GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי לירן:
בעניין ההרצאות, כפי שאמרתי, הכסף שהוקצה לכך בשנת 1999 הוא מאתיים אלף שקל.
נעמי לירן:
אנחנו נראה איך זה מנוצל, למרות שיש לנו עוד חודשיים וחצי לסוף שנת הכספים.
יעל דיין:
הוועדה תשמח לראות מערך הרצאה כזאת, או מה היא כוללת, לאנשים שלא רוצים, כפי שאת אומרת, אבל עדיין הם עובדי מדינה ועובדים בכירים, כלומר, אנשים עם השכלה, ולא קבוצה אקראית.
נעמי לירן:
בסדר, ברגע שזה יתגבש, נוכל להראות.
יוספה שטיינר:
הנושא של אלימות במשפחה, ואלימות נגד נשים בפרט, מחובר מאוד לנושא של שיוויון.
יוספה שטיינר:
אני סבורה, בעקבות ההסבר של הגב' נעמי לירן, ברגע שניכנס לתוך המערכת הממשלתית, תיבנה תוכנית, והתוכנית תכלול הרבה מאוד משתנים, הסברים, עקרונות שקשורים לנושא של השיוויון, כי זה הא בהא תליא.
יוספה שטיינר:
פשוט אי אפשר להתמודד עם הנושא של אלימות נגד נשים, בלי להבין את העקרונות של השיוויון.
יוספה שטיינר:
אני אפילו קוראת לזה אלימות כנגד נשים בראי השיוויון החברתי, כך שאני מחברת בין שני הדברים, ואני באמת חושבת שיש מקום לראות גם את התוכנית, כי זה בעצם הבסיס, זה העיקר.
יעל דיין:
לגבי כל סעיף, אם יש שאלות הבהרה לחברי הכנסת, בבקשה.
נעמי לירן:
דבר נוסף שהרשות עושה, בנושא של חוק הטרדה מינית, ברגע שהתקנות קיבלו תוקף בספטמבר 1998, הרשות התחילה לעשות שני דברים, ולא עושה אותם במרץ, לחלוטין לא.
נעמי לירן:
דבר אחד זה לפנות לכל ארגוני המעסיקים בארץ, במכתב הסבר, שלפי הפרשנות שלנו של החוק למניעת הטרדה מינית, זה לא מספיק לקחת את החוק ולתלות אותו בדרך לשירותים או בדרך לכירטוס כרטיס העובד, אלא צריך ללמד את העובדים את החוק, והכוונה היא לתת להם הרצאות, סדנאות, וכו'.
נעמי לירן:
פנינו לכל ארגוני המעסיקים בארץ, פנינו לכל האקדמיה, לכל משרדי הממשלה, וכו', וכל הזמן אנחנו מקבלות תגובות של: כן, זה חשוב, כן, אנחנו עושים, אנחנו מסבירים, ובמהלך שנת ההדרכה אנחנו גם נארגן סדנאות, וכו' - לא היה לנו הפנאי לבדוק מי באמת עמד בהבטחה הזאת וקיים סדנאות והרצאות.
יעל דיין:
זה נמצא בחוק.
יוספה שטיינר:
מעל 25 עובדים חייבת להיות הרצאה.
סימה גורן:
אני מוכרחה לומר שכאשר אני אומרת ויצ"ו, אומרים לי: תתנו לנו בחינם.
סימה גורן:
זו לא בדיוק קופה רושמת, ויש לנו ממש בעיה.
סימה גורן:
הכנו קיט, אבל ברגע שהם שומעים ויצ"ו, הם מבקשים לקבל בחינם.
רבקה שקד:
אין ביקוש להרצאות האלה.
סימה גורן:
אז יש לנו בעיה.
סימה גורן:
אנחנו לא יכולים להריץ אנשי מקצוע בארץ בחינם.
סימה גורן:
יש גבול.
יעל דיין:
אני רוצה לציין שהוועדה הולכת עכשיו להעסיק שני מתמחים, ואחד הפרוייקטים ששמתי לפניהם, זה לבדוק את יישום החוק.
יעל דיין:
אני אתן להם רשימה של מפעלים, מוסדות חינוך, מעסיקים גדולים שאני יודעת שעשו חלק מהדברים, וחלק שלא עשו, החל מאלעל, עבור לקוקה-קולה ועבור לטכניון בחיפה.
יעל דיין:
רובם שולחים לי את התקנונים, לא כולם כבר יצאו עם תקנונים, אבל אנחנו הולכים לעשות עכשיו סקר על יישום החוק ולראות איפה כן ואיפה לא, משום שעל פי חוק אפשר לתבוע את אלה שלא מיישמים כפי שצריך.
רבקה שקד:
הדבר הזה דורש ישיבה נפרדת.
יוספה שטיינר:
מי המפקח?
יעל דיין:
לפי החוק, משרד העבודה והרווחה צריך לשלוח אותם הפקחים שיש להם לנושאים אחרים, וצריך לבדוק גם את זה.
נעמי לירן:
יש לנו שתי תוכניות שתקועות בגלל חילופי השלטון.
נעמי לירן:
אחד זה הנושא של הכשרה מקצועית במקצועות מחשב לנשים במגזרים מיוחדים, והשני זה תוכנית של בריאות נשים, גם לגבי סרטן השד, גם לגבי מגזרים מיוחדים.
נעמי לירן:
נושא הבריאות היה תלוי בשר הבריאות הקודם.
