GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לאה נס: אנחנו לא מדברים רק על זיהום האקוויפר
שלום גולדנברג: אני מדבר על זיהום מי השתייה.
שלום גולדנברג: אני יכול לומר כי מטפלים ומחדשים הרבה מקורות מי שתייה, אמנם לא בכמות מים שמזדהמים, אבל נעשים דברים.
שלום גולדנברג: אני כמשרד הבריאות מרגיש לא טוב עם כל הנושא הזה, כיוון שמצד אחד אין החלטה לסגור את האקוויפר החוף, אלא ממשיכים לספק מים לאקוויפר החוף, ומצד שני הקצב של טיהור הבארות הוא לא מספיק.
שלום גולדנברג: אנחנו כאחראים על מי השתייה שמגיעים דרך הברזים, נמצאים במצב בו אנחנו צריכים להגביר את הפיקוח והאכיפה על דברים שהיו צריכים לעבוד בצורה סטנדרטית ושוטפת.
שלום גולדנברג: אנחנו התרענו כי צריך לקבל החלטה על הגושים הגדולים.
שלום גולדנברג: צריך להחליט האם סוגרים את האקוויפר או שמטייבים את כל הבארות.
שלום גולדנברג: אני רוצה שתבינו, כי אנחנו עדיין מספקים מים טובים לשתייה.
לאה נס: טובים לשתייה לפי ההגדרה שלך.
לאה נס: יש הרבה מאוד ויכוחים של אנשי מקצוע, מהארץ ומהעולם, על התקנים שלכם לאיכות מי השתייה שאתם מצהירים כי הם ראויים.
שלום גולדנברג: אני לא קבל את הדברים האלה.
שלום גולדנברג: זה לא נכון שהמים אינם טובים לשתייה.
לאה נס: בוא נגיד שהם יכולים להיות הרבה יותר ראויים ממה שהם.
לאה נס: להגיד כי משהו הוא טוב וראוי, זה דבר יחסי.
לאה נס: אתם עומדים בתקן שלכם, אבל העובדה היא שהחליטו להקים מועצה לקביעה של תקני מים, למרות שעדיין לא שמענו מפיה.
לאה נס: לא היו מקימים את הוועדה הזו אם זה לא היה המצב.
שלום גולדנברג: זה לא נכון.
שלום גולדנברג: לא בגלל זה הקימו את הוועדה.
שלום גולדנברג: ועדה צריכה לעדכן את תקני איכות מי השתייה מפעם לפעם, בלי קשר לשאלה האם המים הם טובים או לא.
שלום גולדנברג: הפעילות של הוועדה הזו מתעכבת בגלל סיבות תקציביות.
שלום גולדנברג: אנחנו לא מחכים לתוצאה של הוועדה הזו, כיוון שאנחנו כבר הגשנו הצעה לשינויים קטנים, ואנחנו נמשיך ונעדכן את התקנים במדינת ישראל בהתאם לידע שלנו.
שלום גולדנברג: למי השתייה יש מקדמי ביטחון כאלה גדולים, ולכן אין שום חשש בשתיית המים האלה.
שלום גולדנברג: יש לנו מדינה מסודרת בה יש חלוקת אחריות וסמכות.
שלום גולדנברג: זו האחריות והסמכות של משרד הבריאות שקבע את התקנים.
לאה נס: אנחנו לא באנו לדון פה על איכות המים, אלא על הסיכון שעולה בכל שנה, עד אשר נגיע למצב בו המצב יהיה כזה שלא נוכל לשפר אותו.
לאה נס: אנחנו מנסים כל הזמן לקבל מנציבות המים פתרון, כדי לדעת כי אנחנו נמצאים בתהליך כלשהו כדי לא להגיע לקטסטרופה.
לאה נס: ברוך, כאשר יש חשד לזיהום על ידי תחנת דלק מסוימת, שהם אחד מהמקורות המזהמים את המים, למי פונים?
שלום גולדנברג: למשרד לאיכות הסביבה.
לאה נס: השאלה היא האם הוא מסוגל לטפל בזה.
לאה נס: אני לא סתם שואלת את זה.
ברוך וובר: המשרד לאיכות הסביבה הוא זה שמתחיל את הטיפול בדרך כלל בתחנות דלק, למעט במקרים שבהם נמצא זיהום ממשי במים, ואז נציבות המים פועלת עם כלים משלה ומוציאה צו לתיקון המעוות לצורך שיקום מי תהום.
שרה אלחנני: זה לא נכון.
שרה אלחנני: למה אתם שואלים אותו?
שרה אלחנני: הוא חוזר פעם שנייה על אותו דבר לא נכון.
שרה אלחנני: נציב המים יכול להוציא צו לתיקון המעוות כאשר יש חשש לזיהום מים ולהביא להפסקת הזיהום למניעת הישנותו ולהשבת המצב לקדמותו.
שרה אלחנני: הוא מטפל בכל מה שקשור למים.
שרה אלחנני: המשרד לאיכות הסביבה מסרב לחלוטין להכיר בסמכות הזו של נציב המים.
שרה אלחנני: הוא רוצה להוציא תקנות, ולכתוב בתקנות שהוא עושה את זה.
מל פולישוק-בלוך: האם השרים יודעים על הויכוח הקיים ביניכם?
