GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין:
עם הרב אלי בן-דהן יש לנו יחסים יותר מאשר קורקטיים, יש שיתוף פעולה מוחלט.
יעל דיין:
אם אישה פונה אלי, אני שולחת אותה אליו, אם יש לה בעיות עם בית-דין, מאוד לא נוח לה לפנות, לא לרב ולא לרשויות המקומיות, ואני יודעת שאפשר בדיסקרטיות לטפל בבעיות שלה.
יעל דיין:
זה הגיע לממדים קשים, לא במספרים, אבל היו מספר מקרים שכן הגיעו לתקשורת, של פסיקות בנושא גילוי-עריות, בנושא מעשים מגונים בתוך העדה החרדית, שלא היה למי לפנות, ודיברנו על זה לא פעם ולא פעמיים.
יעל דיין:
במקום לקבל תמיכה מהחברה הקרובה שלהן, הסגורה, נוצר מצב, למשל, שהאם והילדה שהתלוננו על האב הוחרמו, מפני שהן התלוננו.
יעל דיין:
למרות החיסיון של בית-דין, ואחר כך בג"ץ, והיו פסקי דין, הן נאלצו לעזוב את מקום המגורים, משום ש"אלה דברים ששומרים בפנים".
יעל דיין:
כמו השמחה, גם את הכאב, בואו, לא נשמור בפנים.
יעל דיין:
את הכאב, את המצוקה, את החרדה, את הצורך בתמיכה של הסביבה לא נשמור בפנים.
יעל דיין:
אנחנו יוצרים מצב בלתי-אפשרי לנשים רבות.
יעל דיין:
היום, יותר מאי-פעם, יש כתובות, יש גם כתובות רשמיות, יש מקלט לנשים מוכות חרדיות ודתיות, אני לא נכנסת כאן לכל ההבדלים בין דתיות וחרדיות, אבל ההבדל בין שתי הקבוצות האלה והקבוצה החילונית הוא כזה שמצדיק הקמת מקלט נפרד, שיוכל לתת את כל השירותים לאישה מוכה מהמגזר החרדי והדתי, בלי שיהיה צריך לדקדק בקטנות.
יעל דיין:
וחייבים לדקדק בקטנות.
יעל דיין:
אישה מוכה, אישה שנמלטת למקלט, והיא מהמגזר החרדי או הדתי, חס וחלילה, שנוסף למצוקה ולקושי שלה עוד נטיל עליה מצוקה נוספת, שאולי השבת לא נשמרת, שאולי הכשרות לא נשמרת.
יעל דיין:
יש מקלט בהקמה, יש דירות קלט שקיימות, אנחנו נשמע דיווחים.
יעל דיין:
בנושא הבריאות נשמע דיווחים.
יעל דיין:
חל שינוי - אני מדברת במושגים של עשר שנים - אני לא יודעת אם בפסקי הלכה או בהיתר כללי, אבל היום כבר לא בושה לדבר, לא על אמצעי מניעה ולא על גלולות.
יעל דיין:
בתוך המשפחה יש שנוי תפקיד האישה לא רק "פרו ורבו".
יעל דיין:
לבד מזה שהיא אחראית לכל מה שקורה בבית ולחינוך הילדים, יש לה גם את בעיות הבריאות שלה ויש לה ההיתרים שלה.
יעל דיין:
אנחנו מאוד מקפידים שאישה שרוצה לראות רופאה ולא רופא, שמערכת הבריאות הכללית תספק לה את זה.
יעל דיין:
יש דברים שהציבור החילוני הכללי חייב עליהם תודה ממש אדירה, מפעלים כמו "יד-שרה", המפעל הפרטי כמעט של הרב פירר, שמאפשר לנו הוזלה בתרופות והפניה לטיפולים מיוחדים, דברים שאינם מכוסים בסל.
יעל דיין:
אין לי ספק שהציבור החרדי, והנשים בתוכו, יכולים לתרום לחברה כולה, והם אינם דואגים רק כלפי פנים.
יעל דיין:
עם זאת, אני מאוד מבקשת לא להתעלם מהבעיות.
יעל דיין:
יש בעיות של תעסוקה, אנחנו נשמע קצת דיווח על זה.
יעל דיין:
אנחנו מנסים להגיע לתקצוב של תעסוקה בבית, או בצורה מוגנת, שמאפשרת לנשים חרדיות לא לצאת.
יעל דיין:
דרך אגב, זה דומה ושונה במגזר הערבי, אבל אישה שיכולה לעבוד, יכולה לפרנס ויכולה לעשות את זה רק במסגרת של הבית או הרחוב שלה, צריך לאפשר לה את זה.
יעל דיין:
יש הכשרה מקצועית שהיא נפרדת לנשים ולגברים, כדי לאפשר לנשים חרדיות להשתתף בהכשרה המקצועית.
יעל דיין:
אין ספק שה-IQ של נשים חרדיות לא נופל, לא מהגברים החרדיים, סליחה חבר הכנסת גאגולה והרב בן-דהן.
יצחק גאגולה:
אני לא נפגע, להפך.
23531:
אני רואה את זה משש בנותי.
יעל דיין:
יש תוכניות להכשרה מקצועית נפרדת, ואנחנו מכבדים את הצרכים האלה.
יעל דיין:
כמובן שכל זה צריך להיעשות במסגרת שוויונית.
