GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארמל ליימן:
נשים יודעות לעבוד יחד ולומדות לעבוד יחד, וזה לא פשוט.
מזל גולדשטיין:
זה לא קשור לקיבוצניקית או עירונית.
ארמל ליימן:
זה מאוד קשה לעבוד יחד, ואנחנו לומדות לעשות זאת ואנחנו מתמודדות כל הזמן עם הדבר הזה, ובגלל זה אנחנו פה.
ארמל ליימן:
יכול להיות שדרך נשים כן יהיה שיתוף פעולה בנושא הזה.
ארמל ליימן:
באתי היום בקריאה במקביל למוסדות, במקביל למנהיגים של האזור שלנו.
ארמל ליימן:
הקריאה היא לא רק שלהם, אלא גם של האוכלוסייה.
ארמל ליימן:
אנחנו כנשים תמיד יודעות לבוא ולהגיד: צריך לעשות משהו.
ארמל ליימן:
וזה המקום שלנו.
ארמל ליימן:
שמענו על ועדת הפנים וועדת הביטחון, ויש פה אנשי חינוך ואנשי רווחה ונשים, ואנשים שמבינים בענייני צבא.
ארמל ליימן:
וחשבתי שבמקום שנלך כל פעם לוועדה אחרת, ונשמע כל פעם תשובות כאלה ואחרות, צריך שתהיה ועדה בין-משרדית, שאליה נוכל לפנות, ויכול להיות שהפנייה יכולה לבוא מהוועדה למעמד האישה.
ארמל ליימן:
שבוועדה הזאת נדבר על החינוך, על הבריאות, על הרווחה, על הצבא, שלא הכול יהיה מנותק אחד מהשני, אלא שכולנו יחד נחשוב איך אנחנו מתארגנים באופן מערכתי בנושא הזה.
ארמל ליימן:
ההתארגנות צריכה להיות עכשיו, היא לא צריכה להיות ביולי, לא באפריל ולא במאי.
ארמל ליימן:
שישה חודשים זה זמן מאוד קצר להתארגנות, ואנחנו לא רוצים אחר כך לכבות שרפות, אנחנו לא רוצים אחר כך לבוא ולטפל באנשים שיהיו בטראומה או במצוקה, אנחנו רוצים למנוע את זה.
ארמל ליימן:
יש שני סוגים של אוכלוסייה: יש אוכלוסייה שמסכימה עם היציאה מלבנון, ולה יותר קל לקבל את השינוי, ויש אוכלוסייה שמתנגדת ליציאה, וזו אוכלוסייה שתתקשה עוד יותר עם סיפור היציאה.
יעל דיין:
יש איזו התארגנות מהסוג שאמרת, לא ברמה הממשלתית הבין-משרדית, אלה המקומית.
יעל דיין:
הפורום הזה של ראשי ערים, או ראשי רשויות, בקו-העימות זה פורום שהוא אקטיבי בהתייחסות לעוד שישה חודשים, שעוסק בזה בצורה פרטנית ממש?
ברוריה שרון:
את ולנסי שומעים.
יעל דיין:
ולנסי הוא המלך של כולנו, השאלה היא מעבר לולנסי.
גדעון עזרא:
לא, כולם מדברים וכולם גם דיברו על זה עם אהוד ברק ביום שישי.
ארמל ליימן:
נכון, זה מה שאמרתי.
ארמל ליימן:
הם מדברים, והם ממש מבקשים שלא להישאר בערפל.
ארמל ליימן:
למרות שיש תמיד תוכניות מגרה, הנושא הזה שאנחנו לא יודעים מה יקרה, הוא קשה.
ארמל ליימן:
ההתארגנות צריכה להיות גם אצלנו, זאת אומרת, כל הגורמים, כי יש לנו גם גורמים אזוריים שעובדים יחד.
ארמל ליימן:
מולי להד מייצג ארגון שהוא על-אזורי, ויש משרד החינוך ומשרד העבודה והרווחה.
ארמל ליימן:
גם באיזור שלנו אנחנו צריכים להתארגן בצורה כזאת, אבל זה צריך גם לבוא מפה, כי אנחנו לא יכולים להתארגן שם, כשאין לנו תשובות מהממשלה לגבי העתיד.
רחל שבח-סוכר:
היום אני מייצגת את פורום הנשים בקריית-שמונה.
רחל שבח-סוכר:
אני עובדת סוציאלית בתואר הראשון שלי, ובתואר השני למדתי תכנון ערים בטכניון.
רחל שבח-סוכר:
אני מנהלת יחידה לתכנון אסטרטגי בעיריית קריית-שמונה, כעשר שנים, ואת קריית-שמונה אנחנו מתכננים לשלום.
רחל שבח-סוכר:
לא באתי כמייצג הרשות, לפחות לא נשלחתי, אבל אני אנסה למסור גם את התחושות שלי כאזרחית, תושבת העיר, עוד מעט כבר 19 שנים, וגם כאישה שחשבה מאוד להקים את פורום הנשים.
רחל שבח-סוכר:
כפי שאמרה זהרה ענתבי בדוגמה היפה שהיא הביאה, צריך להדגיש את זה שלפעמים אשה, בגלל מערכת האילוצים שבהם היא נמצאת, ברבדים כאלה ואחרים של החיים, היא מהווה סוכן שינוי מאוד חשוב והיא מהווה גורם מגשר, שמפעיל גם את הרגש ולא רק את החלק הקוגנטיבי.