שרה אלחנני: שני השרים יודעים על כך וקבעו להיפגש מהם, אך לצערי זה לא יצא לפועל.
שרה אלחנני: אנחנו רצינו לפנות ליועץ המשפטי לממשלה, כי על פי חוק המים, נציב המים שהוא ראש מועצת המים צריך לאשר את התקנות שעומדות על הפרק.
שרה אלחנני: הוא איננו רוצה לאשר אותם, כי בתקנות מנסים לעשות משהו עוקף חוק.
שרה אלחנני: על פי החוק הקיים לנציב המים יש סמכות מנהלית לבצע פעולות מסוימות.
שרה אלחנני: המשרד לאיכות הסביבה צריך למנוע שלא תהיינה דליפות.
מל פולישוק-בלוך: שרה, זו הפעם הראשונה שאני שומעת על כך.
מל פולישוק-בלוך: תפקידו של המשרד לאיכות הסביבה הוא למנוע כל זיהום.
מל פולישוק-בלוך: אם הוא שומע כי יש זיהום מכל סוג, יש לו את הסמכויות לעצור את הזיהום, לעצור את הפעילות ולסגור את העסק.
מל פולישוק-בלוך: מדוע את אומרת שזו הסמכות שלכם?
שרה אלחנני: כאשר יש חשש לזיהום מקום מסוים, הוא יכול לפעול.
מל פולישוק-בלוך: בעצם את אומרת שכאשר יש חשש שניכם יכולים לבצע זאת.
ברוך וובר: זה נכון שישנן סמכויות מקבילות.
שרה אלחנני: זו לא סמכות מקבילה.
ברוך וובר: ישנן מספר סמכויות מקבילות, כאשר הסמכות של נציבות המים היא מנהלית והסמכות שלנו היא סמכות פלילית של אכיפת החוק.
מל פולישוק-בלוך: שרה, האם יש לכם סמכות לשים בבית סוהר מישהו שמזהם?
ברוך וובר: לא.
לאה נס: זאת אומרת שאף אחד עד עכשיו לא זיהם, כי לא שמו אף אחד בבית הסוהר.
שרה אלחנני: אין צורך להשתמש בסמכות הזו.
לאה נס: למה, כי אף תחנת דלק לא מזהמת?
שרה אלחנני: לא, כי אנחנו נוקטים בצו מנהלי.
שרה אלחנני: אנחנו הוצאנו בשנה האחרונה עשרות צווים לתיקון המעוות.
מל פולישוק-בלוך: האם סגרתם עסקים?
שרה אלחנני: חבל שהיועצת המשפטית שלנו לא הגיעה, כיוון שאני לא רציתי להיגרר לויכוח הזה.
שרה אלחנני: ישנו את חוק המים שתפקידו להסדיר את עניני המים במדינת ישראל.
שרה אלחנני: בחוק המים, שהוא החוק היחידי שתפקידו להסדיר ענייני מים, ניתנו לנציב המים לפתור בעיות עד הסוף.
שרה אלחנני: בנוסף, יש חוק רישוי עסקים שמטרתו אינה להסדיר את עניני המים.
שרה אלחנני: המשרד לאיכות הסביבה אומר כי באמצעות החוק הזה אני אסדיר גם את עניני המים.
מל פולישוק-בלוך: זה ממש לא ככה.
שרה אלחנני: זה ככה.
ברוך וובר: ישנן תקנות של טיפול בקרקע, תקנות תחנות דלק ותקנות נוספות.
ברוך וובר: אנחנו העתקנו את הנורמה הזו, הוראה מסוימת ותקנה מסוימת כלשונה, שעמדו כבר לפני ועדת הכנסת במושב הקודם, ונדחו כמו תקנות אחרות.
ברוך וובר: היום הן לא מאושרות, למרות שמשרד המשפטים אישר אותן, מאחר שנציבות המים דורשת שהתקנות האלה תבואנה להתייעצות נוספת במועצת המים.
ברוך וובר: בפועל, היא לא מוכנה להביא את זה להתייעצות נוספת כדי שלא נמחק את הסעיף.
ברוך וובר: ישנה נורמה קיימת שנציבות המים מסרבת להעביר אותה, וזה מפריע לנו לפעול.
ברוך וובר: הדבר הזה בדיונים, ואני מקווה שזה ייפתר.
ברוך וובר: היום, המשרד לאיכות הסביבה עצר פעילות התקנה של תקנות לפי חוק המים, כי כל פעם שרוצים להעביר תקנה, נעצרים.
שמעון צוק: לא ייתכן שוועדת שרים, בעקבות דו"ח מבקר המדינה, חוזרת ומחליטה פעמיים בשנת 1997 ובשנת 2000, על הקמת מנהלת, והתשובה שמתקבלת מנציבות המים ומנציג משרד התשתיות היא כי נציב המים חושב שזה מיותר.
שמעון צוק: הוא לא פנה לוועדת השרים כדי לומר שהוא חושב שזה מיותר ויש לו רעיון אחר.
שמעון צוק: פנו לגוף שלישי אחר וביקשו ממנו לבוא ולעשות להם את העבודה.
שמעון צוק: איך הוא יעשה להם את העבודה, אם אנו רואים את הריבים בין המשרדים השונים.