יעל דיין:
יכולה להיות העדפה בתנאים, אבל לא יכולה להיות העדפה, שנותנים לאחת ולא נותנים לשנייה.
יעל דיין:
צריך לאפשר תנאים כאלה שאישה יכולה לעבוד מהבית, אישה יכולה להקים עסק או יזמות בחברה שלה, במסגרת שלה, בלי לגרום לה חשיפה לתנאי עבודה שהיא איננה רוצה בהם, ואיננה יכולה לעמוד בהם מבחינת המסורת ורצונותיה להשתלב בהם.
יעל דיין:
נעשה סבב של הצגת הנוכחים.
יעל דיין:
יש לנו נציגים ממשרד העבודה הרווחה, גם ממשרד הבריאות, מהמשרד לביטחון פנים, מהארגונים השונים.
דניאלה גולן:
אני מנהלת את אור חי"ה, זה מרכז תורני לנשים בירושלים, הוא מנסה לטפל גם בענייני תעסוקה לנשים.
שלומית ביר:
אני טוענת רבנית, אני יושבת כאן בשני כובעים: האחד - נציגת "אמונה", אני חברה בוועדה לקידום מעמד האישה ב"אמונה", והשני שייך לנושא מעמד הנשים הדתיות והחרדיות.
שלומית ביר:
אני חברה בוועדה מכוננת של טוענים רבניים, ואני, כאישה בוועדה, העובדה מדברת בעד עצמה.
שלומית גדרון:
אני מנהלת האגף לשירותים חברתיים בעיריית בני-ברק.
שלומית גדרון:
כולם יודעים ש85%- מהאוכלוסייה בבני-ברק היא חרדית.
שלומית גדרון:
אני פה רוצה להציג שני דברים: מרכז למניעת אלימות - ויושבת פה מנהלת המרכז - ונושא תעסוקה ותעסוקה בבית.
שלומית גדרון:
יש לנו הרבה מאוד קורסים להכשרה מקצועית לנשים, וזה תפס תאוצה מאוד גדולה.
שלומית גדרון:
מלכה קנורוביץ': אני מנהלת מרכז למניעת אלימות במשפחה בבני-ברק.
שרית ארבל:
נציגת שדולת הנשים.
דינה רוזנטל:
אני חברה בעמותת "אם על בנים", שמארגנת נשים חד-הוריות חרדיות.
מינה וסטמן:
אני חברה בוועדה המייעצת של הרשות לקידום מעמד האישה במשרד ראש הממשלה.
מינה וסטמן:
יושבת-ראש הוועדה ליזמות נשים ברשות לעסקים קטנים ויושבת-ראש במועדון לנשות עסקים של "אמונה".
נעמי לירן:
אני ממשרד ראש הממשלה.
נעמי לירן:
אני שמחה מאוד לראות את כל חברותי.
נעמי לירן:
זה דיון חשוב מאוד בשבילנו, ונקווה שנצליח.
בלומה הולצמן:
מנהלת ארגון "אם על בנים".
בלומה הולצמן:
אנחנו מבקשים שוויון זכויות, שוויון הזדמנויות, חופש מידע, הכרה בכך שאישה יכולה להיות אישה מוכה או אישה במצוקה.
בלומה הולצמן:
צריך לדבר על זה ולזכות בהכרה, כי בחברה שלנו לא כל כך מכירים בכך שאישה יכולה להיות במצב כזה, יש הכחשה לזה.
בלומה הולצמן:
אנחנו די סובלות מזה, אין לנו שום פריבילגיה, אנחנו לא הבת של, לא האחות של, לא מקורבות, לא לחברי כנסת, לא לאיזה גוף שמעצים אותנו.
בלומה הולצמן:
הטענה שלנו היא, שמי שמנהלים את העניינים, ממנים נשים כדי לדכא נשים אחרות.
בלומה הולצמן:
אנחנו מבקשות שייתנו לנו לעשות את העבודה שלנו: אל תדאגו לנו, תנו לנו לדאוג לעצמנו, ואל תתעלמו מאתנו.
בלומה הולצמן:
בינתיים עוד לא השגנו הישגים כל כך גדולים, אבל אלה מטרות הארגון.
אליעזר כהן:
איך הגעתם לפגישה הזאת?
בלומה הוצלמן:
יעל דיין הזמינה אותנו.
יעל דיין:
כפי שאמרתי, יצאנו מהמחתרת, מכל הכיוונים.
יעל דיין:
אין כאן שום דבר להסתיר.
יעל דיין:
הוועדה הזאת פועלת מול עצמאיים ומול משרדי ממשלה, ואין כאן עניין של מישהו, שחס וחלילה הדלת הזאת תהיה סגורה בפניו או בפניה.
רות אייכנשטיין:
אני עובדת סוציאלית בעמותת "בת מלך".
רבקה רפופורט:
אני מייסדת ומנהלת בית-ספר "אהבת ישראל", זה בית-ספר יסודי חרדי-לאומי בירושלים.
רבקה רפופורט:
אני חולמת להכניס את כל מערכת החינוך, עד גיל 18, לחנך את ילדינו ליותר הבנה לתקשורת ולמעמד האישה.
רבקה רפופורט:
אני חושבת שזה אפשרי, יכולים לעשות את זה.
אילת הרן:
אני כותבת בעיתונות החרדית בנושא מעמד האישה.
אילת הרן:
יש נושא מאוד בסיסי שעוד יעלה בהמשך הדיונים, אם יהיו, שאנחנו, שני צבורים גדולים שאין אמון ביניהם, ואני מנסה לטפל בנושא הזה, בינתיים באופן פרטי.