רחל שבח-סוכר:
אבל, בעזרת הרגש, היא גם מובילה את השינויים הקוגנטיביים, והיא יכולה להיות יותר גמישה בהחלטות שלה, בהתאם לסיטואציות.
רחל שבח-סוכר:
ואנחנו, כנשים, צריכות לנצל את היתרון הזה, ויעל דיין, את עושה את זה כל הדרך, אני לא צריכה להזכיר את זה שוב.
רחל שבח-סוכר:
כשהוקם פורום הנשים בקריית-שמונה הוא מיד פתח שעריו לכל האזור.
רחל שבח-סוכר:
דרך אגב, זו עמותה, אין לה שום קשר לשום מוסד, החלטנו שהיא לא תהיה קשורה לשום ממסד, לא כזה ולא אחר, אפילו לא רשות מקומית.
רחל שבח-סוכר:
העצמאות הזאת היתה חשובה לנו.
רחל שבח-סוכר:
אפשר לראות בשעות ערב איך חברות הקיבוץ, שרצו לקחת חלק, לא מצאו את הרכב עם הנהג שיסיע אותן.
רחל שבח-סוכר:
היום אנחנו יכולות להיות יותר לארג'יות, הצלחנו לשים את עצמנו על המפה, אנחנו עושות עבודה גדולה מאוד בנושא של העצמת נשים, הקמנו קו-סיוע, שהשנה הוא הולך להיות עמותה נפרדת מפורום הנשים, הוא כבר יכול לבד לצאת לדרך.
רחל שבח-סוכר:
אנחנו נצא לפרוייקטים אחרים.
רחל שבח-סוכר:
מה שתרם לפורום הזה שיצא מקריית-שמונה, שפתאום הזמינו אותנו להרצות במרום-הגליל ששם אין לנשים, שהן בעמדות מפתח בתעסוקתן, אין להן זכות בחירה לוועד המושב.
רחל שבח-סוכר:
זה הדהים אותי, שיכול להיות דבר כזה בארץ-ישראל.
רחל שבח-סוכר:
בעצם הדוגמה שלנו הראנו להם שאפשר ולראש המועצה של יפחד, והתחילו התארגנות יפה.
רחל שבח-סוכר:
הצלחנו לשכנע במועצה האזורית גליל-עליון להקים אגף למעמד האישה.
רחל שבח-סוכר:
בקריית-שמונה עדיין לא הצלחנו לעשות את זה, אבל היא תתרום לנו חזרה.
רחל שבח-סוכר:
אין ספק, ההשפעות יהיו הדדיות.
רחל שבח-סוכר:
אני רוצה להעיר הערה, ולא להפוך אותה למרכז.
רחל שבח-סוכר:
הדיבורים על חלשים וחזקים מגדילים את הפער.
רחל שבח-סוכר:
אסור להגיד את זה.
רחל שבח-סוכר:
אנחנו כרגע עושים תוכנית מיתאר חדשה לעיר.
רחל שבח-סוכר:
כמו ששמחנו שבקריית-שמונה יש גידול באוכלוסייה בשנים האחרונות, על-פי הנתונים הממשלתיים המוסמכים, יש הגירה שלילית קשה במועצה האזורית גליל-עליון.
רחל שבח-סוכר:
החזקים שלנו, קורה להם משהו.
רחל שבח-סוכר:
מה שאמרה כרגע ארמל ליימן הוא נכון ואמיתי.
רחל שבח-סוכר:
שמחנו לשמוע, למשל, שבמושבים יש גידול באוכלוסייה.
רחל שבח-סוכר:
ליד זה היה נתון מאוד מעניין, שברמת-הגולן יש את הגידול הגדול ביותר בכל אזור הגליל.
רחל שבח-סוכר:
זה גם אומר משהו, שהממשלה, כשהיא רוצה, היא מסוגלת לעשות שינוי ויש לה את הכלים לעשות שינוי.
רחל שבח-סוכר:
אצבע-הגליל זה אזור מאוד מיוחד, באתי אליו מירושלים, גרתי כאן שנים רבות ועברתי.
רחל שבח-סוכר:
האנשים שם לא מבקשים שיעשו בשבילם, ובני המקום, יותר ממני, יכולים להעיד על זה.
רחל שבח-סוכר:
אני גיליתי אנשים, ובמיוחד הצעירים שבהם, הדור הצעיר שיוצא, יודע להתארגן, הם יודעים לבוא למשרדי ממשלה שונים עם תוכניות לפני שהמשרדים חושבים עליהם, ואני יכולה להראות המון דברים.
רחל שבח-סוכר:
כשהתחיל גל העלייה הגענו לוועדת הקליטה והעלייה של הכנסת ודיברנו על זה שרוצים לקלוט מדענים עולים באצבע הגליל, באנו יחד עם תל-חי - קריית-שמונה גם באה - באנו ואמרנו: יש לנו תוכניות.
רחל שבח-סוכר:
הכנו תוכניות לקליטה, ואכן, נקלטו אצלנו.
רחל שבח-סוכר:
פרופסור נודלמן, תרמנו לכנסת.
רחל שבח-סוכר:
זו קליטת העלייה של קריית-שמונה.
רחל שבח-סוכר:
זה שינה, למשל, את רמת ההשכלה של מועצת העיר בקריית-שמונה.
רחל שבח-סוכר:
אבל, הנה, המקום היחיד שמפלגה של עולים רצה לבחירות המוניציפאליות זה בקריית-שמונה.
רחל שבח-סוכר:
אז בואו, נדבר גם על חוזק, כי קריית שמונה זה המון דברים.