שמעון צוק: אם נציב המים לא מסוגל למלא את תפקידו כראש המנהלת, שיגיד זאת ויתנו למישהו אחר לנהל את המנהלת.
שמעון צוק: לא ייתכן שלא תהיה הדברות בין שני משרדי ממשלה שאמונים על איכות המים באקוויפר ועל מי השתייה בכלל, ושישימו אחד לשני מקלות בגלגלים.
שמעון צוק: להערכתי יש פה גם בזבוז של כספי ציבור, כיוון שגוף אחד עושה סקר אחד, והגוף השני עושה סקר אחר.
מל פולישוק-בלוך: לזה אני חתרתי.
שמעון צוק: אנחנו מדברים על פתרון מסוים כבר למעלה משלוש שנים, וואלרי פלורניס מהנדסת המחוז כבר הזכירה אותו.
שמעון צוק: בכל הקידוחים באקוויפר החוף, באזור מיושב כמו מחוז תל אביב, חייבים להתחיל לטפל.
שמעון צוק: אנחנו בדקנו את הנתונים של משרד הבריאות.
שמעון צוק: יש למעלה מ-37 בארות סגורות בגלל זיהום, עוד 6 בארות פעילות שאינן עומדות בתקן ועוד 39 בארות שהיה צריך לטייב אותן, אם היו רוצים לעמוד בסטנדרטים מערביים.
שמעון צוק: אני הידרולוג במקצועי, ואני יכול לומר כי יש צורך לטפל לפחות ב-20 מיליון קוב מים באזור הזה, מבת ים בדרום ועד תל אביב והרצליה בצפון.
מל פולישוק-בלוך: אז למה לא מטפלים?
שמעון צוק: כיוון שלראשי הרשויות עוד לא ירד האסימון.
שמעון צוק: לגבעתיים שווה לטפל.
שמעון צוק: עולה לה חצי שקל לטפל עם פחם פעיל בקידוחים.
שמעון צוק: היא מקבלת בסופו של דבר 57 אגורות הנחה מנציבות המים, על זה שהם לא משלמים הטל הפקה.
שמעון צוק: זאת אומרת שלעירייה שווה מבחינה כלכלית לטפל במקורות המים שלה.
מל פולישוק-בלוך: אז למה הן לא עושות את זה?
שמעון צוק: כי קודם כל חלק מהרשויות פונות לנציבות המים, ולא בהכרח מקבלות אישור.
שרה אלחנני: להפך, אנחנו נותנים את כל הסיוע.
שרה אלחנני: אנחנו עכשיו פנינו לכל העיריות בנושא.
לאה נס: מתי יצאה הפנייה הזו?
שרה אלחנני: עכשיו.
שמעון צוק: גם הטענה הזו כי נציבות המים פנתה לחברה בינלאומית, היא מצג שווא.
שמעון צוק: אנחנו כבר למדנו מספר חברות בינלאומיות שבאו לעשות פה סקרים, ואילה היו סקרים לא יותר טובים מסקרים שחברות ישראליות יכולות לעשות.
שמעון צוק: אם היו פונים לחברה ישראלית מכובדת וגדולה, היא היתה יכולה לבצע את הסקר הזה על רקע המנטליות הישראלית, ולא היתה נופלת כמו שחברת R.O נכשלה בנושא של התעשייה האווירית, כאשר תע"ש שראתה בריטים נחמדים, "עבדה" עליה ולא מסרה לה את כל האינפורמציה.
מל פולישוק-בלוך: האם יש בארץ חברות שיכולות לעשות את זה?
שמעון צוק: כן.
שרה אלחנני: מי עשה את זה בארץ?
שרה אלחנני: אתה יכול לציין שם של חברה אחת?
שמעון צוק: חברות שונות הציעו הצעות, והלוואי שנציבות המים היתה מאמצת חלק מההמלצות.
שמעון צוק: הציעו תוכנית לשיקום באזור שדה התעופה חצור, שלא נעשתה.
מל פולישוק-בלוך: מי הציע?
שמעון צוק: הטכניון ועוד חברה.
שרה אלחנני: הם לא הציעו.
לאה נס: אולי זה הגיע אליך ולא אליהם.
שמעון צוק: גם בבתי זיקוק באשדוד הציעו הצעה.
מל פולישוק-בלוך: האם תוכל להעביר אלינו את כל ההצעות האלה?
שמעון צוק: לי יש רק חלק מהחומר.
מל פולישוק-בלוך: תפנה אותם אלינו.
לאה נס: כמה אנשים מאצלכם מטפלים באכיפה של נושא הבארות?
שמעון צוק: לנציבות המים, אגף איכות מים, יש סך הכל 3 אנשים.
לאה נס: שרה, האם זה המספר?
שרה אלחנני: יש לנו 9 אנשים.
שמעון צוק: אני ראיתי רק 3.
לאה נס: שרה, האם עם 9 אנשים אפשר לטפל בכל המקומות בארץ?
שרה אלחנני: אני רוצה להסביר את הדברים.
שרה אלחנני: בנציבות המים יש מספר יחידות שעוסקות בנושא, ולא רק אגף איכות המים.
שרה אלחנני: יש גם שירות הדרולוגי שמפוזר בכל הארץ.
מל פולישוק-בלוך: כמה אנשים מטפלים בנושא של איכות המים?
שרה אלחנני: 9 אנשים.
