו, חשף - לפחות בפנינו - את תודעת הפמיניזם שלו, ואמר, שמיום שהוא עמד על דעתו, מיום ששמע על המדענית הדגולה, מאדאם קירי, הוא הבין שבעצם המהפכה המודרנית החשובה ביותר היא מהפכת השוויון של הנשים במובן שזוהי מהפכה שמכפילה את המין האנושי פי שניים ללא שפיכות דמים.
אברהם בורג:
לוקח זמן למערכות החוק, למערכות החברה, למערכות הדת, למערכות המדינה להגיע לשם, אבל המהפכה הזאת מתחוללת לנגד עינינו.
אברהם בורג:
ובתוך המהפכה הזאת צריך לשנות גם כלי התנהגות, משום שאם יש איזה שהוא דבר שהוא לא נכון בתגובה של כל אלה המתנגדים לאלימות, זהו השקט, זוהי הבושה, הלא להגיד, לשמור את זה בתוך המשפחה.
אברהם בורג:
בואו לא נכבס את הכביסה המלוכלכת בחוץ, מה יגידו השכנים, איזה כתם ואיזו תווית ידביקו עליי.
אברהם בורג:
והמעגל הזה של שקט, של בושה, של לא להגיד, יוצר בעצם דה-פקטו לגיטימציה למעשים שאסור שהם ייעשו, ואין סקטור בחברה הישראלית, אין סקטור בחברה האנושית שאיננו נגוע במחלה הממארת של אלימות בכלל, ואלימות כנגד חסרי ישע ואלימות כנגד נשים בפרט.
אברהם בורג:
דתיים ויהודים וערבים ונערים ועולים וותיקים, אונסים ונאנסים.
אברהם בורג:
אינטלקטואלים ובורים, עשירים ועניים.
אברהם בורג:
אין בית אשר אין שם מת, אין משפחה אשר אין בה נפגע, אין משפחה אשר אין בה פוגע.
אברהם בורג:
וכאשר אנחנו נמצאים בתוך המהלך הזה - זה איננו מאבק.
אברהם בורג:
כשיש אלימות המופעלת נגד מה שאנחנו מאמינים הוא הסדר החברתי, אז יש מלחמה, ובמלחמה יש לוחמים, וכאשר יש לוחמים יש גם אנשים העוברים לפני המחנה.
אברהם בורג:
ובמלחמה כמו במלחמה, יש גם גיבורים.
אברהם בורג:
אני חושב שכולנו צריכים במלחמה מן הסוג הזה להגיד תודה ללינור אברג'יל.
אברהם בורג:
אני לא מכיר אותך, מעולם לא פגשתי בך, אני רק עקבתי מרחוק כמו כל אזרחי ישראל אחרי מה שקרה לך ומה שעשית.
אברהם בורג:
אני חושב שהאומץ הפרטי להתייצב בראש המחנה ולהגיד: תגידו, תספרו, תיפתחו, תחשפו, תיאבקו, כי בלי כל אלה לאנסים תהיה חגיגה, כי אנחנו לא מדברים, אנחנו לא אומרים, אנחנו מתירים להם את המאבק.
אברהם בורג:
התייצבת בראש המאבק, ואני מקווה שהמון ילדים שסובלים מהתעללות, נשים שסובלות מהתעללות, או כל אדם אחר שסובל מהתעללות אם מינית, ואם אחרת, אבל ודאי שיא השיאים - האונס הפוגע, החודר, הפולש בתוך החיים - שאת תהפכי לדוגמה לכל כך הרבה נשים מבוגרות וצעירות, יהודיות וערביות, מכל מקום בעולם, שהדוגמה שלך תהיה דוגמה שכולנו ניקח אותה, כי המאבק בסופו של דבר הוא מאבק של כולנו.
אברהם בורג:
הכנסת נחשבת לאחד הפרלמנטים המתקדמים ביותר בעולם בחקיקה בנושא הזה, אם לא המתקדם מכולם.
אברהם בורג:
פרלמנטים מבקשים מאתנו הצעות חוק, מבקשים מאתנו תרגומים של יוזמות שלנו, מאמצים הצעות שחלקן באות מהציבור הרחב ומופנמות לתוך התהליך הפרלמנטרי.
אברהם בורג:
אבל בכנסת לא מספיק.
אברהם בורג:
מה בבית?
אברהם בורג:
מה ברחוב?
אברהם בורג:
מה במשפחה?
אברהם בורג:
מה במקום העבודה?
אברהם בורג:
מה בצבא?
אברהם בורג:
מה בכל מקום אחר?
אברהם בורג:
אני מאוד מקווה שביום מן הסוג הזה אנחנו נדע גם לשנות את התרבות שלנו, גם לשנות את ההתנהגות שלנו, וגם לשנות בסופו של דבר את האופי שלנו מאופי פאסיבי, מגיב, מסכים, מקבל בהבנה פשעים בתוך המשפחה, לאופי נאבק, נלחם, מוחה ומשנה עמדות ותובנות בתוך החברה שלנו, ועל כך תהיינה ונהיה כולנו ברוכים ותהיה ברוכה יושבת-ראש הוועדה על שימת הלב שהיא מפנה את ההפניה שלה לתשומת לבנו פעם אחרי פעם על מנת שהנושא לא רק שלא יירד מסדר היום, אלא יעלה עד שייעלם.
אברהם בורג:
תודה רבה.
יעל דיין:
תודה ליושב-ראש הכנסת.