רחל שבח-סוכר:
23,000 תושבים, מכל רבדי הקשת, וצריך לראות אותם.
רחל שבח-סוכר:
הרבה פעמים האנשים שביותר מצוקה מבטאים את זה יותר בקלות ומחצינים את זה.
רחל שבח-סוכר:
אחרים רוצים יותר רוצים להיות תרבותיים, ופחות רואים אותם.
רחל שבח-סוכר:
זה פחות תקשורתי גם להגיע אליהם, כי זה לא מצטלם כל כך אטרקטיבי, אבל צריך לראות את הכול.
רחל שבח-סוכר:
קריית-שמונה רוצה להיראות על כל גווניה, היא לא רוצה להיראות חד-צדדית.
רחל שבח-סוכר:
ומי שפגש את ראש העיר רואה את זה.
רחל שבח-סוכר:
אנחנו לא רוצים לבוא כשיש קטיושות ולבקש, אנחנו רוצים להכין, חכם וטוב, את העיר שלנו, ואני חושבת שאותו דבר כל חמשת ראשי הרשויות, הם עובדים יפה מאוד כצוות, זה מטולה, זה יסוד-המעלה, זה ראש-פינה, זה מועצה אזורית מבואות-חרמון ומועצה אזורית גליל-עליון, אם כי יש אינטרסים מנוגדים.
רחל שבח-סוכר:
אני חושבת שזה לגיטימי, זה אזור קטן עם אוכלוסייה קטנה, במצב כלכלי קשה, ויש תחרות, וכל אחד רוצה קודם עבור עניי עירו ולשפר את מצבם, וזה בסדר, בחרו אותו בשביל זה, וצריך לחשוב איפה השיתוף.
רחל שבח-סוכר:
עכשיו אני אכנס לעניין שלשמו התכנסנו כאן.
רחל שבח-סוכר:
כמו שראש הממשלה מוביל כרגע החלטה, הוא החליט שצריך לצאת מלבנון, וזה היעד שלו, זה חשוב לו, ואני מאמינה שהוא, בדרכים שלו, מכין תשתיות, אם זה תשתית הסברתית, למה זה חשוב, למה זו הדרך הכי נכונה והכי חשובה, כמו שעשו ארגון "ארבע אמהות", וזה בסדר גמור, צריך גם לעשות הכנות מסוג אחר.
רחל שבח-סוכר:
קשה לנו לעשות אותן.
רחל שבח-סוכר:
אין מישהו באצבע-הגליל שהוא לא בעד שלום, כולנו בעד שלום.
רחל שבח-סוכר:
יכול להיות שבמדינה כולה אנחנו חלוקים לפעמים על הדרך, אנחנו גם מפחדים ברמות שונות מהתוצאות, אבל יש כל מיני תוצאות וכל מיני תסריטים אפשריים.
רחל שבח-סוכר:
למשל, ברור לי, כמתכננת אסטרטגית, שיש סיכוי שיהיה מצב של שלום, וזה יהיה יופי, אבל כדי שהעמים, אלה שיושבים מהצד הזה של הגבול ואלה שיושבים מהצד האחר של הגבול, יעשו מהשלום קצת יותר, אפשר להכין את עצמנו יותר טוב ויותר נכון.
רחל שבח-סוכר:
אפשר ללכת לתסריט אחר לקראת שלום, שארגון החיזבאללה, שירצה גם לקבל נתחים חשובים מאוד - האנשים בתחום הביטחוני יודעים יותר טוב ממני - ירצה להיות על המפה, להיות על המפה זה לירות קטיושות.
רחל שבח-סוכר:
זאת אומרת, שהמצב הביטחוני אצלנו לקראת היציאה ילך ויחמיר.
רחל שבח-סוכר:
וגם לזה צריך להתכונן, כי אוכלוסייה חזקה שמכינה את עצמה טוב יותר תוכל לשרת אתכם, כנסת ישראל, ממשלת ישראל, במטרה שלכם, טוב יותר.
רחל שבח-סוכר:
אם אנחנו לא נהיה
רחל שבח-סוכר:
מוכנים גם למצבים הגרועים וגם למצבים הטובים, אנחנו משרתים את עם ישראל פחות טוב.
רחל שבח-סוכר:
גם לזה צריך להתכונן.
רחל שבח-סוכר:
מה זה נקרא לשרת?
רחל שבח-סוכר:
יש תוכניות.
רחל שבח-סוכר:
במועצות, אני יודעת שיש תוכניות לכל מיני כיוונים, להביא יזמים, לפתח תעסוקות, לקלוט אוכלוסייה חזקה.
רחל שבח-סוכר:
למרות שאנחנו בקריית-שמונה לא רוצים שירדו יישובים מרמת-הגולן, כי עקירת יישובים זה כאב גדול, וזה לא משנה אם זה בגלל בעיה פוליטית או אחרת, אנחנו מתכוננים, ואנחנו יודעים שיצטרכו מקומות בשביל האוכלוסייה, ואנחנו תכננו.
רחל שבח-סוכר:
אבל אם הממשלה היום אומרת: אין לנו כסף לשים, ואנחנו נקים יישוב חדש, כי זה יותר קל לנו מלחזק את היישובים הקיימים.
רחל שבח-סוכר:
וכל זה למרות שאנחנו מתכננים בתוכניות את גידול העיר, כדי שהיא תוכל לנצל את ההזדמנות ולקבל גם אוכלוסייה חזקה, שתחזק אותה בימי שלום, למרות שהתוכניות שלנו מוכנות - כי אם לא היינו מתכננים הפסדנו את הרכבת - וגם בגליל-העליון עושים את זה ומתכננים את היישובים הקהילתיים.