נעמי לירן:
עכשיו חזרנו מישיבת עבודה עם הצוות במשרד הבריאות, והשר נתן את ברכתו, ואני מקווה שזה ייצא לדרך.
נעמי לירן:
התקציב של זה כולו ממשרד הבריאות, והיה מוערך בזמנו במיליון וחצי שקל.
נעמי לירן:
לגבי הכשרה במקצועות מחשב לנשים במגזרים מיוחדים, פה התקציב בא ממשרד העבודה והרווחה, מהאגף להכשרה פנים מפעלית.
יעל דיין:
מהם המגזרים המיוחדים, גם לצורך בריאות וגם לצורך מחשב?
נעמי לירן:
מגזרים מיוחדים זה ערביות, כלומר, בנות מיעוטים, חרדיות ועולות חדשות.
יעל דיין:
עולות חדשות הן גם מחבר העמים וגם אתיופיות?
נעמי לירן:
כן.
יעל דיין:
נעזוב רגע את החלק הבריאותי, כי משרד הבריאות זה תחום שאין בו מעורבות במימון, ואנחנו לא נרוץ עם ממוגרפיות לשום מקום.
יעל דיין:
השאלה היא כשאת עושה את ההבחנה בין פרסום והפעלה, מה כולל סעיף הפרסום בהכשרה מקצועית?
נעמי לירן:
ליידע את הנשים האלה בשפה הרוסית והאמהרית, שתדענה על האפשרות הזאת.
נעמי לירן:
בעניין של עבודה, התוכנית היא להתחיל מהמעסיקים.
נעמי לירן:
אנחנו קיבלנו ממשרד העבודה והרווחה שמות של 14 מעסיקים בתחום המחשב והתקשורת, שחסר להם כוח אדם.
נעמי לירן:
הרעיון הוא שהם יבואו לשר העבודה והרווחה, והוא יגיד להם: זו הרשות לקידום מעמד האישה, זה המקום אליו אתם צריכים לפנות.
נעמי לירן:
מי שיתחייב להעסיק את הנשים האלה, יקבל את התקציב מהכשרה פנים מפעלית, יהיה מעורב בהכנת הקורס שלו, וגם יתחייב להעסיק את הנשים האלה בשליש האחרון של הקורס.
נעמי לירן:
בעזרת ארגוני הנשים שהיינו איתם בקשר, ארגוני הנשים התחייבו להביא לנו את קהל היעד הזה, גם עולות חדשות, גם חרדיות, וגם בנות מיעוטים, בהתאם לאזורי המגורים של המעסיקים האלה.
נעמי לירן:
הרעיון הוא להתחיל מהסוף, לא רק לעשות הכשרה מקצועית.
נעמי לירן:
אם אין לנו מקום עבודה מובטח, לא פותחים קורס ולא מגייסים נשים לעבודה.
יעל דיין:
זה נכון גם לגבי הכשרה מקצועית בכלל.
יעל דיין:
לכל העניין של הכשרה מקצועית לנשים, יש בעיות קשות מאוד, אבל זה מוכר עם יעד מסויים של מקום עבודה, וגם עם תגמול תוך כדי.
יעל דיין:
השאלה היא אם אנחנו מדברים על משהו שהוא שונה לגמרי.
יעל דיין:
יש תגמול?
יעל דיין:
יש הבטחת הכנסה בזמן הקורס?
יעל דיין:
יש ביטוח לאומי בזמן הקורס?
סימה טמיר:
לאו דווקא.
נעמי לירן:
מה ששונה פה הוא שיש יד מכוונת אחת שמתחילה מהסוף.
נעמי לירן:
כלומר, אנחנו מביאים את המעסיקים האלה, והם מתחייבים במפורש, גם בפני הרשות לקידום מעמד האישה וגם בפני משרד העבודה והרווחה, להעסיק את הנשים האלה.
נעמי לירן:
זה מאוד ממוקד וייחודי, אחד על אחד.
נעמי לירן:
המגזרים האלה הם הבעייתיים ביותר, לפי הזיהוי של משרד העבודה והרווחה.
יעל דיין:
זה קיים כבר?
נעמי לירן:
לא, זה היה תקוע.
יעל דיין:
כי הדו"ח הזה הוא עד אוקטובר 1999.
עמיה ברק:
זה קיים במגזרים מעורבים.
עמיה ברק:
במגזר החרדי יש מרכז להכשרה שמיועד לנשים, וגם יש פרוייקט חדש.
עמיה ברק:
משרד העבודה והרווחה ביישוב אלעד, מנסה ליישם את הקונספציה הזאת על כל היישוב.
יעל דיין:
שמענו לפני הרבה זמן על הכשרה של אתיופיות וחרדיות במחשבים.
יעל דיין:
אני שואלת האם אפשר להביא לחדר הזה 50 נשים חרדיות ו-50 נשים אתיופיות שקיבלו את ההכשרה.
נעמי לירן:
על פי התוכנית הזאת לא, כי זה היה תקוע בגלל חילופי השלטון.
יעל דיין:
זה לא רק חילופי שלטון, כי שר העבודה והרווחה הוא אותו שר, והמנכ"ל הוא אותו מנכ"ל, ובמשרד הקליטה חה"כ אדלשטיין היה שר עד לאחרונה, והתחלף עם שרת הקליטה, אבל המשרד נשאר אותו משרד.
יעל דיין:
במשרד העבודה לא התחלף כלום.
יעל דיין:
כשאומרים שזה מפאת חילופי השלטון, צריכה להיות לזה משמעות, או של התמודדות או של משהו שקודם לא היה, ועכשיו מסכימים לו.