יעל דיין:
הכנסת הזאת לא יושבת הרבה זמן, אבל לא זכורה לי - אני בקדנציה שלישית – תקופה של מושב, וזה לא משום שהיו יותר רציחות ויותר אלימות, אלא בערך באותה מידה, לא זכור לי מושב שבו הכנסת ויושב-הראש שלה הקדישו כל כך הרבה דיונים וזמן ותשומת לב מעבר למלים כמו הכנסת הזו.
יעל דיין:
תבורך על זה, יושב-ראש הכנסת, אני רוצה לומר לך אישית, לדבריך עלו דמעות בעיניי וכאן מותר לבכות.
יעל דיין:
לינור אברג'יל, בבקשה.
יעל דיין:
לינור אברג'יל:
יעל דיין:
לינור אברג'יל: כיום, לקראת סיום המילניום, תודעת הציבור ביחס לאלימות בארץ ובעולם גדולה.
יעל דיין:
הגופים והמוסדות העומדים לרשות כל אדם שחווה אלימות הם רבים וטובים.
יעל דיין:
יש לפרוט את מעגל האלימות ולא להקיפו בחומה בצורה, כי אדישות ופאסיביות מעודדת את המעשה הבא.
יעל דיין:
אני פונה מעל במה מכובדת זאת: נשים, גברים, נערים, ילדות וילדים, ומבקשת לא לשתוק, להתלונן, ובטח לא לפחד, שכן שילמתם את המחיר הכבד ביותר של פגיעה בנשמתו של האדם.
יעל דיין:
אני מודה ללינור אברג'יל.
יעל דיין:
אני רוצה לציין את המספר הרב של חברי וחברות כנסת שנמצאים כאן.
יעל דיין:
אבקש מפרקליטת המדינה, הגברת עדנה ארבל, לשאת את דבריה.
עדנה ארבל:
גברתי וחברתי, אם מותר לי, רעיית נשיא המדינה, הגברת ראומה ויצמן, בוודאי חברתי למאבק.
עדנה ארבל:
יושבת-ראש הוועדה, חברת-הכנסת יעל דיין.
עדנה ארבל:
יושב-ראש הכנסת, חברי כנסת, חברות כנסת, חברים למאבק.
עדנה ארבל:
יש כאן חברות משדולות נשים, מארגוני נשים, שכולם בזמן כזה או אחר משתלבות יחד אתנו בעבודה היומיומית ובעשייה היומיומית.
עדנה ארבל:
עוד שנה עברה, ושוב אנו ביום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים.
עדנה ארבל:
נשים בכל העולם, ואנו כאן, מתכנסות מכל קצוות החברה להביע יחד חרדה ודאגה גדולה מהממדים הגוברים, מהתופעות המחמירות של האלימות בכלל וכלפי נשים וילדים בפרט.
עדנה ארבל:
אנחנו כאן יחד כולנו צריכים לעשות חשבון נפש נוקב מול מציאות קשה ומפחידה, ולעתים מצמררת.
עדנה ארבל:
התמונה המצטיירת נעשית קשה יותר ויותר, עקומת הפשיעה עולה, ממדי התופעה גדלים והחומרה לעתים מעוררת זוועה.
עדנה ארבל:
בכל שכבות האוכלוסייה, במגזרים השונים האלימות הפכה תושב קבע.
עדנה ארבל:
ולדאבוננו לא התרבות שאנו כה גאים בה, ולא המסורת שאנו כה מתרפקים עליה, לא הצליחו לבלום, למתן או לרסן את התפשטות האלימות בחברה.
עדנה ארבל:
כולנו כאן יחד נושאים ונושאות דגל, דגל למאבק נגד האלימות, דגל להבנה בסובלנות.
עדנה ארבל:
רעיית הנשיא הציעה לקרוא לוועדה – ועדה להגנת האישה, הנשים.
עדנה ארבל:
כולנו זוכרים בזמנו את המאבק הציבורי להגנת הצומח ולהגנת הפרחים.
עדנה ארבל:
המאבק הצליח.
עדנה ארבל:
יכול להיות שאם כולנו באמת ביחד נמשיך, כמו ביום הזה, לא לשכוח ולו ליום אחד את המאבק הזה שאנחנו כל כך מאמינים בו, מי יתן ונצליח גם אנחנו.
עדנה ארבל:
כל אחת בתחומה, כל אחת ממקומה צריכה לתרום לקידום המאבק.
עדנה ארבל:
לא נסיר - ולו ליום אחד - את הנושא מסדר היום הציבורי, מטיפול יומיומי שלנו.
עדנה ארבל:
365 יום בשנה, כחוליות בשרשרת נשמור ונקדם את המאבק.
עדנה ארבל:
נחזור ונדון ונלבן ונדבר ונציג את הנושא שוב ושוב ולא נרפה ממנו לרגע.
עדנה ארבל:
המושב כאן היום יוחד לעבירת האונס, שהיא החמורה בעבירות המין והקשה מאלה המבוצעות כלפי נשים וילדים, למעט כמובן עבירת הרצח שמאחוריה אין ולא כלום.
עדנה ארבל:
לגבי האונס, אני רק רוצה להזכיר, אני מניחה שכל היושבים כאן בוודאי יודעים - הוא מוגדר בחוק העונשין כמעשה בעילה של אישה שלא בהסכמתה החופשית, עקב שימוש בכוח, ותוך גרימת סבל גופני , הפעלת אמצעי לחץ אחרים או איום באחד מאלה, ואחת היא אם הם נעשו כלפי או כלפי זולתה.