מל פולישוק-בלוך: האם אלה 9 אנשים שעוסקים מהבוקר עד הערב רק בנושא בו אנו דנים?
שרה אלחנני: אני עוד מעט אסביר.
שמעון צוק: למשרד לאיכות הסביבה יש יותר כלים לטפל בנושא.
שרה אלחנני: כמה אנשים יש לברוך?
שמעון צוק: יש כמה עשרות של אנשים.
שמעון צוק: יש ממונה בכל מחוז ומחוז.
שרה אלחנני: יש ממומנים במחוזות, אבל לא של ברוך.
שמעון צוק: אני חושב, כפי שברוך אמר, שיש להקים קרן שתהיה ממונת על ידי הממשלה, כדי שניתן יהיה לטפל באתרים שאין להם בעלים או שאין להם תקציב כלכלי המיועד לטיפול בהם.
שמעון צוק: דבר כזה נהוג בארצות הברית.
שמעון צוק: שם התעשייה מקציבה מדי שנה סכום מסוים עבור קרן שתטפל באתרים כאלה.
מל פולישוק-בלוך: אתה עומד בראש עמותה שמפיקה ניירות שונים בנושא, ועל כן הייתי מבקשת ממך להעביר לי בכתב את הדברים האחרונים שאמרת עכשיו לגבי הקרן.
מל פולישוק-בלוך: כמו שהקימו קרן לשיקום מחצבות שהגיעו אליה 400 מיליון שקל, ניתן להקים גם קרן לנושא הזה.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת כי הרעיון הזה של הקרן הוא טוב, כיוון שכאן מדובר במשהו ארצי ולא במשהו מאוד ממוקד.
לאה נס: אני צריכה לעזוב, ועל כן אני אומר את מה שאני חושבת עד כה.
לאה נס: אני חושבת, כי אנחנו קודם כל נפנה לשרים הנוגעים בדבר ונגשר ביניהם, כדי שאנחנו האזרחים לא ניפול בין הכיסאות.
לאה נס: אני חושבת שחייבים לעשות פה סדר בבלגן.
לאה נס: לכל משרד יש את האחריות שלו על תחום מסוים בנושא, ופה חייב להיות קשר ודו שיח בין כולם.
לאה נס: לעשות סקרים זה מאוד נחמד ומתוחכם, אבל אני חושבת שאנחנו צריכים כבר לעשות מעשים ולקבל החלטות.
מל פולישוק-בלוך: הסקר הוא חיוני, כיוון שבלי לדעת מה המצב, אי אפשר להגיע לפתרון.
מל פולישוק-בלוך: עם זאת, אי אפשר עד קץ הדורות לעשות רק סקרים.
מל פולישוק-בלוך: השרה לאיכות הסביבה חולה כבר תקופה די ארוכה, ולכן שר הפנים לקח על עצמו להיכנס לעובי הקורה בנושא של איכות הסביבה.
מל פולישוק-בלוך: יש בכך יתרון, כי לפחות יש כאן זרוע אחת שהיא כפולה, גם הרשויות המקומיות וגם איכות הסביבה יהיו עכשיו תחת יד אחת, למרות שגם שם יש יד ימין ויד שמאל, ולעיתים אצל אותו בן אדם.
מל פולישוק-בלוך: אני מקווה כי דווקא העובדה הזו תקל על הטיפול מול הרשויות המקומיות.
מל פולישוק-בלוך: אני מתכוונת לפנות לשרים הנוגעים בדבר, שלגמרי במקרה הם כולם מהמפלגה שלי, ולהושיב אותם יחד כדי לפתור את המחלוקת שנתגלתה פה.
מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה להיכנס כרגע לצד החוקי של העניין.
מל פולישוק-בלוך: הבנו כי יש כאן בעיה, יש כאן זוג הורים שאינו מתפקד.
ציפי רון: יש שלישיית הורים.
ציפי רון: גם משרד הבריאות עוסק בבדיקה.
מל פולישוק-בלוך: את צודקת כי גם להם יש סמכויות.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שחייבים לעשות ישיבה של כל השרים כדי לפתור את הבעיה הזו.
מל פולישוק-בלוך: בעיה נוספת שיש כאן, היא שלאחר שעה ועשר דקות של דיון, אין שום ניסיון להראות לנו לאן הולכים מחר, למעט הפנייה הזו לסקר חיצוני, שגם עליו שמענו מחלוקת.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שצריך לקיים בתוך חודש עוד ישיבה, ובה לבוא עם פתרונות יותר משמעותיים, גם מבחינה חוקית כדי שנדע של מי הסמכות.
מל פולישוק-בלוך: אני לא רואה שום דבר שלילי בכך שתהיה סמכות משותפת.
ברוך וובר: אנחנו משתוקקים לזה.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה צריך כך להיות.
מל פולישוק-בלוך: מים זה מים, ועל כן זה לא רציני לטעון כי זה שלי וזה שלך.
שרה אלחנני: יש אחד שעומד בראש.
מל פולישוק-בלוך: יש אחד והוא ממשלת ישראל שאמורה לדאוג לכך שלתושבי ישראל יהיו מים תקינים, והיא פועלת בזרועות שונות וצריכה למצוא את הדרך איך כל אחד עושה את שלו.
שרה אלחנני: וזו התוצאה.