רחל שבח-סוכר:
אם זה לא יהיה כך, פספסנו הכול.
רחל שבח-סוכר:
פספסנו איפה שקיימות כבר תשתיות של מוסדות ציבור, אוכלוסייה חמה שרוצה לקלוט ולעזור, ותשתיות קיימות של מערכות חברתיות שיכולות לתמוך.
רחל שבח-סוכר:
אם לא יבואו וישימו את הכספים בכיוונים האלה, ההזדמנויות יעברו מעלינו ויישארו רק המצוקות.
רחל שבח-סוכר:
אם יהיה שלום, יכול להיות שיתחילו לצוף כל הבעיות שאנחנו מדברים עליהן כל יום: בעיות התעסוקה, בעיות של האוכלוסיות החלשות, בעיות כלכליות.
רחל שבח-סוכר:
אנחנו מדברים עליהן גם היום ואנחנו מנסים לפתור אותן, אבל ברגע שהבעיה הביטחונית נעלמת מהשטח, אנשים יחושו רק את זה, ואז המצוקה תהיה עוד יותר גדולה.
רחל שבח-סוכר:
צריך גם לטפל בנושא הזה.
רחל שבח-סוכר:
תודה.
יעל דיין:
הדבר האחרון שאמרת הוא קצת תמוה, משום שאם אנחנו אומרים שמצב של היעדר שלום מטאטא הצדה חלק מהדברים שצריך לתת עליהם את הדעת, ויחד עם השלום יבואו המצוקות האמיתיות והבעיות האמיתיות, זה חמור מאוד.
יעל דיין:
זו אמירה מאוד חמורה, כי זה אומר שאנחנו מתייחסים למקום כאל מצודת ספר ולא כאל מקום שצריך להיות בריא בתשתית שלו, ושיש עליו גיבנת איומה ונוראה, שלא באשמתו, של מצב ביטחוני שמקורו בדרום-לבנון.
יעל דיין:
אבל זו לא המהות של קריית-שמונה, העובדה שהיא נתונה לירי קטיושות.
יעל דיין:
זאת אומרת, אם זה מזיז הצדה את הדברים האמיתיים, זה חמור מאוד, כי הדברים האמיתיים זה התשתית הבריאה.
יעל דיין:
אלה הדברים שקריית-שמונה צריכה לתת עליהם את הדעת.
יעל דיין:
זה כמו להגיד: יש לנו כסף או למקלטים או לתעשייה, או למקלטים או לקליטה.
יעל דיין:
זה נראה לי ממש הפוך, אם הכסף לא ילך לתעשייה ולקליטה ולחינוך וכן הלאה, אז אנחנו חוטאים לעצם הקיום של העיר הזאת, והופכים אותה למבצר, שיהיו שם, כאשר ואם יגיעו, קטיושות.
יעל דיין:
זה ודאי לא ראייה שלנו.
ברוריה שרון:
את יודעת איך מעבירים כאב ראש?
ברוריה שרון:
נותנים עם פטיש חזק על הרגל.
גדעון עזרא:
יעל דיין, אני באתי לבקשתך.
גדעון עזרא:
קודם כול, אנחנו מצדיעים, ואני יכול לדבר גם בשם הסיעה שלי, אני בטוח שגם בשם סיעות אחרות, לתושבי גבול הצפון על עמידתם ברגעים שאחרים במדינת ישראל לא כל כך מרגישים.
גדעון עזרא:
יש אוכלוסייה אחת נוספת שמרגישה את זה, וזו האוכלוסייה ביהודה ושומרון וחבל עזה, שצפויה לסכנות מסוג אחר, אבל סכנות.
גדעון עזרא:
לגבי היציאה מלבנון.
גדעון עזרא:
בבית שלי היה חוג כוכב-יאיר לפני שנתיים וחצי, ועמדתי בנושא הזה ברורה.
גדעון עזרא:
היו לי בעיות עם המפלגה שלי בעניין שני, אבל גם הנושאים האלה התיישרו.
גדעון עזרא:
הבעיה היא מה רוצה אהוד ברק, ואני לא מדבר עכשיו כאופוזיציה.
גדעון עזרא:
ברק זרק לחלל העולם בתקופת הבחירות "יציאה ביולי 2000", כשהוא בדיוק ידע למה הוא נכנס.
גדעון עזרא:
מאז ועד היום הוא מתמיד בססמה הזאת, כאשר ברק לא יודע, ואני לא מאשים אותו, אם זה יהיה בהסכם עם הסורים או בלי הסכם עם הסורים, או זה לא יהיה בכלל.
גדעון עזרא:
שלוש האופציות האלה קיימות.
גדעון עזרא:
יש דבר אחד ברור שהוא האינדיקציה הטובה ביותר שמדינת ישראל משקיעה, וזה, באיזו מידה ישקיעו על גדר הגבול.
גדעון עזרא:
כל זמן שלא משקיעים בגדר הגבול, לא עושים כלום.
גדעון עזרא:
אני רוצה שתבינו.
גדעון עזרא:
הגדר היום היא גדר שנותנת התראה, הגדר היום איננה גדר מעכבת.
גדעון עזרא:
וכאשר אתה פועל נגד מטענים, אתה צריך גדר מעכבת, משום שאם קיבלת התראה בגדר, אבל כשאתה מגיע למקום המטען כבר נמצא בתוך האדמה, לא עשית שום דבר.