יעל דיין:
חרדים וחילוניים או חרדים ודתיים?
אילת הרן:
חרדים וחילונים.
אילת הרן:
אלה שני גושים מאוד גדולים, שסובלים מחוסר אמון הדדי.
אילת הרן:
בינתיים אני מנסה לטפל בזה באופן פרטי, ניסיתי דרך נעמ"ת, הוזמנתי לפה על-ידי נעמ"ת.
רבקה רפופורט:
בציבור החרדי בעצמו גם יש חוסר אמון.
יעל דיין:
גם בציבור החילוני יש התפלגויות וחוסר אמון, זה לא ייחודי לנשים דתיות.
שרה קרוניש:
אני עובדת סוציאלית בעמותת "בת מלך".
סיגל שהב:
אני מהמועצה לשלום הילד.
חדוה סגל:
אני כרגע בכובע של חברת הוועד הפועל של נשי חב"ד.
חדוה סגל:
אני גם יושבת-ראש העמותה של הקרן ליולדת, שדואגת לרווחת היולדת.
חדוה סגל:
הנושא הזה לא עלה פה, אבל יש מקום לעסוק בו, גם בנושא הבריאות של היולדת.
יעל דיין:
אם כי אנחנו רואים יולדת כאישה בריאה.
חדוה סגל:
נכון, אבל יש לפני ויש אחרי ויש בשעת.
יאיר פרץ:
במגזר החרדי יש לזה משמעות בגלל ריבוי הילודה.
פרידה פנט:
אני מנהלת מקלט של "לב לאחים" במרכז הארץ.
פרידה פנט:
אני עובדת סוציאלית.
פרידה פנט:
מה שמאפיין את המקלט שלנו זה בעיקר יהודיות שמוצאות מהכפרים הערביים, אחרי שהוכו.
יאיר פרץ:
זה פרוייקט של משרד העבודה והרווחה.
יעל דיין:
כמה נשים יכול לקלוט המקלט?
פרידה פנט:
12 נשים ו24- ילדים.
יעל דיין:
המקלט פתוח גם לסוג אחר של נזקקות.
פרידה פנט:
בהחלט, מכל מגזרי האוכלוסייה.
יהודית בראון:
אני מנהלת השירות לרווחת הפרט והמשפחה במשרד העבודה והרווחה.
יהודית בראון:
אני קשורה לכל הנושאים שעולים כאן, המרכזים, הבריאות, העבודה כמובן, וכל הנושא של האישה והמשפחה.
רון בר-יוסף:
אני סגן מנהל האגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה והרווחה.
אילת זלדין:
אני ממשרד העבודה והרווחה.
אילת זלדין:
אילנה בן-יוסף אני מויצ"ו באזור ירושלים.
מזל גולדשטיין:
אני מזכ"לית סניף ויצ"ו ירושלים.
שלומית רוזן:
אני באה מטעם הנהלת "אמונה", עקב עיסוקי במדרשת "אמונה", שמכשירה מנחות להעשרת הזוגיות במסגרת המשפחה, והכנה של זוגות לחיי נישואים.
חנה קטן:
אני גניקולוגית שעוסקת הרבה בציבור החרדי, ובאתי מטעם "אמונה".
23531:
אני מנהל בתי-הדין הרבניים.
דליה רבין-פילוסוף:
אני חברת כנסת.
יצחק גאגולה:
אני חבר כנסת.
יאיר פרץ:
אני חבר כנסת.
אילנה בן-שחר:
אני עובדת סוציאלית ראשית במשרד הבריאות.
מירי אורן:
אני יושבת-ראש אגף שיווק והסברה בנעמ"ת.
נורית זיו:
אני ראש מדור נפגעי עבירות במחלקת חקירות.
יעל דיין:
אני רוצה לברך את נורית זיו, שמצטרפת אלינו, כבר בירכתי אותה כשהיא החליפה למעשה את מלכה.
יעל דיין:
אנחנו מברכים אותך, לצערי במובן מסוים, שתהיי נוכחת קבועה בוועדה.
מיכל חנוך-אחדות:
אני מהשירות לטיפול בנשים ונערות במשרד העבודה והרווחה.
מיכל חנוך-אחדות:
אני כמובן קשורה הן למקלט שקיים, הן למקלט שיקום, הן למרכז סיוע והן לפרוייקטים בעיריית ירושלים ובבני-ברק וכן הלאה.
יעל דיין:
כשאומרים "המקלט שיקום" מדובר על - - -
מיכל חנוך-אחדות:
מקלט בשיתוף עמותת "בת מלך", שהוא בשלבי הקמה.
יעל דיין:
גם המקלט של "אמונה" בשלבי הקמה.
מיכל חנוך-אחדות:
המשרד התקשר עם עמותת "בת מלך" לפני כמה חודשים והחליטו יחד להקים מקלט לנשים מוכות, זה מקלט 13 במספרו.
12935:
אני רופאת נשים, סמנכ"ל בית-חולים "שערי-צדק", ויועצת שר הבריאות לנושא בריאות האישה.
דבי גרוס:
אני מנהלת מרכז סיוע לנשים דתיות, יש לנו גם פרוייקט חינוכי, מגיל שלוש ומעלה, למנוע אלימות בכל הסקטורים.