ואומרים לו:
זה תהליך שעובר, של שכנוע.
ואומרים לו:
אף אחד לא בא ומתנדב להעסיק את הנשים האלה, ודאי לא נשים בנות המיעוטים, וגם לא נשים חרדיות או עולות חדשות.
ואומרים לו:
זו בעיה מאוד קשה להכניס אותן למקצועות האלה, שהן לא תהיינה נשים בסיעוד, וכד'.
ואומרים לו:
המעסיקים לא מתלהבים להעסיק אותן.
ואומרים לו:
עברנו את התהליך הזה מראש השנה תשנ"ט, עד חודש לפני שהממשלה הכריזה שהולכים לבחירות.
ואומרים לו:
אם כל הגורמים, מהשר, דרך מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, דרך האגף להכשרה פנים מפעלית, כולם יסכימו ויאהבו את הפרוייקט הזה, אני חושבת שזה הישג גדול מאוד להכניס להם תפיסה חדשה תוך ארבעה חודשים, כשאנחנו שתי עובדות בלבד, אנוכי והגב' מרי חדייר.
נעמי חזן:
רציתי לשאול האם יש ניצול מלא של תקציב הרשות.
נעמי לירן:
בוודאי, עד השקל האחרון.
נעמי חזן:
רציתי לומר עוד שני דברים.
נעמי חזן:
כמי שליוותה את הנושא של הטרדות מיניות בצה"ל, מהתקופה שצה"ל עוד הכחיש לחלוטין שזה קיים, ועד למצב שהוא באמת הגורם המתקדם, רציתי לומר שצה"ל עושה משהו שהרבה עדיין לא עושים, וזה הפרדה בין הטרדות מיניות ואלימות כלפי נשים.
נעמי חזן:
מדובר במערכים שונים לכל אחד מהנושאים.
נעמי חזן:
שנית, יצא לי במקרה לראות את ההתערבות החיובית של הרשות במגעים עם צה"ל בנושאים הללו, אז דווקא רציתי לברך את הרשות, שזה עוד גורם, וגורם חשוב מאוד, בכל ההישגים שאנחנו משיגים בתחום הזה.
סימה טמיר:
רציתי להעיר שבבאר-שבע, כבר יש שני קורסים לנשים במחשב מטעם ויצ"ו, שדולת הנשים ואמונה.
סימה טמיר:
יש נשים שהולכות, והבעיה היא שאם היה לי מעסיק לתת להם עבודה, היו באות מאות נשים.
סימה טמיר:
הן באות, נהנות, עולות חדשות רוסיות ואתיופיות.
סימה טמיר:
זה כבר הקורס השני שקיבלנו בחינם מהאוניברסיטה, מהמכללה הטכנולוגית, אבל אין לנו את התכל'ס בסוף, איפה לעבוד אחר כך.
נעמי לירן:
לכן, כפי שאמרתי, התוכנית שלנו מתחילה מהסוף.
נעמי לירן:
היו"ר שאלה איפה זה נתקע.
נעמי לירן:
מראש השנה תשנ"ט עד חודש לפני הכרזת הבחירות, עברנו את כל התהליך בכל המסדרונות, ואז נכנסנו לתקופה של בחירות.
נעמי לירן:
בתקופה של בחירות שום מעסיק שלא רוצה להעסיק את קהל היעד הזה, מנכ"ל משרד העבודה והרווחה לא יכול לחייב אותו, וכך גם לגבי מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
נעמי לירן:
משה לאון אמר לי שהוא לא יכול לחייב 14 מעסיקים לפני בחירות.
נעמי לירן:
בניצול זמן וחלוקת אנרגיה של עובדות הרשות לקידום מעמד האישה, הבנו שחבל לנו לעבוד בניוטרל ולבזבז אנרגיה על זה.
נעמי לירן:
כאשר רוצים ליישם תוכנית שהמעסיקים לא בדיוק אוהבים אותה, צריך למצוא את האישיות שתחייב אותם.
נעמי לירן:
זו לא חובה על פי חוק.
נעמי לירן:
הם לא חייבים להעסיק את הנשים החרדיות או העולות החדשות, ובוודאי שלא את בנות המיעוטים.
נעמי לירן:
לגבי בנות המיעוטים, הבעיה היא מאוד אקוטית, משום שיש קבוצות גדולות מאוד של נערות בוגרות בתי ספר תיכוניים בחמש יחידות מתימטיקה, פיזיקה וכימיה, ואין להן מה לעשות.
נעמי לירן:
זו פצצת זמן.
נעמי לירן:
אבל לשכנע מעסיק יהודי בתחום המחשב או התקשורת, שיעסיק נערות ערביות, זו קריאת ים סוף.
נעמי לירן:
אני לא אבזבז אנרגיה על זה, בשביל שהם ישבו אצל יגאל בן שלום, כשכולם חושבים שבעוד חודשיים הממשלה מתחלפת, והוא לא יהיה קיים.
יעל דיין:
אני הערתי על כך, משום שאלה נושאים שעלו.
יעל דיין:
זה גם עניין של קונספציה.
יעל דיין:
התפיסה שלכן היא שעד שאין מקום עבודה, אין מה לעשות בהכשרה, למרות שיש מקומות בהם בכל זאת עושים את ההכשרה גם לפני שנמצא מקום עבודה.