מל פולישוק-בלוך: התוצאה היא גרועה.
מל פולישוק-בלוך: אני חייבת לדאוג לזה שהשרים ישבו ביניהם ויקבלו החלטות.
מל פולישוק-בלוך: מעבר לזה אני אבקש מכם לשבת יחד, לראות איך ניתן להגיע למסקנות משותפות בהקשר הזה של הסמכות.
מל פולישוק-בלוך: אם יש לאקונות בחוק, כפי שהעלתם, אז ישנו את הערוץ של הצעת חוק ממשלתית.
מל פולישוק-בלוך: אחד הדברים המדאיגים שאני גיליתי כאשר הפכתי לחברת כנסת, הוא שהח"כים בכלל לא מחוקקים חוקים, אלא רק הממשלה.
מל פולישוק-בלוך: אתם יכולים לחוקק חוק, אבל אני יכולה לנסות לעזור לכם, כפי שעשיתי לגבי חוק צנרת הנפט, שעבר בקריאה הראשונה, כדי לדרבן את משרד התשתיות להוציא כבר את החוק הזו, כך שמישהו שפוגע בצנרת, יוכל לשבת בבית סוהר אם צריך.
מל פולישוק-בלוך: נשאלה פה השאלה, מה עושים עם התעשיות שכבר אינן קיימות.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת כי ניתן לפנות לנהג טרקטור שפגע בצנרת, אבל לא יהיה לו שקל לשלם את המיליונים הנדרשים לשיקום הצנרת.
מל פולישוק-בלוך: בשל כך צריך לפעול כאן בערוץ הפלילי, כך שזה אולי יצליח להרתיע מישהו.
מל פולישוק-בלוך: בכל מקרה, אין לי ספק שהמדינה צריכה כרגע לממן את הנושא, כדי לתקן את המצב העגום.
מל פולישוק-בלוך: בעניין הזה אני לא רואה בעיה.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מכם לבוא לכאן שוב לאחר שתגבשו דעה משותפת, איך אתם רואים את המשך הפעילות בנושא.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מכם לבדוק שוב את הרעיון לשכור חברה מחו"ל.
מל פולישוק-בלוך: בכל ישיבה אני שומעת על חברות סקרים מחו"ל שמרוויחות הון, כאשר יש לנו פה מהנדסים שאין להם פרנסה.
מל פולישוק-בלוך: חזות הכל היא לא בחו"ל.
מל פולישוק-בלוך: גם פה יש אנשים שמבינים עניין ויכולים לעסות סקרים כאלה, כולל הקידוחים.
מל פולישוק-בלוך: בכובע אחר, אני יודעת כי ישנם כאן מומחים שעושים עבודה טובה בקידוחי נפט.
מל פולישוק-בלוך: לא צריכים ישר לפנות לחו"ל.
שמעון צוק: לכן צריך להכשיר כוח מומחה בארץ, גם אם היום הוא לא כל כך מומחה.
שרה אלחנני: לכן אנחנו הצענו שיתוף פעולה בין חברה ישראלית לחברה זרה.
מל פולישוק-בלוך: אני מציעה שתבדקו שוב את הרעיון הזה של סקר, במידה ולא התקשרתם עוד עם חברה מחו"ל.
עמוס בריין: הבעיה מחולקת לשניים.
עמוס בריין: ישנה בעיה פרטנית של החקירה והניסיון לשקם ולטייב את המים.
עמוס בריין: הדיון כרגע נערך במיקרו.
עמוס בריין: חסרה מדיניות שמנפחת את כל הבעיה למקרו.
עמוס בריין: צריך לזכור כי אנחנו עוסקים בבעיה שכל טיפול בה כרוך בממון רב.
עמוס בריין: בכדי להגיע לידי תיקון המצב, אין לי ספק שנגיע לסכומים של מיליארדים.
עמוס בריין: אני יכול לומר לכם שאף אחת מהפעולות שהוצגו כאן לא תפתור את הבעיה באופן מוחלט.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא מצפים לכך אפילו.
עמוס בריין: לגבי אתר מגן של נחלת יצחק, עברנו שלב של חקירה שנמשכה שלוש שנים, שהתחילה כאשר כל הביצים היו בסל אחד.
עמוס בריין: אמרו שאתר מגן הוא האתר שמזהם.
עמוס בריין: אני שמח לשמוע שהיום נציבות המים הגיעה להכרה כי לא מדובר באתר אחד.
עמוס בריין: לדעתי, אפריורי אפשר היה להגיד שלא מדובר באתר אחד, אלא בהרבה אתרים.
עמוס בריין: היום אנו נמצאים במצב בו אנו משקיעים הרבה כסף בחקירה, בכדי לאתר את כל אותם האזורים שנמצאים באותו קטע קטן של נחלת יצחק, 20 קילומטר של רצועת הבננה, ואני בטוח שאם ניכנס לחקירה מפורטת גם באזורים אחרים, נמצא עוד הרבה אתרים אחרים.
עמוס בריין: בשל כך צריך להסתכל על כל התהליך הזה במקרו, ולגלות את היקף הבעיה.
עמוס בריין: אני חושב כי יש היום מספיק נתונים להגדיר היום את הבעיה והיקפה, וגם לתת איזושהי הערכה ראשונית לגבי כמה מקורות זיהום קיימים.