חיה רוזנפלד:
אני מאגף הרווחה בעיריית ירושלים, אני מרכזת נושא של נשים ומשפחה, ובעיקר אלימות נגד נשים.
אליעזר כהן:
אני חבר כנסת.
דיאנה פלשר:
אני רופאה פנימית, יועצת רפואית לשדולת הנשים.
דיאנה פלשר:
בשיתוף פעולה עם "בית נתן" אני נותנת סדנאות לסקטור החרדי.
יעל דיין:
דנה גורדון, מנהלת הוועדה לקידום מעמד האישה.
יעל דיין:
ואני, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.
יעל דיין:
אנחנו נתחיל בנושא, אולי הקשה יותר, וזה נושא האלימות.
יעל דיין:
כפי שציינתי בהתחלה, זה לא נושא במחתרת.
יעל דיין:
ברחוב החילוני, ברחוב הדתי, ברחוב החרדי, ברחוב הערבי, ברחובות העלייה, ברחובות היעדר הקליטה, אנחנו עדים להתגברות האלימות.
יעל דיין:
אנחנו עדים, לצערנו, למקרי רצח.
יעל דיין:
אני רוצה לציין שאלימות כלפי נשים מאופיינת בארץ בצורה שלא קיימת במקום אחר.
יעל דיין:
זה חשוב גם מבחינת החברה החרדית.
יעל דיין:
85% עד 90% ממקרי האלימות כלפי נשים, כולל מקרי הרצח, הם בתוך המשפחה.
יעל דיין:
זה לא רצח רחוב, זה לא אונס רחוב, זה לא באיזה גן, זה לא איזה פסיכופט יש לצערי, כמובן, גם כאלה - עיקר האלימות כלפי נשים היא בתוך המשפחה.
יעל דיין:
היא על-ידי האב, על-ידי הדוד, על-ידי השכן המוכר, לא מישהו שהוא זר.
יעל דיין:
כל האזהרות שלנו לגבי זרים, זה יפה מאוד, ואני מניחה שזה עובד.
יעל דיין:
מה שהיה פעם "אל תיקחי סוכרייה מזר ברחוב", היום הבעיה היא "תיזהרי גם כשאבא שלך ניגש אלייך למיטה בלילה".
יעל דיין:
אני אומרת את זה בצורה הבוטה ביותר, כי כולנו בקשר שתיקה והעלמה בנושאים האלה.
יעל דיין:
היום חייבים לפתוח את זה.
יעל דיין:
אלימות היא בתוך המשפחה, היא על-ידי בני-זוג, על-ידי גרוש, על-ידי זוג שנפרד, ויותר קשה לנו להתמודד עם זה, יותר קשה לנו להתלונן, יותר קשה להתלונן במשטרה, יותר קשה אפילו ללכת לרב במקום ולתבוע את עלבוננו, כי יש רגשי אשמה שעדיין כרוכים בזה, של הנאנסות, שמרגישות כאילו אולי הן עשו משהו שהזמין את זה.
יעל דיין:
אנחנו נדון בחוק הישראלי בשבוע הבא.
יעל דיין:
קיים דבר שהוא עתיק יומין עוד בחוק התורה: אונס הוא אונס הוא אונס, גם אם הוא נעשה על-ידי בן-הזוג.
יעל דיין:
אני אומרת את זה במיוחד בחדר הזה ולקהל הזה, משום שיש נטייה להגיד: האישה היהודית היא קניין של בעלה, היא תשמיש של בעלה.
יעל דיין:
אני רוצה להגיד חד-משמעית: אונס, לא משנה באיזה חברה, לא משנה כמה שנים נשואים, ויעידו על זה הרבנים ואנשי הדת הנמצאים כאן, אין בכלל שאלה שאונס הוא עבירה פלילית גם אם הוא נעשה על-ידי בעל.
יעל דיין:
ההפנמה של זה קשה לנו.
יעל דיין:
אנחנו מתחתנים ומתחתנות מתוך אהבה, אנחנו רוצים לקיים תא משפחתי, חלק מהמצוות וחלק מהתא המשפחתי היא מצוות "פרו ורבו", אנחנו רוצות לעשות את זה, אבל אנחנו לא מוכנות, והחוק לא מאפשר, להיות קניין.
יעל דיין:
האישה מכובדת יותר מגופה, בוודאי לא פחות.
שלומית רוזן:
גם מנקודת המבט ההלכתי.
יעל דיין:
אחד הדברים שהחברה הישראלית לקחה מהמשפט העברי ולקחה מההלכה, וחברות מאוד מתקדמות בעולם הגיעו לזה הרבה יותר מאוחר, זו חקיקה שאונס בתוך המשפחה, על-ידי בן-הזוג, מוכר כעבירה פלילית.
יעל דיין:
אצלנו, בין החוק שקיים, וגם החוק שקיים בהלכה, ובין הרגע שאישה צריכה להתלונן על זה שבעלה החוקי והוותיק אנס אותה, יש עכבה, יש בעיה עם זה.
יעל דיין:
אונס זה בדרך כלל לא מעשה אלימות נפרד, יש מכות ואז יש גם אונס, ואם לא מתלוננים על האחד גם לא מתלוננים על השני.
יעל דיין:
מספר התלונות מנשים חרדיות הוא קטן.
יעל דיין:
אני מניחה שיש להן כתובות אחרות שאינן הליכה למשטרה, ואני מקבלת הרבה פניות גם אלי.