יעל דיין:
כשאתן אומרות שהמעסיקים לא אוהבים את זה, עובדי המדינה לא רוצים ולא אוהבים הדרכה בעניין אלימות כלפי נשים, אבל אני רואה כאן מגמה שאומרת: לא רוצים אותנו, לא אוהבים את זה, וגם לא מוכנים ליישם את זה, לכן אנחנו הולכים על זה.
ציפי לבני:
איך את יכולה לחייב?
יעל דיין:
אני יכולה לחייב חברה ממשלתית שכאשר יש ביקוש, ואני משרד העבודה והרווחה, בהכוונת הרשות, אני מכינה לפי הספציפקציות שלהם לכוח האדם.
יעל דיין:
אני יכולה יותר מאשר לבקש.
ציפי לבני:
אני חייבת להעיר שהתקופה מיום הכרזת בחירות, היא תקופה שככלל יש בה הקפאת פעילות, בלי קשר לאיזו ממשלה.
יעל דיין:
אני לא מחפשת אשמים.
ציפי לבני:
אני רוצה לשאול מה היתה הגישה, או על מה היתה ההסתמכות, שבאמת בסוף הדרך מעסיק ייקח מישהי כזאת, אם אין לו חובה ואין לו תמריץ, או אולי חשבו על איזה תמריץ כן ליצור.
ציפי לבני:
הרשות לא יכולה לתת תמריצים, אבל אולי משרד העבודה יכול, אולי משרדי ממשלה אחרים.
סימה טמיר:
אולי דרך פרסומת בעיתון, שתראה שהם המובילים בעניין הזה.
נעמי לירן:
החשיבה היתה שמתחילים מהמעסיקים, ולכן, המפתח הוא המפגש בין המעסיקים לבין אותה אישיות שתשכנע אותם.
נעמי לירן:
האישיות זה או מנכ"ל משרד ראש הממשלה, או מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, שישכנע אותם להעסיק את קהל היעד הזה.
נעמי לירן:
זאת היתה החשיבה.
נעמי לירן:
אם הם לא מסכימים, לא מתחילים בפרוייקט.
נעמי לירן:
לא מייצרים קודם קורסים של הכשרה מקצועית, כמו שנאמר כאן, שזה מה שאנחנו יודעות שקורה בשטח, שמעבירים קורסים להכשרה מקצועית, והנשים האלה לא נקלטות במקומות עבודה.
ציפי לבני:
בהפניות של שירות התעסוקה ניתן ליצור הבחנות, אפליות או קדימויות?
יעל דיין:
בדיוק, זה הליך כל כך לא חוקי.
יעל דיין:
הוא נוגד את חוק שיוויון הזדמנויות בעבודה.
יעל דיין:
את צודקת, אני לא אכנס לזה בכלל עכשיו, אבל זה התירוץ הכי קל, שבסופו של דבר זאת התוצאה.
יעל דיין:
בינתיים הייתי מציעה לא לזנוח את ההתחלות לטובת הסוף.
נעמי לירן:
ההתחלות לא תלויות בנו.
נעמי לירן:
יש בלי סוף קורסים להכשרות מקצועיות, ואין לנו שליטה על השוק, על המעסיקים.
נעמי לירן:
יש פה ניסיון מאוד מינורי לתפוס שליטה על המעסיקים.
נעמי לירן:
כל חשיבה חדשה, של פריצת דרך, היא תמיד לא חלקה, אבל מספיק שנשכנע חברה אחת כמו עורק שזה קהל היעד, ההון האנושי, אחרים כבר יבואו ויבקשו את הקהל האנושי הזה.
יעל דיין:
מדוע הבת שלי היא לא הון אנושי, והבת של מרינה סולודקין היא כן הון אנושי?
יעל דיין:
על פניו יש כאן בעייתיות.
יעל דיין:
זה שונה אם זה מטופל על ידי משרד הקליטה, כחלק ממאמץ קליטה, ואז הם עושים את זה, משום שזה הקהל שהם צריכים לטפל בו, ואז הם עושים את זה בקטע של העולות, שזה הייעוד שלהם ולזה יש להם תקציבים, ואז הם יכולים לכלול את זה בהעדפה מתקנת שהיא ברורה, משום שהיא חלק ממאמץ קליטה.
נעמי לירן:
בנושא של אפליה, כשיורדים לעניין פרטני של פרוייקט כזה שהוא אמור להיות ניסיוני וחדשני, ברור שכאשר זה ינוסח, זה ינוסח בהתאם לכל החוקים והתקנות.
נעמי לירן:
כשמסבירים, ההסבר הוא שבאמת יש כוונה להתייחס לאוכלוסיה מיוחדת, שזה בנות המיעוטים.
נעמי לירן:
אם יש לנו אלפי נערות בשפרעם ובטירה, ששום דרך אחרת, אלא רק דרך כזאת תגרום למעביד לכך שלא יוכל לומר לא ולהעסיק אותן, אני חושבת שזה תפקידה של הרשות לקידום מעמד האישה.
יעל דיין:
אז תעשו זאת גם במשרד החינוך לגבי מורות ערביות, מנהלות ערביות, מפקחות ערביות, משטרה.
נעמי לירן:
נדבר על תוכנית העבודה לשנת 2000, נקיים דיון על זה, והכל אפשרי, אבל פה יש חשיבה לקהלים בעייתיים מיוחדים במדינת ישראל.
פנינה צדקה:
למה עיירות הפיתוח לא מוגדרות כאוכלוסיית יעד עדיפה?