עמוס בריין: צריך לזכור כי בסופו של דבר המשאבים של מדינת ישראל הם מוגבלים.
עמוס בריין: בשל כך צריך להחליט היכן שמים את עיקר הביצים, בחקירה, בטיפול נקודתי של סימון מוקדים או בהתקשרות עם חברה מחו"ל שתציע כל מיני פעולות באקוויפר שתחלקנה אות לתאים.
עמוס בריין: לדעתי, זה לא יעבוד.
מל פולישוק-בלוך: לא סתם אמרתי שצריך לשים פלומפה ולסגור את העניין.
עמוס בריין: מצד שני, אני מקבל את מה ששרה אמרה, אנחנו לא יכולים לוותר על אקוויפר החוף.
עמוס בריין: בכל תכנון עתידי של משק המים, אקוויפר החוף הוא מערכת העוגן.
עמוס בריין: זו המערכת שדרכה נווסת.
עמוס בריין: השאיפה היא לקיים את איכות המים, אבל עדיין צריך ללוות את כל התהליך הנקודתי, כך שנגדיר את הבעיה ואת דרכי הטיפול.
עמוס בריין: צריך ללוות את כל זה בהערכה תקציבית.
עמוס בריין: בואו נקבע יעדים ולוחות זמנים.
מל פולישוק-בלוך: לזה באמת כיוונתי.
מל פולישוק-בלוך: אני שאלתי את השאלות האלה בתחילת הישיבה, אבל לא קיבלתי עליהן תשובה.
מל פולישוק-בלוך: גם בישיבה הקודמת שנערכה לפני חצי שנה שאלתי את אותן שאלות, ועדיין לא קיבלתי תשובות.
מל פולישוק-בלוך: שאלנו מה עושים בטווח הקצר, בטווח הארוך ומהי היקף הבעיה.
מל פולישוק-בלוך: התשובה שקיבלנו, היא הסכסוך בין שני הצדדים.
מל פולישוק-בלוך: אני ממש מאוכזבת מהעניין הזה.
עמוס בריין: אני הייתי מציע שהוועדה תחייב את מקבלי ההחלטות לקיים תהליך מקרו, תהליך שמנתח את העניין הזה בגדול.
מל פולישוק-בלוך: זה מה שביקשתי, אבל שרה אומרת שהיא לא יכולה כי היא לא יודעת את היקף הבעיה.
עמוס בריין: שרה לא יכולה לענות על זה כי היא לא קובעת את המקרו, אלא נציב המים והשרים.
מל פולישוק-בלוך: אז השרים יגידו לך שהם צריכים ששרה תיתן להם את הנתונים.
שרה אלחנני: הפעולה במגן ובאזור גוש דן, היא לא הפעולה היחידה שנעשית באקוויפר החוף.
שרה אלחנני: אנחנו עורכים עכשיו סקר בהיקף של 17 מיליון שקלים לשלוש שנים ברמת השרון עם בעיה דומה.
שרה אלחנני: במשך שנים לא היתה מערכת התראה ומערכת ניטור שתתריע על אתרים, כמו אתר מגן.
מל פולישוק-בלוך: אחרי שלוש שנים את כבר יודעת מה המצב.
שרה אלחנני: אני מסכימה עם עמוס שצריך להסתכל על הבעיה בראיה של מקרו, אבל בשביל לקבל החלטה מה עושים עם כל אקוויפר החוף, צריך לקבל מושג, וזה מה שאנחנו מנסים לעשות היום גם בגוש דן וגם באזור הצפוני יותר.
לאה נס: שרה, אני מציעה שאנחנו נזמין לישיבה הבאה את מנכ"לית המשרד לאיכות הסביבה והיא תביא איתה את מי שהיא רוצה, ונזמין גם את מנכ"ל משרד התשתיות ונציב המים והם יביאו איתם את מי שהם רוצים, כדי לקבל את התמונה היותר רחבה.
לאה נס: אנחנו נפנה אליהם במכתב כדי שיגבשו את המדיניות שלהם לקראת הישיבה הבאה.
לאה נס: יש כבר מספיק נתונים לגבי מצבו של אקוויפר החוף ולגבי מקורות הזיהום הגדולים.
לאה נס: על בסיס זה אנחנו נבקש מהם לקבוע את המדיניות שלהם לגבי השיקום בטווחים השונים ברמות טיפול שונות.
לאה נס: אנו נזמן את הישיבה לעוד חודש וחצי כדי שיהיה להם מפיק זמן להיערך.
עמוס בריין: הם צריכים לבוא גם עם הערכות כלכליות.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נבקש מהם הערכות כספיות לביצוע הפעולות השיקומיות ופעולות המניעה.
משה בלסהיים: צריך להבין כי אפשר להמשיך ולעשות סקרים לנצח, אך שום דבר לא יצא מזה.
משה בלסהיים: כרגע האחריות המיידית לספק מים לאוכלוסייה, היא על ראשי הערים.
משה בלסהיים: הבארות נמצאות בחצר שלנו ואנחנו צריכים לפתוח אותן בבוקר ולדעת מה לעשות.
משה בלסהיים: אנחנו מבקשים מאנשי נציבות המים, שהם לכאורה אחראים על הכל כרגע, להוציא הנחיות לראשי הערים מה לעשות.