יעל דיין:
אני לא רוצה להניח שהדברים האלה נשארים בפנים, אני רוצה להניח שיש כתובת מקומית, בין אם זה מרכז סיוע , בין אם זה מקלט, בין אם לשכת רווחה של משרד העבודה לטיפול באלימות, ששייכת לרשות המקומית, או בין אם זה הרבנים, כפי שקורה הרבה פעמים כשיש סמכות מוסרית רבנית, הרבה פעמים התלונה מגיעה אליהם, וזה מעורר בעיה מסוימת, שאני אשמח אם נדון בה.
יעל דיין:
הייתי רוצה לשמוע על תוכניות לטיפול באלימות.
יאיר פרץ:
ברשותך, יעל דיין, אני צריך ללכת להצבעה מאוד חשובה.
יאיר פרץ:
קודם כול, אני מברך את גברתי היושבת-ראש על היוזמה לטפל באחת הבעיות הכאובות של החברה הישראלית.
יאיר פרץ:
זו תופעה שקיימת בכל המגזרים, כפי שציינת, גם במגזר הדתי, גם במגזר החילוני.
יאיר פרץ:
בתפקידי הקודם, משרד העבודה והרווחה פתח תוכניות מגוונות למגזר החרדי.
יאיר פרץ:
שמעתי את הגברת שאמרה שלא היתה אוזן קשבת.
בלומה הולצמן:
כל הדלתות, הכול סגור ומסוגר כעיר יריחו.
בלומה הולצמן:
מתעלמים מאתנו בעירייה, במשרד הרווחה.
יאיר פרץ:
אני מכיר את כל הארגונים.
יאיר פרץ:
אני הייתי היוזם של הרעיון של "בת מלך", את המרכז השני ליוויתי עד הקמתו.
בלומה הולצמן:
מתעלמים מפני שיזמנו לבד.
יאיר פרץ:
חבל מאוד.
יאיר פרץ:
במגזר החרדי תופעת האלימות היא קטנה מאוד, היא לא קיימת.
יאיר פרץ:
גם אם היתה קיימת בעיה כזאת, היא באה לידי פתרונות של הרבנים הקהילתיים, רבני ערים.
יאיר פרץ:
יש אנשים שהתמחו בתחום של מה שנקרא שלום בית בין בני הזוג.
יאיר פרץ:
יתרה מזאת, אחת הבעיות הקשות שלנו במגזר החרדי היתה חוסר אמון בגורמים המטפלים, וזה דבר שיצר מחסום לגשת ולקבל את הטיפול המתבקש אצל אותה אוכלוסייה חרדית.
יאיר פרץ:
אין כתובת לאותה אוכלוסייה.
יאיר פרץ:
אני מכיר את העניין מקרוב.
יאיר פרץ:
קיבלתי עשרות ומאות תלונות של נשים שהתלוננו על אלימות בכל הנושאים: אלימות ילדים, אלימות נשים וכדומה.
יעל דיין:
כבודו לא מפנה אותם למשטרה?
יאיר פרץ:
גברתי, שוב, זו אחת הבעיות המרכזיות שקיימות במגזר החרדי, וזה אחד הדברים הקשים ביותר.
יאיר פרץ:
אותו עובד סוציאלי היה מקבל את התלונה והיה ניגש ומטפל בזה ומגיע לתוצאות טובות יותר מאשר להגיש תלונה במשטרה, כי זה מפרק את התא המשפחתי.
יאיר פרץ:
במגזר החרדי זו נקודה מאוד מאוד רגישה.
דליה רבין-פילוסוף:
זו מדינת חוק.
יאיר פרץ:
גברתי, אני מסכים שזו מדינת חוק, השאלה, מה המטרה?
דליה רבין-פילוסוף:
זו הגישה של חבר הכנסת למשטרה.
יעל דיין:
אבקש מחברי הכנסת וגם מהרב בן-דהן להבהיר לי את העניין של שלום בית כאשר הבעל "דופק" מכות באשתו, או אונס את בתו.
יעל דיין:
איפה אפשרי שלום בית?
דליה רבין-פילוסוף:
אני שמעתי את האמירה חוסר אמון בגורמים המטפלים.
יעל דיין:
אנחנו לא נמצאים כאן משני צדדים של המתרס.
יעל דיין:
אני רוצה שתבהירו לי איפה הקו האדום של שלום בית.
יעל דיין:
הרב בן-דהן יודע טוב מאוד מתי הוא לא מייעץ לשלום בית, ודאי לא כשאב אונס את בנותיו הקטנות, ודאי לא כשיש הטרדה מינית.
אליעזר כהן:
יעל דיין, הכוונה שלו היתה חיובית.
דליה רבין-פילוסוף:
שמעתי מלים, ולא יגידו לי שלא שמעתי אותן.
יאיר פרץ:
השאלה מה המטרה שלך.
יאיר פרץ:
לו אותה אישה חרדית היתה יודעת בוודאות שהיא באה להתלונן על בעיה מסוימת, שיכולה לקרות בכל משפחה, ללא הבדל, חרדי ולא חרדי, והיתה זוכה לקבל טיפול במובן של טיפול מקצועי, היתה בוחנת את הבעיה בלי להשתמש בכלי הזה שנקרא "משטרת ישראל".
יאיר פרץ:
בתחילה, אני אומר, אם זה חוזר ונשנה בוודאי שצריך להפעיל את החוק, אין לי ספק.