גדעון עזרא:
הגדר הזאת היא גדר חיונית, וברגע שיעבדו על הגדר צריך לשאול את השאלות האחרות.
גדעון עזרא:
דבר ראשון.
גדעון עזרא:
יש שתי אוכלוסיות בעוצמת אי-ודאות הרבה יותר גדולה משלכם במדינת ישראל היום - תושבי רמת-הגולן ותושבי יהודה, השומרון וחבל עזה.
גדעון עזרא:
חוסר הוודאות אצלם הרבה יותר גדול מאשר אצלכם.
גדעון עזרא:
אלה אנשים שלא יודעים אם מחר הם יהיו או לא יהיו בבית שלהם.
ברוריה שרון:
צריך לטפל גם בהם.
יעל דיין:
זה סוג אחר לגמרי, תסכים אתי.
יעל דיין:
אין לתושבי קריית-שמונה אי-ודאות לגבי היותם שם.
גדעון עזרא:
זה סוג אחר, אבל אצלם זה הרבה יותר קיצוני.
ברוריה שרון:
יכול להיות, אבל אנחנו לא מטפלים בזה עכשיו.
גדעון עזרא:
אני חבר כנסת, אני צריך לבוא ולהגיד את סדרי העדיפויות של המדינה.
גדעון עזרא:
ואני משוכנע שבסוף לא נצטרך לטפל ברמת-הגולן ולא נצטרך לטפל ביהודה, השומרון וחבל עזה.
גדעון עזרא:
אבל אני לא יכול להגיד את זה בעוצמה של ודאות.
גדעון עזרא:
לכן, אני אומר, שאם אני מדבר על השקעות, ואם היית שואלת אותי לאיזה דיון אתה רוצה לבוא היום, הייתי בא לדיון דווקא עם האנשים של רמת-הגולן.
גדעון עזרא:
אני חושב שצריך לדבר אתכם, אבל בנושא חוסר-הוודאות ברמת-הגולן הטיפול היום הוא הרבה יותר בעייתי, לפחות מנקודת מבט של עובדת סוציאלית.
זהרה ענתבי:
לרמת-הגולן אין תאריך יעד.
זהרה ענתבי:
מולי להד, השם שאני יודעת לדקלם, מתמודד עם אנשים שחטפו קטיושות, ופחד החיים הוא מאוד ממשי לתאריך היעד של ה7- ביולי.
אריה לב:
את יודעת מה זה קטיושה, רמת-הגולן לא יודעת למה לחכות.
גדעון עזרא:
הקטיושות, את חוטפת אותן היום, ואת יכולה לחטוף אותן מחר.
גדעון עזרא:
מה שיקרה, אם נסוגים, שאזורים חדשים יצטרפו למעגל הקטיושות.
גדעון עזרא:
מבחינתך, את כבר גרה בעוצמה המאוד מאוד לא נעימה.
ברוריה שרון:
לעומת זאת, אנחנו יודעים את סיבת הקטיושות, אז לא יהיו קטיושות.
ברוריה שרון:
וצריך להגיד את זה.
גדעון עזרא:
אחרי כל כך הרבה הפגזות של קטיושות שהיו בצפון, אני יודע גם להפריד בין יישוב א' ויישוב ב', ומי שחטף הכי הרבה ובעוצמה הכי גדולה זו קריית-שמונה.
גדעון עזרא:
ולכן, כאשר אני מדבר על הדברים האלה - דיברו על זה ביום שישי כשוועדת הפנים היתה - על סוג חליפות המיגון.
גדעון עזרא:
מה שעושים במקום א', לא בהכרח צריך לעשות במקום ב' ובמקום ג' וכיוצא בזה.
גדעון עזרא:
ממשלה שצריכה לכלכל את צעדיה בתבונה, צריכה גם על הדבר הזה לחשוב.
גדעון עזרא:
מאחר שאני מאמין שהאזור שלכם זה האזור הכי יפה במדינה, וזה אזור שאפשר להשקיע בו וצריך להשקיע בו, אני אומר לכם שמה שצריך לעשות, וזה מה שדיברנו ביום שישי, והמצב בחוק עידוד השקעות הון, שמצבה של יוקנעם ושל קריית-שמונה שווה.
גדעון עזרא:
זאת אומרת, בעל מפעל יכול לקבל אותן הלוואות ביוקנעם כמו בקריית-שמונה, וצריך לשנות את המאזן, כמו שצריך לשנות את המאזן ולהשוות את קריית-שמונה לדימונה, או את דימונה לקריית-שמונה, כל אחת בגלל הסיבות שלה.
גדעון עזרא:
צריך לשקלל את המפתח.
גדעון עזרא:
המפתח היום איננו נכון.
גדעון עזרא:
צריך לקרב את הצפון לדרום על-ידי מערכת טובה יותר של כבישים.
רחל יריב:
רכבת.
גדעון עזרא:
רכבל כבר יש לכם, רכבל יותר נוח.
גדעון עזרא:
סיעת הליכוד, אגב, אני לא רוצה לעשות פרסום פוליטי, אבל החליטה גם להיפגש עם יישובי קו-העימות, בישיבתנו לפני יומיים.
ברוריה שרון:
מה המטרה?
גדעון עזרא:
במטרה שכולם יצביעו ליכוד, בעתיד...
ברוריה שרון:
חייבים להבין על מה מדברים.
ברוריה שרון:
אני לא כל כך חכמה.