נעמי לירן:
אנחנו לא הולכים לפי אזורים גיאוגרפיים, אלא לפי מגזרים.
פנינה צדקה:
אבל האבטלה שם גבוהה.
יוספה שטיינר:
היא מתכוונת לנשים בעיירות הפיתוח כאוכלוסיה ייחודית.
פנינה צדקה:
כאוכלוסיית יעד.
פנינה צדקה:
הנשים בעיירות הפיתוח כאוכלוסיית יעד, הן לא פחות מסכנות מאשר במקום אחר.
נעמי לירן:
המפתח הוא לפי המעסיקים.
נעמי לירן:
אם המעסיק שמשרד העבודה והרווחה מזהה אותו, שהוא צריך כוח אדם הרבה מאוד זמן, ואין לו מענה לכוח האדם, אם הוא נמצא בפריפריה בירוחם, אז ננסה למצוא את הנשים שם באזור.
נעמי לירן:
ברור שלא נביא לו נשים חרדיות או בנות המיעוטים מצפון הארץ לשם.
נעמי לירן:
המפתח הוא המעסיק שמחפש נואשות כוח אדם.
נעמי לירן:
המפתח הוא היצע וביקוש.
יעל דיין:
נעבור לסעיף הבא, מאחר שעוד אין מעסיקים שהביעו את הצורך, ואם יש להם צורך, אז בואי לא נגדיר את זה כרוצה או לא רוצה, כי צריך לכפות עליהם.
יעל דיין:
אם יש להם צורך, אז איפה הבעיה כאן?
נעמי לירן:
הבעיה היא שהם לא רוצים להעסיק נשים, בוודאי לא נשים חרדיות, עולות חדשות ובנות המיעוטים.
יעל דיין:
אם יש האשמה כזאת לגבי מעסיק גדול או קטן, זה ניתן לטיפול מיידי ומהיר על פי החוק.
ציפי לבני:
החוק יכול לטפל בעניין הפרטני.
ציפי לבני:
את לא יכולה לעשות סטטיסטיקה ולומר: אני יודעת שיש לך צורך, ואתה עכשיו צריך ללכת למאגר מיוחד ולמצוא שם.
ציפי לבני:
הוא יגיד: זכותי, וכו'.
ציפי לבני:
את צריכה להוכיח.
ציפי לבני:
אם כן היתה דרך לתת תמריץ כלשהו שעומד במבחני החוק למעסיקים, אני חושבת שזה מצויין.
נעמי לירן:
דברים נוספים לביצוע בנושא נשים בנות מיעוטים - קיימנו בקיץ שעבר מפגש גדול עם 65 נשים בנות מיעוטים, במשך שלוש שעות.
נעמי לירן:
הכוונה היתה לשמוע מהן את הצרכים שלהן, מה הן חושבות שדרוש להן כדבר ראשון, שהרשות לקידום מעמד האישה יכולה לעזור להן.
נעמי לירן:
עלו שם שני דברים, האחד הוא השלמת השכלה, והשני הוא מועדוני נשים.
נעמי לירן:
בעניין מועדוני נשים לא התחלנו לטפל לחלוטין, ובעניין השלמת השכלה, אנחנו בטיפול עם זה עם הגב' שרה חורש באגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה והרווחה, ובעצם את עיקר העבודה עושה עבורנו עוזי גדור ממשרד ראש הממשלה.
נעמי לירן:
כל התקציב בעבודה של מר גדור הוא לא חלק מתקציב הרשות, והשלמת ההשכלה נעשית מתקציב משרד העבודה והרווחה.
יעל דיין:
ולגבי מועדוני נשים?
נעמי לירן:
אנחנו לא עסקנו בזה, ואני לא רואה אותנו עוסקות בזה.
נעמי לירן:
מדובר בנשים ערביות ובדואיות.
נעמי לירן:
אנחנו כבר הרבה מאוד חודשים מחפשים רכזת ערבייה.
נעמי לירן:
לא קיבלנו שום הצעה.
נעמי לירן:
ברגע שתהיה רכזת שתיקח את זה על עצמה, הכל ייראה אחרת.
נעמי לירן:
הרכזת תצטרך ללכת מרשות לרשות, ולשכנע את ראש הרשות המקומית להקים את המועדון, ולהקצות לו מקום ותקציב מינימום.
נעמי לירן:
יש כמה מועדונים של נשים ערביות בארץ, אני יודעת על שניים.
נעמי לירן:
הן ביקשו עוד מועדונים, זה חשוב להן.
נעמי לירן:
דווקא ביישובים מאוד קטנים הן רוצות מועדון.
נעמי לירן:
הן רוצות להפגש פעם בשבוע, לשמוע הרצאה ולדבר.
יעל דיין:
מה מקורות התקציב?
נעמי לירן:
התקציב צריך להיות מהרשויות המקומיות ואפשר להוסיף לזה סכום נוסף.
נעמי לירן:
זה לא יהיה כל כך מסובך לעשות את זה, כאשר נמצא רכזת.
יעל דיין:
שנה הלכה כבר.
יעל דיין:
יש צורך גדול למועדונים, יש אפשרות להשיג תקציב - גם את זה צריך לבדוק, אבל אתן אומרות שלא נקים אותם עד שנמצא רכזת, וזה תהליך של שנת חיפושים.
יעל דיין:
או שאתם צריכים עזרה בזירוז ההליך של מציאת רכזת, או באיזושהי צורה להפעיל דברים לא מהסוף.
יעל דיין:
זאת הפעם הראשונה שאני שומעת על זה.