דליה רבין-פילוסוף:
זו אותה בעיה במגזר החילוני.
יאיר פרץ:
נכון.
יאיר פרץ:
מה קורה עם אותה עובדת סוציאלית?
יאיר פרץ:
רבותי, אני אומר את זה מניסיון רב.
יאיר פרץ:
אני עובד סוציאלי במקצועי, ואני מכיר את הנושא 20 שנה, טיפלתי בעשרות מקרים, במאות מקרים, ואני אומר בצורה חד-משמעית: יש המון עובדות סוציאליות שקיבלו תלונות, ובמקום לטפל, הן טיפלו בהוצאת הילדים מהבית, ניתוק הילדים מאותה מערכת משפחתית כדבר ראשון.
יאיר פרץ:
אני אומר את זה באחריות.
יעל דיין:
אתה לא מדבר על ילדה שנאנסה במשפחה.
יאיר פרץ:
גברתי, אני לא מדבר על אונס.
יאיר פרץ:
בנושא הזה אין חילוקי דעות, במקרה של אונס צריך להגיש תלונה במשטרה, והחוק מחייב, ופה אני חוזר לחוק.
יאיר פרץ:
אבל כשמדובר בסכסוך או באלימות, או באלימות מילולית, בין בני-זוג, לגבי המגזר החרדי צריך ליצור את האמון עם האוכלוסייה הזאת, באמצעות הכלים שיצרנו בארבע השנים האחרונות במשרד העבודה והרווחה.
יאיר פרץ:
יצרנו את המרכזים.
יאיר פרץ:
לא בכדי קראנו למרכז "בת מלך".
יאיר פרץ:
אני לא מטיל, חלילה, דופי, במשטרת ישראל.
יאיר פרץ:
אני נותן אמון במשטרת ישראל בצורה ברורה וכנה.
יאיר פרץ:
אני אומר שצריך לדעת להתמודד עם הבעיות של האוכלוסייה החרדית.
יאיר פרץ:
אי-אפשר לתת מענים כשהכלים לא מתאימים לאוכלוסייה.
יאיר פרץ:
זה כמו להגיד היום לזוג חילוני:
יאיר פרץ:
אני אקח אתכם לאיזה רב שיברך אתכם.
יאיר פרץ:
זה כלי שאפשר להפעיל אותו כלפי אוכלוסייה חילונית?
יאיר פרץ:
- לא.
יאיר פרץ:
לאוכלוסייה הדתית צריך כלים שונים, צריך לבנות כלים מתאימים לאוכלוסייה החרדית על מנת לתת פתרון לבעיה הכאובה הזאת.
יעל דיין:
אני מבקשת שאחת מהנשים בארגונים שמטפלים באלימות תגיב או תביע דעה.
שלומית ביר:
ב"אמונה", כמו שאמרנו קודם, בימים אלה יש מקלט שנמצא בשלבי הקמה.
שלומית ביר:
שמעתי הבוקר שחברת הכנסת יעל דיין הבטיחה להעביר סיוע כספי.
יעל דיין:
לנסות.
שלומית ביר:
לנסות להעביר סיוע כספי לצורך שיפוץ המבנה והתאמתו למקלט לנשים מוכות וילדיהן.
שלומית ביר:
צריך להתאים אפילו את גודל החדרים, כי המבנה של התא המשפחתי הדתי הוא בדרך כלל עם יותר ילדים - יותר משני ילדים - מאשר במעונות החילוניים.
שלומית ביר:
אנחנו מקווים שמשרד העבודה והרווחה ימצא את התקציב לסייע לנו בהפעלה היומיומית של המעון.
שלומית ביר:
בנושא השיפוץ נשיג אנחנו את התורמים.
שלומית ביר:
לגבי מה שאמר חבר הכנסת שדיבר קודם.
שלומית ביר:
בישיבה האחרונה של הוועדה לקידום מעמד האישה נקבע, שאחד הדברים שאנחנו רוצים להריץ כחקיקה, ואני חושבת שלכך כיוון הדובר, שלא מספיק שבעל יורחק מהבית בגין אלימות.
שלומית ביר:
בעל שמורחק מהבית לא הופך אחרי שלושה חודשים להיות בעל חדש, שלם ואוהב.
שלומית ביר:
הוא בדרך כלל הופך להיות אדם מתוסכל יותר, רע יותר ואכזר יותר, אפילו מהרחקה הוא לא פוחד.
שלומית ביר:
אנחנו רוצים להפעיל חקיקה שתביא לידי כך שבעל שהורחק מהבית, התנאי לחזרתו הביתה לא יהיה פז"ם, התנאי לחזרתו הביתה יהיה עמידה שלו בטיפול, בשיקום ובייעוץ.
שלומית ביר:
אני לא יודעת איך אפשר להיבחן תיאורטית על התנהגות לא אלימה, אבל רק כשהגורמים המטפלים יגיעו למסקנה שהאדם באמת הפנים את הצורך לשנות את דרכיו, והמשפחה כולה תעבור טיפול, אז יהיה מקום להחזיר אותו הביתה.
שלומית ביר:
זו שאיפה לא רק בחברה החרדית, ששואפת לשלום בית, אלא זה נכון גם לגבי החברה כולה, בין יהודית לבין שאיננה יהודית.
דליה רבין-פילוסוף:
יש גופים שמטפלים בגברים אלימים בחברה החרדית?
דליה רבין-פילוסוף:
אני חושבת שזה הכיוון הנכון.