גדעון עזרא:
ישיבה עם כל ראשי יישובי קו-העימות כדי לשמוע את הבעיות שלהם ולנסות לראות איך עוזרים להם.
גדעון עזרא:
אם אני הייתי ראש הממשלה, אני לא מהמפלגה שלו, לא הייתי ממהר להוציא כסף עכשיו לחליפות מיגון, כשהמצב הוא בלתי-ברור לחלוטין.
גדעון עזרא:
הוא באמת לא יודע.
גדעון עזרא:
ערפאת עושה לו בית-ספר, אסד עושה לו בית-ספר, וכולם עושים לו בית-ספר, והוא צריך לדעת עכשיו איפה להשקיע את הכסף.
גדעון עזרא:
אני לא בטוח שהייתי משקיע את זה היום.
גדעון עזרא:
אני מסתכל על החיים בצפון, כפי שהיו עד עכשיו, עם השקעות יותר גדולות שצריכות להינתן לאזור הצפון, לא בגלל הפינוי הקרב.
גדעון עזרא:
הפינוי הקרב אינו צריך להיות פקטור בשיקול כרגע, משום שזה עדיין לא עובדה.
גדעון עזרא:
כשתראו שעובדים על הגדר - - -
יעל דיין:
כמה קרוב צריך להיות כדי שזה יהיה עובדה?
גדעון עזרא:
ההשקעה בגדר היא אדירה, מקלטים הרי יש בכל היישובים, זה לא שאין מקלטים.
גדעון עזרא:
אתם מדברים על מצב שהוא יחסית קצפת לעומת מה שהיה לכם עכשיו.
גדעון עזרא:
תשאלי אותי איפה הבעיה הכי גדולה?
גדעון עזרא:
היישובים המאוד סמוכים - מטולה, משגב-עם.
ברוריה שרון:
מטולה נחה בשקט כל השנים.
גדעון עזרא:
היישובים הם באש הנק"ל - נשק קל - והלבנונים נמצאים לצורך העניין הזה היום במקום הראשון.
גדעון עזרא:
ואם הייתי צריך להשקיע, הייתי משקיע קודם כול בהם, ואחר כך יורד דרומה.
גדעון עזרא:
אם צריך טיפולים כאלה ואחרים, אני יודע שהילדים של קריית-שמונה עברו ועוברים את הטראומה של הקטיושות, ויולי 2000 בשבילם זה לא מעלה ולא מוריד.
ברוריה שרון:
הם מרגישים אחרת.
גדעון עזרא:
יכול להיות שיש אינטרסנטים שרוצים לדחוף לטובת הגליל, ומגזימים בעניין הזה.
ברוריה שרון:
להפך, זה נגד האינטרס שלי.
גדעון עזרא:
באתי לבקשתה של יעל דיין, אני מוכן לעזור ומוכן לתרום.
גדעון עזרא:
אני אומר לכם את עמדתי, ותאמינו לי, אל תעמיסו עליו יותר ממה שיש לו על הראש עכשיו.
גדעון עזרא:
תראו את שביתת הנכים בחוץ, שהיא גם כן דבר שצריך לפתור אותו, ולפתור אותו מהר.
גדעון עזרא:
זו אוכלוסייה שקשה לה לחיות, והם חיים בתנאים נוראיים.
גדעון עזרא:
הבעיה שלכם לא בסדר עדיפות גבוה.
יעל דיין:
יש גם נכים בקריית-שמונה.
ברוריה שרון:
איזה בעיה שלנו לא בסדר עדיפות, התמיכה הכספית?
גדעון עזרא:
ההכנות לפינוי.
רחל שבח-סוכר:
יש תשתיות שלוקחות מעל לשנה, שנתיים ושלוש שנים.
גדעון עזרא:
מה?
רחל שבח-סוכר:
תוספת מגורים.
גדעון עזרא:
מה שייך הפינוי לתוספת מגורים, מה הקשר?
רחל שבח-סוכר:
זה לא שייך?
גדעון עזרא:
זה לא שייך.
גדעון עזרא:
אני לא יודע מה הקשר.
רחל שבח-סוכר:
אז יש לנו בעיה, התפקיד שלנו הוא לראות איך משכנעים.
יעל דיין:
יש תחזית של קריית-שמונה עצמה, תחזית של גידול אוכלוסייה.
גדעון עזרא:
אבל זה לא קשור לעניין הזה.
גדעון עזרא:
יש גם ויכוח עם כפר-בלום איפה יבנו, ואני בעד קריית-שמונה.
רחל-שבח-סוכר:
אני בעד פחות בתל-אביב ויותר באצבע הגליל, אם אתם רוצים שאנחנו נהיה חזקים.
גדעון עזרא:
אבל זה לא קשור לבעיה שלקראת הפינוי.
ארמל ליימן:
חבל שלא היית פה מהתחלה.
ארמל ליימן:
דיברנו בעיקר על נושא של אי-ודאות.
גדעון עזרא:
אני מדבר על אי-ודאות.
ארמל ליימן:
מאוד הייתי רוצה שתישאר כמה דקות כדי לשמוע את כל הנושא הזה.
שמואל להד:
קודם כול, אני מנהל המרכז לשעת חירום בקריית-שמונה, היום הוא ממוקם פיזית בתל-חי, אבל הוא עדיין נקרא "מרכז חירום של קריית-שמונה" בנושא המצב הביטחוני.
שמואל להד:
אבל אנחנו גוף לא רק של קריית-שמונה, אנחנו גוף של משרד החינוך, שבעצם עובד בכל קו-העימות, כבר 20 שנה.