משה בלסהיים: אני כבר אוצר כי צריך להתקין מתקנים לסינון, כפי שעיריית גבעתיים עושה, וצריך תקציבים לשם כך.
משה בלסהיים: המזהם הוא זה שצריך לשללם.
משה בלסהיים: המזהם הידוע היום, הוא תע”ש.
משה בלסהיים: מדינת ישראל צריכה להקצות מחר בבוקר תקציבים המתאימים לראשי ערים, כדי שיגנו על האוכלוסייה.
משה בלסהיים: הפתרון היחידי כרגע הוא אותם מסננים.
מל פולישוק-בלוך: כמה זה עולה לכל באר?
משה בלסהיים: מיליונים.
שמעון צוק: זה עולה חצי שקל לקוב מים, כולל השקעה, אנרגיה והפקה של הפחם.
משה בלסהיים: כמה זה עולה לבאר.
שמעון צוק: בערך 250,000 שקלים לשנה.
שרה אלחנני: זה לא הולך ככה.
שרה אלחנני: למה את שואלת אותו, הוא לא מבין בזה.
שרה אלחנני: אנחנו ממנים את הנושא הזה.
משה בלסהיים: לא חשוב כרגע הכסף, אני אומר מה צריך לעשות.
משה בלסהיים: מחר בבוקר מדינת ישראל, נציבות המים או כל גורם ממשלתי אחר שיקבע כאחראי צריך לתקצב את הערים כדי שיתקינו את המסננים.
מל פולישוק-בלוך: האם אתם בעיריית תל אביב מטפלים בכך?
משה בלסהיים: אנחנו ניתקנו את כל הבארות.
משה בלסהיים: אנחנו מספקים מי מקורות בלבד.
מל פולישוק-בלוך: זה יותר זול.
משה בלסהיים: זה יותר יקר, אבל זה הכי בטוח לאוכלוסייה.
מל פולישוק-בלוך: אבל למה אתה לא עושה את מה שאתה ממליץ עליו, אם אתה אומר שזה יותר זול?
משה בלסהיים: למה שאני אשלם עבור הפילטרים האלה?
משה בלסהיים: אני לא זיהמתי.
משה בלסהיים: גם בדיון הקודם עניתי את אותה התשובה לכבודה.
מל פולישוק-בלוך: אני זוכרת שהיית ודיברת על כך, אך אני לא הבנתי את דברייך.
משה בלסהיים: אנחנו לא יודעים איך להתמודד עם בעיה כזו.
משה בלסהיים: לא יצאה שום הנחיה ברמה ממשלתית לראשי ערים.
מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על הבעיה מההיבט הכלכלי.
מל פולישוק-בלוך: האם אתה עשית חשבון והגעת למסקנה כי יותר זול לך לקחת מים ממקורות, או שלא עשית חשבון כזה?
משה בלסהיים: אנחנו לא עשינו חשבון כזה.
משה בלסהיים: אנחנו קיבלנו החלטה שאנחנו צריכים להגן על התושבים, ועשינו מספר מהלכים שאחד מהם הוצג פה על ידי בדיון הקודם, נוהל הגנה על המבנים.
משה בלסהיים: זה עלה לנו הרבה מאוד כסף.
משה בלסהיים: אנחנו ניתקנו ככל שניתן את הספקת המים מהבארות ועברנו אך ורק למי מקורות.
שרה אלחנני: עיריית תל אביב קיבלה היום היתר לטפל בשתי בארות, באר נחלת יצחק ובאר אביבים.
שרה אלחנני: שתי הבארות האלה אושרו בקרן הסיוע של נציבות המים, והם הולכים לטפל בהן.
שרה אלחנני: תתעדכן.
משה בלסהיים: אמנם קיבלנו תקציב לטפל בשתי בארות, אבל יש לנו עוד בארות מזוהמים.
משה בלסהיים: אני לא יודע כמה בארות יש בגבעתיים וכמה יש ברמת גן.
משה בלסהיים: הזיהום ברמת גן הוא יותר קשה מאשר בתל אביב, ועל כן גם הם צריכים לבוא לדיון כאן.
משה בלסהיים: הפתרון הוא להגיש סיוע חירום ממשלתי כדי להגן על הציבור.
משה בלסהיים: כך אנו נדע כי תוך חודש, חודשיים או שנה הציבור יהיה מוגן.
מל פולישוק-בלוך: האם אין לך מושג כמה יעלה לך לטפל בבארות?
משה בלסהיים: כרגע אני לא יודע, אבל אני יכול להעביר לך את הנתונים לאחר שאני אתייעץ עם נציבות המים.
משה בלסהיים: זה לא תחום המומחיות שלי.
משה בלסהיים: אני אחראי על איכות הסביבה ולא על פילטרים ושיברים.
משה בלסהיים: לדעתי, מדובר בהשקעה מידית של חצי מיליון שקל לכל באר, באופן מידי.
משה בלסהיים: בנוסף, ישנו טיפול שוטף.
משה בלסהיים: צריך מדי פעם להחליף את הפילטרים, וזה כרוך בהרבה מאוד כסף.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת שתעביר לי את הנתונים, כי יכול להיות שבחשבון ארוך טווח, תמצא שלעיריית תל אביב יותר כדאי לקחת את אותם פילטרים ולא לקנות מי מקורות.