שלומית ביר:
יש רבנים, ואדם פונה לרב שאליו הוא קשור ואתו הוא מרגיש בנוח.
שלומית ביר:
רבנים רבים מפנים אנשים לגורמים מקצועיים, בין אם אלה עובדים סוציאליים חרדים ובין אם אלה עובדים סוציאליים חילונים, מתוך הערכה לתפקיד.
שלומית ביר:
כמו שלא נבחר רופא לפי ההשקפה הדתית שלו, אלא לפי כושר הריפוי שלו, כך גם ההפניה לעובד סוציאלי.
שלומית ביר:
לעתים יש רבנים, בין אם זו השקפת עולם ובין אם זו האמונה שלהם ביכולתם העצמית, שלא מפנים לגורמים מקצועיים, או שפשוט הבעיה שנחשפה היא באמת במישור כזה, למרות שהבעיה הרבה יותר רצינית.
שלומית ביר:
כאשר אדם בא ומצייר בעיה שהיא מינורית, ובסוף מתברר שהוא פשוט מסתיר משהו.
שלומית ביר:
אכן, לפעמים אין לרב, שזה בא לפניו, הכלים לדעת מה החומרה.
יצחק גאגולה:
אני מצטער שאני לא יכול להישאר אתכם לאורך זמן, כי יש לנו הצבעה מאוד חשובה.
יצחק גאגולה:
רציתי לברך את יושבת-ראש הוועדה, שהיא זימנה ישיבה מאוד חשובה.
יצחק גאגולה:
אני בטוח שתצא מפה ברכה לאותן נשים שנמצאות במצוקה, שנדע לגשת אליהן בצורה מקצועית והכי הוגנת שאפשר.
יצחק גאגולה:
אומנם התופעה היא תופעה שולית בחברה החרדית והדתית, אבל כמובן שצריך לטפל בנושא הזה.
יצחק גאגולה:
אני מברך אותך שוב על היוזמה.
יצחק גאגולה:
אני מקווה, בעזרת השם, שיהיה המשך לדבר הזה.
יעל דיין:
אני מודה לך מאוד, חבר הכנסת גאגולה.
יעל דיין:
אני רוצה לבקש עוד התייחסויות לנושא של הבדלים בטיפול באלימות בין הקבוצות השונות, וגם לגבי הצורך בכלים.
23531:
אני לא יודע אם כל הנמצאים כאן יודעים, אם לא, אז ודאי זו הזדמנות טובה שיידעו שביוזמתה של חברת הכנסת יעל דיין וביוזמה של כל הוועדה החשובה הזאת, תוקן החוק בכנסת באופן שמאפשר לבתי-הדין הרבניים להיות פעילים גם בנושא של אלימות במשפחה.
23531:
המצב החוקי עד לפני מרץ 1999 היה שהחוק למניעת אלימות במשפחה נתן סמכויות למספר ערכאות שיפוטיות, בעיקר לבית המשפט לענייני משפחה, להוציא צווי הגנה ודברים נוספים נגד בן-זוג אלים.
23531:
לעומת זאת, לבית-הדין הרבני לא היתה כל סמכות לכך.
23531:
בעקבות פניות שהיו לוועדה ואל חברת הכנסת יעל דיין מגופים חרדיים, שלא הרגישו בנוח לפנות לערכאות שיפוט אזרחיות או חילוניות, כפי שהם רואים אותם, תוקן החוק.
23531:
והיתה חשיבות גדולה מאוד לתיקון החוק הזה.
23531:
החוק הזה תוקן, התקנות לחוק אושרו רק בסוף אפריל 1999, זאת אומרת, ממאי 1999, בחמשת החודשים האחרונים, החוק למעשה פועל במלואו.
יעל דיין:
לכן נבקש דיווח עליו בעוד כשישה חודשים.
23531:
הדבר החשוב ביותר הוא להכניס את המודעות לאפשרות הזאת.
23531:
החוק מאפשר לבתי-הדין הרבניים להוציא צווי הגנה, ולא רק להוציא צווי הגנה נגד בן-זוג מכה, אלא גם לפעול להחרמת כלי נשק או דברים אחרים שיכולים להוות סכנה.
23531:
כבר בחמשת החודשים האחרונים היו מספר מקרים שבהם בית-הדין הרבני נתן צו להחרים אקדחים מבעלים שהיה חשש שמא הם ישתמשו בהם נגד בנות-זוגן.
23531:
היתרון הגדול של החוק הזה הוא, שזה לא קושר בין התדיינות אחרת בין בני-זוג.
23531:
לפעמים האישה שנפגעת מאלימות, חששה שמא הנושא הזה של התלונה, ואולי לזה התכוון חבר הכנסת יאיר פרץ, או הוצאת צו ההגנה, יחייבו הליכים מקבילים בנושא גירושים או בנושאים אחרים.
23531:
היתרון של החוק הוא שנושא האלימות מנותק לחלוטין מכל שאר הדברים האחרים.
23531:
אפשר לטפל באלימות פרופר, ללא כל קשר להליכים אחרים, שבני-הזוג יצטרכו להחליט בינם לבין עצמם אם הם רוצים לנקוט בהם או לא.
23531:
חשוב מאוד שכל הפורום כאן ידע על המציאות הזאת, ויעביר אותה הלאה, שיש לבתי-הדין האפשרות לטפל באמצעות החוק הזה.