שמואל להד:
אני לא אלאה אתכם, כי בתור מי שעוסק בנושא הזה כבר 20 שנה, יש לי מה שנקרא תמונה די רחבה, וגם ידע מה ניתן אולי לעשות.
שמואל להד:
גדעון עזרא צודק, שהוא, במקום שהוא נמצא, רוצה לעשות סדר עדיפות, אבל אנחנו היום לא במצב של סדר עדיפות, וזה גם הוגדר בתחילת הישיבה על-ידי יושבת-ראש הוועדה, שאמרה: אנחנו מדברים על הנושא הספציפי הזה.
שמואל להד:
אני במקרה גם עובד עם האוכלוסיות שאתה מדבר עליהן.
שמואל להד:
ואתה יודע, אנחנו עובדים גם ביהודה ושומרון וחבל עזה, ואנחנו גם בתורכיה עם נפגעי הרעש.
שמואל להד:
אנחנו גוף שעובד עם אוכלוסיות אזרחיות שמתמודדות עם מצבי מצוקה קיצוניים במובן הקהילתי.
שמואל להד:
בצפון, זה בעיקר נושא הביטחון.
שמואל להד:
קודם כול, יש בהחלט חרדה סביב אי-הוודאות של מה יהיה.
שמואל להד:
נתון שגדעון עזרא לא אמר, וכולנו יודעים, שמאז שלום-הגליל לא היתה אף חדירה קרקעית של מחבלים לאצבע-הגליל.
שמואל להד:
זה כנראה אחד מהדברים היחידים אולי שאפשר להגיד על אזור הביטחון שהוא עשה, מה שדיברת לפני רגע.
שמואל להד:
כאשר הקו חוזר ללמקום שהוא היה עד שנת 1981 או 1982, אם מדברים על "שלום-הגליל", הנושא הזה בקריית-שמונה עולה, אני מדבר בעיקר על קריית-שמונה אבל לא רק, באביבים ובדובב זה אותו דבר.
שמואל להד:
השבוע היה לי מפגש בנושא הזה סביב המחשבה שכן או לא ייתנו לחוואתמה להיכנס.
שמואל להד:
יש שם ניסיון חי מאוד של מה שנקרא "חדירות קרקעיות".
שמואל להד:
אני מוכרח להגיד לכם שבקיץ הזה, אחרי שני ההרוגים שלנו בקריית-שמונה, אני לא יודע אם זה אומר לכם משהו, אנחנו נתנו 380 שעות של טיפול אינדיבידואלי לילדי קריית-שמונה והוריהם.
שמואל להד:
רק שתבינו, זה 50% מההקצבה השנתית שמשרד החינוך מקצה לנו, כשעות, לסיוע אינדיבידואלי.
שמואל להד:
זה אומר שהיתה עלייה גדולה מאוד בחרדה, ואני יכול להגיד זאת, כי לי יש אינדיקציה כמה פונים לעזרה פרטנית, כי בעזרה הקהילתית אנחנו נותנים את זה אזורי.
שמואל להד:
חלק משמעותי, וזה הדהים אותנו, ילדים בני עשר, כשאתה עובד אתם, הזיכרון שהם מספרים לך, היום יודעים את זה יותר ויותר בנושא של טראומה בכלל, זה הזיכרון של חדירת המחבלים.
שמואל להד:
אחרי שמטפלים בקטיושה, הם מספרים שמה שמפחיד אותם הוא, שהדוד או הדודה הם ניצולים של - - -
גדעון עזרא:
מולי להד, כמי שהיה מפקד לבנון וכמי שבקי בנושא הזה, החדירות נפסקו משום שהפלסטינים כבר לא בלבנון.
ברוריה שרון:
הוא יודע את זה, אבל הם לא יודעים.
גדעון עזרא:
את זה הוא צריך להגיד לאוכלוסייה.
גדעון עזרא:
זה לא בגלל שצה"ל יושב באזור דרום-לבנון.
שמואל להד:
ב1988-1987- הם עוד היו שם.
גדעון עזרא:
הגלשנים, ג'יבריל.
שמואל להד:
חד-פעמי.
גדעון עזרא:
הגלשנים של ג'יבריל, זו גם לא היתה חדירה קרקעית.
גדעון עזרא:
אתה חייב להדגיש את זה.
יעל דיין:
גדעון עזרא, הרי יש לנו השערות, ויש לנו מידע מודיעיני.
גדעון עזרא:
הם יכלו לחזור.
יעל דיין:
לא על העבר.
יעל דיין:
אין לנו מידע האם בתכנון הגרוע ביותר, שזה מה שאנחנו צריכים לדעת, של החיזבאללה - - -
גדעון עזרא:
לכן צריך גדר.
יעל דיין:
אם יש עדיין מקום לאותו אלמנט שהיה, הוא נפסק עם רצועת הביטחון, ויש פחד שמא יחזור.
יעל דיין:
אני לא יכולה, ואני לא יודעת אם ברק יכול, וגדעון עזרא, אני לא יודעת אם אתה יכול, לבוא ולהגיד: עם גדר זה לא יקרה.
גדעון עזרא:
זה רק אידיוט יגיד.
ברוריה שרון:
מה שברור שלא רצועת הביטחון מנעה את החדירות, על זה לית מאן דפליג.
שמואל להד:
כל מה שהאנשים אמרו פה זה נכון, אבל יש מודל שכבר עבדנו אתו בעבר, ונתן אותותיו, הוא גם נותן אותותיו, דרך אגב, גדעון עזרא, גם ביהודה ושומרון, וזה הנושא של "בוא, נדבר עם התושבים", התושבים עם עצמם.