נדיה חילו:
אני שומעת שהרכזת רק לנושא של המועדונים, ואני רוצה לשאול למה רק למועדונים, ולא בכלל לנושא עצמו של קידום הנשים הערביות, בראייה רוחבית, כשהמועדונים הם רק חלק, כי יש גם את האלימות, וישנן כל הסוגיות שהצגת.
נעמי לירן:
אין לי התנגדות, זה תלוי באישיות.
נדיה חילו:
זו חשיבה.
נעמי לירן:
החשיבה תלויה באישיות.
נעמי לירן:
תביאי לי אישיות שמסוגלת לבצע, אז הכל ירוץ.
יעל דיין:
יש תקציב לרכזת כזאת?
נעמי לירן:
כן, יש תקציב ליועצים.
יעל דיין:
בסעיף הנסיעות לחו"ל יש עלות?
נעמי לירן:
עד עכשיו משרד ראש הממשלה שילם.
יעל דיין:
אני רואה שמונתה רכזת לכנס בצפון אמריקה.
נעמי לירן:
זה בהתנדבות.
נעמי לירן:
לגבי הנסיעות לאו"ם ולעוד כנס אחד, נכון להיום משרד ראש הממשלה מממן את זה מתקציבו.
נעמי לירן:
מרי חדייר מטפלת בפניות הציבור המעטות שמתקבלות.
נעמי לירן:
בכנסת, כפי שאתן יודעות, אנחנו משתתפות בישיבות הוועדה.
נעמי לירן:
בנושא של מאגר מידע, יש לנו סיכום בכתב עם רשות הדואר, שרשות הדואר נותנת את כל החומרה להקמת המאגר, והתפעול שלו הוא על ידי שירות 177, שמחייב את חשבון הטלפון או כרטיס האשראי של הפונה.
נעמי לירן:
נושאים שנגדיר כפטורי תשלום, לא יחוייבו בתשלום.
נעמי לירן:
עלות הקמת מאגר מידע כזה, היא בערך שני מיליון שקל, וטווח עבודה של שנתיים.
נעמי לירן:
הגשנו בקשה ראשונית לוועדת העזבונות של המדינה, וקיבלנו אישור להתחיל את זה.
נעמי לירן:
קיבלנו הקצאה של 200 אלף שקל להתחיל בפעולה של איפיון המערכת.
נעמי לירן:
ברגע שנקבל את האישור בכתב, אז נתחיל לעשות את כל הפעולות הנדרשות.
נעמי לירן:
זה תקציב חוץ תקציבי לתקציב הרשות.
יעל דיין:
האם נבחנה אפשרות לעשות איגום משאבים עם מאגרים קיימים?
נעמי לירן:
בוודאי, זה תנאי מקדמי.
נעמי לירן:
עם שדולת הנשים, עם האקדמיה, עם רות קדרי-הלפרין.
נעמי לירן:
כל המאגרים הקיימים שאנחנו יודעות עליהם, הביעו רצון להבלע בתוך המאגר החדש שיוקם.
יעל דיין:
התקציב מכסה גם את התקציבים שלהם?
נעמי לירן:
לא, התקציב של שני מיליון שקל, רובו הולך למידעניות, כדי לאסוף את המידע הראשוני.
נעמי לירן:
בתהליך איסוף המידע, אם יש מגע עם המידע של שדולת הנשים, המידעניות לוקחות משם את כל מה שקיים, ואחר כך בודקים האם שדולת הנשים רוצה עדיין לקיים את המאגר שלה בנפרד, או שהיא רוצה להבלע לחלוטין בתוך המאגר החדש שיוקם.
יעל דיין:
יש לזה משמעות תקציבית.
נעמי לירן:
כל החומרה, כלומר, התפעול, מתוקצב על ידי רשות הדואר.
נעמי לירן:
לגבי עידכון המאגר הזה, שייעשה או פעם בחצי שנה, או פעם בשלושה חודשים, הרשות לקידום מעמד האישה התחייבה לספק את המידענית שתעדכן אותו.
יעל דיין:
את אומרת שהם כן מוכנים להתאגם, כלומר, חצי הדרך בלשון המעטה, כבר נעשתה.
יעל דיין:
השאלה היא אם יש לשדולה מאגר ולעוד גורמים, האם הם סתם יתנו את המאגר שלהם, או האם יש תגמול במסגרת התקציב, כדי לאגם את זה.
נעמי לירן:
הרצון והפנייה באו מהם.
נעמי לירן:
יכול להיות שיש עוד כאלה שאני לא יודעת על קיומם, אבל בתהליך אנחנו נעשה פרסום בהתאם ונראה.
נעמי לירן:
כולם אמרו שהגיעו לנקודה שממנה הן צריכות הרבה כסף כדי לעלות רמה, או שיישארו סטטיות, ומאגר מידע לא יכול להיות סטטי.
נעמי לירן:
אמרתי שברצון רב, מכיוון שאחד הסעיפים בחוק אומר שחובה על הרשות להקים מאגר מידע, הרשות תעשה זאת, והצעתי שאם יש להן רצון טוב להכנס למאגר, מה טוב.
נעמי לירן:
הפנייה באה מהן, מהשטח.
נעמי לירן:
עוד רחוקה הדרך מלהגיד היום איך זה ייראה בסוף, אבל הרצון הטוב שלהן קיים.
נעמי לירן:
המגמה של רוב הפורטל זה צ'אטים וקהיליות פורומים וקהיליות וירטואליות על נושאים, וזה מחולק לפי נושאים.