23531:
אנחנו גם הוצאנו תקנות ברורות מאוד וגם הנחיות - אני אעביר את זה לרשות הוועדה - שניתנו על-ידי היועץ המשפטי של בתי-הדין הרבניים, כמובן בברכתו של נשיא בית-הדין הגדול, לכל הדיינים כולם, איך לפעול ואיך להפעיל את החוק הזה.
23531:
זו ההזדמנות שהציבור כאן ידע על הנושא וגם יעביר אותו הלאה.
יעל דיין:
בעניין החוק שמאפשר לבתי-הדין להפעיל צווי הרחקה, צווי הגנה וכל מה שקשור בחוק למניעת אלימות, הוספנו עוד חקיקה, שהיא תלוית תקציב, של הקמת יחידות סיוע בבתי-הדין הרבניים, כמו שקיימות בבית משפט לענייני משפחה.
23531:
צריך להחיל את דין הרציפות.
יעל דיין:
זה יעבור דין רציפות, ואני מקווה שהפעם יימצא לזה תקציב.
יעל דיין:
אי-התלות זה דבר נכון, מוציאים צו הרחקה.
יעל דיין:
ראינו לפחות מקרה אחד שפורסם, ואני יודעת שיש יותר מקרים, של דבר הפוך, שגבר משתמש בעניין האלימות כדי להשיג תנאים טובים לגט.
יעל דיין:
"אם את רוצה להיפטר ממני ומהמכות שלי ומההטרדה שלי ומהמצב של קורבן, שבו את נמצאת, ואת רוצה להיפרד, בבקשה, תוותרי על זה ותוותרי על ההוא".
יעל דיין:
אני אומרת את זה, כי היו מקרים שפורסמו: חס וחלילה, שבגין אלימות, בית-הדין שחייב לזרז את הגט, כי ברור שאין כאן אפשרות לשלום בית, יוציא את האישה גם נפגעת אלימות וגם נפגעת הסדרי גירושים, כי הגבר אומר "אני לא אפרד ממנה, למרות שאני אלים כלפיה, אם היא לא משאירה לי דברים מסוימים ולא מאפשרת לי דברים מסוימים".
23531:
אני לא מכיר את המקרה שדיברת עליו, אני מוכן לשמוע עליו אחר כך.
23531:
באופן עקרוני יש דבר אלמנטרי שכתוב בהלכה: אלימות במשפחה זו עילה שבה מחייבים את הבעל לתת גט.
23531:
במקרים שבהם מחייבים לתת גט, אז יש היום את החוק השני, חוק לאכיפת פסקי דין שיש בהם סנקציות.
23531:
מאז שהחוק הזה נחקק ניתנו כבר למעלה מ200- פסקי דין שבהם ניתנו סנקציות כנגד גברים.
אליעזר כהן:
גם בתי-הדין הרבניים משתמשים בהם?
23531:
רק בתי הדין הרבניים.
יעל דיין:
אלה סנקציות על סרבני גט.
23531:
החוק הזה הוא הצלחה בלתי-רגילה.
23531:
היו לנו מאבקים קשים בוועדת החוקה, וחברת הכנסת יעל דיין יודעת, היא השתתפה בכל הדיונים.
23531:
היו הרבה ויכוחים אם החוק הזה הוא טוב.
23531:
החיים מראים את היעילות העצומה של החוק הזה.
23531:
מעבר ל200- פסקי דין היעילות הגדולה שלו הוא בעצם האפשרות, עצם זה שדיין אומר לבעל: דע לך שבדיון הבא אנחנו נדון כבר בשלילת רשיון הנהיגה שלך או בשלילת חשבונות הבנק שלך - - -
יעל דיין:
זה חוק דרקוני בצורה שקשה לתאר.
יעל דיין:
רעדה לנו היד כשהצבענו על החוק הזה, כי בחוק הזה אנחנו שוללים זכויות שנוגדות לכבוד האדם וחירותו.
23531:
לפני שנה היו שני רופאים שבתי-הדין הרבניים שללו מהם את הרשיון לעסוק ברפואה, עד כדי כך החוק הזה הוא חוק אדיר.
23531:
כמובן שתוך שבועיים-שלושה הם באו ונתנו גט.
23531:
אין לי ספק שבתי-הדין יודעים לטפל בזה ומטפלים בזה.
23531:
יכול להיות שיש יוצאים מן הכלל.
יעל דיין:
החוק הזה אמור לחול גם על נשים.
23531:
ניתנו ארבעה פסקי דין לנשים מתוך ה200-.
23531:
גם שם יש מנגנון לא כל כך קל למימוש.
מלכה קנורוביץ':
האם בית-הדין מוציא צווי הגנה רק למי שכבר מוכר אצלו, או שאפשר לבוא לפתוח תיק לצורך הוצאת צו הגנה?
23531:
החוק הזה מנתק את הנושא של מוכר או לא מוכר.
23531:
אישה יכולה לקבל מכות אתמול בלילה, לבוא בבוקר ולומר: אני לא רוצה גירושים, אני לא יודעת מה אני רוצה, אני רוצה קודם כול צו הגנה.
מלכה קנורוביץ':
מה שאני מפנה לבית משפט לענייני משפחה אני יכולה להפנות לבתי-דין רבניים?
23531:
בדיוק.
23531:
במידה מסוימת סדרי הדין אצלנו הוקלו לעומת בית משפט לענייני משפחה מבחינת סמכויות מקומיות.