שמואל להד:
אבל, בכל מפגש כזה גם אנשים מהממסד, בעיקר קציני צה"ל - ברגע שתהיה תוכנית, אני מסכים איתך, אין מה לדבר כלאם פאדי - אנשים מהרשויות ואולי גם נציג של השלטון המרכזי.
שמואל להד:
דבר שני, שאולי הוא מקביל, ואני יכול להגיד שב1985- הייתי חבר ועדת ראש הממשלה ללוחמה בטרור, ועשינו סקר בכל היישובים ושאלנו את האנשים: מה הכי מדאיג אתכם?
שמואל להד:
1985, מי שלא יודע, זו הנסיגה לקו רצועת הביטחון.
שמואל להד:
מה שהכי הדאיג את האנשים, ופה אני רוצה לחזק את דבריה של רחל שבח-סוכר, זה הנושא הכלכלי בראש ובראשונה; הנושא השני, שהיה באותו עוצמה כמו הנושא השלישי, היה חינוך וביטחון.
שמואל להד:
אנשים אמרו שאם תהיה להם משענת כלכלית טובה, תחושה שהחינוך הוא ברמה טובה, שהילדים שלהם לא ברמה שנייה ושלישית, וביטחון פיזי, הם יישארו.
שמואל להד:
ויש מקום לעשות מחדש סקר כזה.
שמואל להד:
1985, זה המון שנים אחורה, ואוכלוסיית ישראל משתנה באופן מתמיד.
שמואל להד:
נתחיל מזה שהיתה עלייה מאוד גדולה בשנות ה90-.
שמואל להד:
עברנו כמעט את כל היישובים בקו-העימות, מנהרייה ועד מטולה, פגשנו תושבים, פגשנו ראשי יישובים, פגשנו ועדי יישובים, ובסופו של דבר הגשנו לראש הממשלה, אז זה היה שמעון פרס, המלצות מה כדאי לעשות, איפה כדאי להשקיע בתחום האזרחי, אני לא מדבר על התחום הצבאי, בתחום הצבאי יש מומחים.
שמואל להד:
זו יכולה להיות אחת ההמלצות, גם היום לעשות אותו סקר, והוא לא לוקח הרבה זמן, אנחנו עשינו את זה בוועדה רב-מקצועית, במקרה אז זה היה תחת ועדת ראש הממשלה ללוחמה בטרור, והיה נושא של חוסן אזרחי.
שמואל להד:
היו נציגים מרווחה, מחינוך, מביטחון, ממה שנקרא אז הג"א - עורף היום - אלה דברים שצריכים להיעשות.
שמואל להד:
נחזור רגע למערכת החינוך.
שמואל להד:
מערכת החינוך ערוכה להפגזות של קטיושות באופן יחסי, גם יש מקלטים, גם יש תוכניות.
שמואל להד:
יושב פה המפקח של המחוז, הוא מיד ידבר.
שמואל להד:
בצפון אנחנו לא ערוכים למצב של אי-ודאות, אין תוכנית כזאת.
שמואל להד:
אני יודע שיש ביהודה ושומרון, אפשר לעשות גם הסבה.
שמואל להד:
אחת המחשבות היא לעשות יותר ויותר קורסים למורים כדי שהמורים יהיו, קודם כול, המחושים שלנו, שיגידו מה המצב, כי בית-ספר הוא אחד המקומות שאתה יכול למדוד מאוד טוב, כי ילדים מביאים את הדאגות מהבית.
שמואל להד:
הדבר השני - שיהיו להם כלים לעזור לילדים.
שמואל להד:
והדבר השלישי - אנחנו יודעים שכשבית-ספר עובד טוב, הוא משפיע גם על הקהילה.
שמואל להד:
את זה אנחנו יודעים ממלחמת המפרץ, כשלימדנו את הילדים איך לשים מסכות והם לימדו בבית, אנחנו יודעים את זה, משנים, על קו-העימות.
שמואל להד:
יש המון דברים שאפשר לעשות, אבל צריך גם לזכור, ואתה צודק, שיש סדר עדיפויות.
שמואל להד:
ואני מאלה שאומרים שהמשולש הוא תמיד הפוך.
שמואל להד:
אם אתה הולך לתת טיפול פרטני לכל אחד זה עולה מיליונים, אבל אם אתה הולך לעשות עבודה מניעתית זה עולה רק כמה אלפים.
שמואל להד:
אתה מגיע לאוכלוסיות גדולות ואתה מנסה ליצור בהן את היכולת לעזור לעצמם.
יעל דיין:
לא נראה שעל ציר הזמן אנחנו קצת באיחור?
שמואל להד:
אנחנו עשינו כבר באוגוסט.
יעל דיין:
אם מדברים על עבודה דרך מורים ודרך בתי-ספר, אנחנו חייבים לצאת מהנחת עבודה, שגדעון עזרא לא מסכים לה, שיש אותה מידת סבירות ליולי כמו לספטמבר, כמו לבכלל לא.
שמואל להד:
לבית-ספר, יולי או ספטמבר זה היינו הך, כי השנה נגמרת ביוני.
יעל דיין:
אני יוצאת מנקודת הנחה של הסבירות הגבוהה הנראית לעין, שאם היא תשתנה, אז זה לא משנה, את ההכנה אני צריכה לעשות.
יעל דיין:
הרי לנצח לא נשב שם, אז להגיד שזה לא יהיה יולי, והתכוננתי ליולי.