מל פולישוק-בלוך: אתה בעצמך אומר כי מי מקורות הם הרבה יתר יקרים.
משה בלסהיים: מי התהום של תל אביב אינם מאפשרים הספקה בהיקף הנדרש, יהיה צורך להיעזר גם במקורות חוץ.
משה בלסהיים: אני כמו כל רשות אחר רוצה לספק ממי התהום של תל אביב.
משה בלסהיים: חבל שהנציג של אדם, טבע ודין לא העלה את הנושא של תע”ש.
משה בלסהיים: תע”ש לא טיפל בקרקע המזוהמת שממשיכה לזהם את מי התהום.
משה בלסהיים: עמותת אדם, טבע ודין יזמה בג"צ בעניין, ובג"צ הורה לתע”ש לטפל בזה, אבל נכון להיום תע”ש לא עשתה זאת.
ברוך וובר: זה לא מדויק.
ברוך וובר: זה עכשיו הועבר לפרקליטות למעקב.
מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שהם כן מטפלים.
ברוך וובר: יש פעולות ארוכות טווח.
ברוך וובר: פספסנו עונה בגלל דבר שקשור להיתר קידוח.
שרה אלחנני: זה קורה בגלל מאבק הסמכויות.
ברוך וובר: הכתם שנוצר באזור תע”ש מגן, שהוא לפי מיטב ידיעתי, לא טופל נכון להיום והוא ממשיך לזהם את מי התהום.
ברוך וובר: בנוסף, האחריות כלפי התושבים היא של העיריות.
ברוך וובר: אנחנו אחראים על הכל.
ברוך וובר: אני מבקש להעביר את מלוא הסמכויות לעיריות ולראשי הערים.
ברוך וובר: אנחנו יודעים איך לטפל בכך.
ברוך וובר: אנחנו לא נריב אחד עם השני ואנחנו ניתן את התשובה המדויקת.
ברוך וובר: צריך לעשות איזשהו תיקון בחוק, כדי שראשי הערים יוכלו להוציא צו.
מל פולישוק-בלוך: הייתי מבקשת שתעביר לי את הדברים האלה בכתב.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת שתציין במכתב איזה סמכויות שיועברו אליך יעזרו לך לטפל טוב יותר בבעיה.
מל פולישוק-בלוך: בנוסף, אני מבקשת שתבדוק את הנושא הזה של עלויות ותחשבו האם לא בחרתם בדרך הקלה.
ברוך וברוך וובר: אני חושב שצריך לשים פלטה על האקוויפר.
ברוך וברוך וובר: אני לא מאמין שאפשר לטפל בזה.
2542: אני תושב הארץ משנת 1945.
2542: 40 שנה אני עובד בתחום של המים, ויש לי את מתקן טיהור המים הכי גדול בעולם של 400,000 קוב מים ביום, והוא נמצא בגרמניה.
2542: אנחנו מתעלמים ממיליון-מילון וחצי תושבים ערבים שיושבים בקלקיליה, טול-כרם והגבעות ומזרימים ביוב הנכנס לאקוויפר.
2542: זה לא נושא פוליטי.
2542: עוד לא פתרנו את הבעיה של הביוב שם.
2542: נציג משרד הבריאות צריך לתת נתונים מהמציאות פה.
2542: אצלנו בודקים בארות פעם ב-10 שנים.
שרה אלחנני: פעם ב-6 שנים.
2542: צריכים היו לבדוק אותן פעם בחצי שנה.
2542: ממריבות לא יוצא שום דבר.
2542: אפשר לטפל במים שיוצאים.
2542: אני ומאיר חברים.
2542: מצאנו פתרון שעובד יפה מאוד באמריקה, אבל בארץ המשרד לאיכות הסביבה עיכב לי את האישור הטכני במשך 4 וחצי שנה.
2542: אנחנו עובדים ב-108 מדינות.
2542: יש לי בארץ את שלושת המתקנים הכי משוכללים שעובדים 8 שנים.
2542: אנחנו קיבלנו את פרס המים העולמי, קיבלנו בבינאל את המדליה, אבל בארץ אף אחד בכלל לא נתן את דעתו על זה.
2542: אני מדבר על פתרונות בעשרות אלפי שקלים.
2542: אין ויכוח שבאקוויפר יתפרנסו זרים.
2542: צריך למצוא את הפתרון.
2542: אם תרקחו בחשבון את העובדה שיש פה קרוב ל-40 מתקני טיהור ביוב, כולל התעשייה האווירית עם 7 התחנות שלה, שכולם זורמים לאקוויפר.
2542: אתם יודעים עם איזה כימיקלים וחומרים רעילים משתמשים בתעשייה האווירית.
2542: יכניסו שוב קידוח ויביאו חברה מאוסטרליה כדי שאנחנו נדע שלמלך אין בגדים.
2542: צריך קודם כל לנקות את המים שיוצאים החוצה כדי שיהיה אפשר לשתות את המים האלה.
2542: בעשרות מדינות יש שר לענייני מים, או סגן שר לענייני מים.
2542: פה יושבת חברת כנסת אחת.
2542: איפה שאר החברים בוועדה הזו?
מל פולישוק-בלוך: כדי להביא שתי חברות כנסת, חיברנו שתי ועדות.
2542: זו בעיה.