נעמי לירן:
הרכזת היא מטעם אינטרנט זהב, והעלות כולה על חשבונם.
נעמי לירן:
זה פרוייקט גדול ויפה.
נעמי לירן:
מאוד התלהבנו מהדברים שהציגו בפנינו, והם לוקחים את זה מאוד ברצינות, מקדישים לזה הרבה תשומת לב.
יעל דיין:
מאיפה הם יקבלו את המידע?
נעמי לירן:
הם מתחזקים את זה.
נעמי לירן:
המידע, נכון לעכשיו, יהיה מידע שאני קוראת לו קליל, אך זה לא המינוח הנכון.
נעמי לירן:
יהיה שם מידע על כל ארגוני הנשים, כל המקלטים, המרכזים, כתובות, טלפונים.
נעמי לירן:
אפשר יהיה להכניס שם את הפרטים של המדינות, של הרכזות שנדיה פעילה איתן.
נעמי לירן:
דו-לשוני.
יעל דיין:
מידע סובסטנטיבי יהיה?
נעמי לירן:
כרגע לא.
יעל דיין:
למשל, מהו פער השכר בין גברים לנשים במדינת ישראל.
נעמי לירן:
הם הציעו אתמול שבעמוד הראשון כשעולים לאתר, ירוץ סרט של מידע משתנה.
יעל דיין:
כשזה יהיה, תנו לנו את כתובת האתר ונראה את זה.
נעמי לירן:
ודאי.
יעל דיין:
כל מי שמכירה אותי כל השנים האלה, יודעת שאני מקדישה ימים כלילות לניתוב הנושא של מעמד האישה מעבר לאישה כקורבן, וזה גם היה הרציונל של הרשות, ובחלקו הוא מתמצה.
יעל דיין:
הדבר המושך, הדבר שיש עליו קונצנזוס, הדבר שלא שנוי במחלוקת בשום מגזר שהוא ובשום גוף, לא במדינה ולא בעולם, זה נושא האלימות.
יעל דיין:
כתוצאה מזה, בכל דבר שקשור במעמד האישה, הדרך הקלה לקבל את תשומת הלב אליו, מהתקציבים ועד לדעתו של ראש הממשלה, זה נושא האלימות.
נעמי לירן:
הפורטל לחלוטין לא הולך לאלימות.
נעמי לירן:
הפורטל הולך לכיוון עיסקי, חברתי ותרבותי.
מינה וסטמן:
הרעיון שמשך אותם הוא שיהיה להם קהל.
מינה וסטמן:
הם אמנם עושים את זה בחינם, אבל הם רוצים שנשים תצטרפנה.
יעל דיין:
ההערה לא היתה מכוונת כלפי הנושא הזה, אלא כללית.
נעמי לירן:
אנחנו הוצאנו שני מכרזים.
נעמי לירן:
ועדת המכרזים היא לא של הרשות למעמד האישה, אלא של משרד ראש הממשלה.
נעמי לירן:
אחד המכרזים הוא ליחסי ציבור, והשני ליעוץ ארגוני.
נעמי לירן:
ביחסי ציבור זכה משרד של בהירה ברדוגו ורותי פרמינגר, וביעוץ ארגוני זכתה שמחה לוין.
נעמי לירן:
בימים אלה אנחנו מתחילים לעבוד עם שניהם.
יעל דיין:
במימון של מי?
נעמי לירן:
של הרשות.
יעל דיין:
כמה המימון של שירותי יחסי ציבור?
נעמי לירן:
8,750 שקל לחודש.
יעל דיין:
יש הערכה מה תהיה העלות עצמה של שירותי יחסי ציבור?
נעמי לירן:
זה לא פרסום, זה יחסי ציבור.
יעל דיין:
אבל יחסי ציבור עולים כסף, מלבד המשכורת לרותי פרמינגר או לבהירה.
יעל דיין:
אנחנו מדברים על יחסי ציבור לרשות, או על יחסי ציבור לנושאים בהם הרשות עוסקת?
נעמי לירן:
גם וגם.
יעל דיין:
אם כך, אלה יחסי ציבור לרשות.
יעל דיין:
הם יגישו לכם תוכנית איך להאדיר ולפרסם ולעשות יחסי ציבור, איך ליחצן את הרשות.
יעל דיין:
התוכנית הזאת היא עם עלויות, ואני אשמח מאוד לקבל את התוכנית הזאת, לכשתוגש.
נעמי לירן:
אנחנו עכשיו בסוף שנת כספים.
נעמי לירן:
הן תלמדנה את הנושא, תגשנה הצעה, זה ייכנס לתקציב 2000, ונבדוק את ההצעה שלהן.
רבקה שקד:
בוועדה המייעצת עברה החלטה שכמעט רבע מתקציב הרשות של שני מיליון שקל, כלומר, 440 אלף שקל שלא נוצלו, על סמך הצהרות של המנהלת, ישוריינו לצרכי פרסום.
רבקה שקד:
זאת החלטה שהיא מאוד תמוהה, כי היא רבע מהתקציב.
רבקה שקד:
פה אנחנו שומעים דבר לגמרי אחר.
רבקה שקד:
גם ההחלטה הזאת עברה בתוך דיון של חמש דקות, אחרי ישיבה של שלוש שעות.
יעל דיין:
אני לא נכנסת לפרוצדורה.
יעל דיין:
אני פשוט הייתי צריכה ללכת, ולא הייתי שם, כך שאני לא יודעת איך נתקבלה ההחלטה.
רבקה שקד:
אלה דברים שבמשרדי ממשלה חייבים לעבור דרך לשכת הפרסום הממשלתית בלבד, ואי אפשר להוציא על זה מכרז, ואי אפשר להחליט גם שמוציאים על זה מכרז, אבל עברה החלטה על 440 אלף שקל.
יעל דיין:
האם אכן כן?
נעמי לירן:
משרד יחסי ציבור זה משרד יחסי ציבור.
נעמי לירן:
בתוכנית העבודה של הרשות, אושר בתחילת השנה שבחודש דצמבר, לקראת סוף שנת הכספים, יהיה מסע פרסום על הגברת המודעות בנושא קידום מעמד האישה/פעילות הרשות לקידום מעמד האישה.
נעמי לירן:
הוקצב לזה מראש חצי מיליון שקל.
נעמי לירן:
המגמה היתה שזה יהיה בסוף שנת כספים, משום שכל ארגון שלא רוצה לאבד את תקציבו, ברבעון האחרון אומר אילו סכומים לא נוצלו, אילו תוכניות שולמו על ידי גופים אחרים, ועושה לו סעיף סל, כדי שכל הכסף הזה יילך לאותו סעיף.
נעמי לירן:
כך מתנהלים ארגונים, עמותות ומשרדי ממשלה.
יעל דיין:
אני מדברת ספציפית.
נעמי לירן:
ספציפית, הוועדה המייעצת דנה בזה בישיבתה האחרונה, והחליטה שכל סכום בתקציב שלא נוצל, יעבור לסעיף הזה של מסע פרסום.
נעמי לירן:
אנחנו מאוד רצינו להוציא מכרז פתוח בנושא הזה של הפרסום, משום שככל שיש יותר משרדי פרסום שמציעים הצעות, כך המסע יותר מוצלח.
נעמי לירן:
אנחנו כרגע נאלצות לעבוד עם לשכת הפרסום הממשלתית.
נעמי לירן:
התחלנו לעבוד איתם, ומה שהם יציעו, בהתאם לתקציב הנתון ותאריך היעד, זה מה שיבוצע.
יעל דיין:
הוועדה המייעצת אישרה את התקציב הזה?
יוספה שטיינר:
בישיבה האחרונה, מכיוון שזהו סוף שנת התקציב, הנושא הועלה בחטף, ואז הוועדה המייעצת באמת אישרה, אבל ללא פירוט.
יוספה שטיינר:
אני מציעה, נעמי, שכדאי שתפרטי.
נעמי לירן:
לפרט את מה?
נעמי לירן:
זאת לא ישיבה של הוועדה המייעצת פה.
יעל דיין:
אנחנו נחכה להתכנסות מהירה בנושא הזה של הוועדה המייעצת.
יוספה שטיינר:
אנחנו באמת נצטרך להתכנס.
יעל דיין:
הנושא הזה עלה.
יעל דיין:
מופיע כאן אותו חלק, ולכן אני שואלת.
יעל דיין:
מופיע כאן שהיה מכרז.
יעל דיין:
המכרז כבר נפתר.
יעל דיין:
שאלתי את השאלה הספציפית, עכשיו, כשיש לכם חברה ליחסי ציבור, מה התקציב המיועד לפעולה שלה.
יעל דיין:
זה דבר אלמנטרי.
נעמי לירן:
זה מאוד פשוט, לא צריך לסבך את זה.
יעל דיין:
זה המון כסף.
נעמי לירן:
יש לרשות תוכנית עבודה לשנת 1999, שהוצגה בסוף שנת 1998.
נעמי לירן:
מי שהיו לו אז השגות, ושחשב שהרשות לא צריכה להכנס לנושא של מסע פרסום, שיביא את ההחלטה הזאת.
נעמי לירן:
ההחלטה עברה אחרת.
נעמי לירן:
אנחנו בסוף שנת כספים, וזאת ההחלטה של הוועדה המייעצת, מתחילת השנה במהלך כל השנה.
נעמי לירן:
זה כתוב בעברית בכל תוכניות העבודה של הרשות.
נעמי לירן:
אף אחד לא הסתיר את זה.
יעל דיין:
זה כתוב במספרים?
נעמי לירן:
בוודאי שבמספרים.
יעל דיין:
מתוך שני מיליון, 440 אלף למסע פרסום לרשות?
נעמי לירן:
בוודאי.
נעמי לירן:
זה מה שכתוב.
יעל דיין:
לא יכול להיות שזה כתוב במספרים.
נעמי לירן:
זה כתוב הרבה יותר מאשר במספרים.
רבקה שקד:
בהצעת התקציב לא כתוב בכלל מספר.
נעמי לירן:
זה לא נושא לדיון.
יעל דיין:
זה כן נושא לדיון, ואני קובעת מה הנושאים לדיון.
יעל דיין:
ועדת הכנסת רשאית לפתוח כל נושא.
יעל דיין:
זה סכום שהוא רבע מתקציב הרשות.
יעל דיין:
האם יכול להיות שהוועדה הזאת תגיד: בסדר, קיבלנו דיווח?
יעל דיין:
זה אחורנית, זה כן נכלל בדיוק בנושא הדיון של היום, על שנת 1999.
אורלי ביטי:
האם הטענה היא נגד העובדה שהרשות רוצה לממן קמפיין בנושא מעמד האישה?
יעל דיין:
אני הבהרתי את עצמי.