GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דיאנה קורץ: התוכניות בוועדה המחוזית – הטיפול בהן נעצר מזה שלוש שנים.
דיאנה קורץ: בעקבות הנושא של ירידת המפלס של ים המלח והבולענים, הנושא נמצא בבדיקה.
דיאנה קורץ: היו פניות לעשות איזה פסק זמן כדי לקבל תשובות.
אבי רותם: עצרנו את הפעילות של מזור.
אבי רותם: ניתן לאשר את התוכנית, להכניס תנאי שהפתרון לבינוי יהיה בהתאם למה שנעשה.
אבי רותם: לא ידענו מה יהיה הפתרון שנמליץ, יש כמה גופים שפועלים.
אבי רותם: אל תשכחו שאני לא הצוות ההנדסי, אני מרכז הצוות.
דיאנה קורץ: אי אפשר להשוות את נושא ירידת המפלס לנושא הבולענים.
דיאנה קורץ: באזור מזור מדובר על פתרונות שאינם ידועים.
אמנון פישמן: בים המלח יש כמה בעיות, ונסיגת הים היא העיקרית.
אמנון פישמן: יש שרשרת בעיות אקולוגיות שמתפתחות סביב נסיגת ים המלח.
אמנון פישמן: אנחנו חושבים שנדרש כשלב ראשון להגדיר את האחריות לתופעה הזאת.
אמנון פישמן: קיבלתי מכתב מהיועץ המשפטי של משרד התשתיות, שאומר שהדברים יקרים, המכתב הזה הוא מאפריל.
אמנון פישמן: מדינת ישראל צריכה להחליט אם האזור הזה יקר לה.
אמנון פישמן: יש גם נושא הביטוח.
אמנון פישמן: היום, כשמדינת ישראל לא מבטחת, גם החברות הפרטיות לא מבטחות.
אמנון פישמן: אם יקרה משהו למישהו, אני והמהנדס נימצא אשמים.
אמנון פישמן: החלטנו שהמקום הזה יקר – לא רק למדינת ישראל, אלא לנו, לתושבים במקום הזה, וצריך לראות איך ממשיכים לקיים אותו.
אמנון פישמן: יש לזה מחיר, שאנו משלמים יום-יום.
אמנון פישמן: אנחנו היום מוצאים את עצמנו נוטשים את כל התשתיות הקיימות, וצריך לראות איך יוצרים חיים בצל הבורות.
אמנון פישמן: נעשתה שמאות בנושא החקלאות – 12.5 מיליון ₪.
אמנון פישמן: מוקד הבעיה של הבורות באזור ההתיישבות והנזקים הכלכליים – זה בדיוק מוקד הבעיה.
אמנון פישמן: כרגע הבעיה הפגיעה בתשתיות ממוקדת באזור עין-גדי.
אמנון פישמן: יש מטע התמרים, יש נושא התיירות, יש התשתיות המונציפליות, ויש תשתיות לאומיות.
אמנון פישמן: צריך להחליט ולדרבן.
אמנון פישמן: בחצי השנה האחרונה שמנו גז בנושא הזה מול השרים והכנסת.
אמנון פישמן: צריך לדרבן לקבל החלטה.
ליאורה גולוב: אני מניחה שרוב האנשים מכירים פה את החלטת הממשלה.
ליאורה גולוב: בוועדת ההיגוי שהתכנסה לפני שבוע, ההחלטה היתה שעוד השבוע יעבירו את ההערות, ודוח הביניים יוגש לפריצקי ונאות.
ליאורה גולוב: מדובר רק בדוח ביניים, כמובן.
ליאורה גולוב: לגבי מזור, אנו בהחלט חושבים שכרגע אין טעם להמשיך לקדם את התוכנית.
אלי רז: השלב הנוכחי שעסקנו בו הוא ניתוח המצב הקיים.
אלי רז: יש ממצאים, והממצאים מראים שהבעיות הן בגלל ירידת המפלס.
אלי רז: המצב יימשך, גם אם תהיה החלטה להתערב היום, מה שמאיר את הצורך למצוא פתרון עכשיו לבעיות בוערות.
מיכאל בייט: לבדיקת התרחישים הנוספים יש צורך במשאבים.
לב קופמן: אנחנו הרבה זמן עובדים באיתור חללים באתרי בנייה.
לב קופמן: אני בתחום מכ"ם חודר קרקע 25 שנים, אבל בולענים לא בדקתי.
לב קופמן: אלי רז אמר, בלי שביקשתי ממנו, 'אני אספר מה היכולת של מכ"ם חודר קרקע לגלות'.
לב קופמן: מי שעבד בתחומים הרלוונטיים לעניין הזה לא הוזמן לאף ישיבה מ-98'.
יצחק דנון: בשנת 98' התחילו להתפתח הבורות בצורה מסיבית יותר.
יצחק דנון: התמודדנו לבד, ולקחנו שתי חברות, כדי לראות אם ניתן למצוא חללים מתחת לקרקע, לפני שהקרקע נפתחת.
יצחק דנון: כיוון שלא הצלחנו לאתר את הבורות, הפעם חתכנו את הקרקע בשלושה מקומות, ולא מצאנו כלום.
יצחק דנון: עשינו זאת באופן אקראי.
יצחק דנון: אחרי שסיימנו, בחורה הלכה על מדרכה, ונפלה לתוך בור.
יצחק דנון: אמרנו אז 'הפרויקט הזה גדול עלינו', נטשנו, הוצאנו הוראה "חניון מסוכן".
יצחק דנון: קיבלנו עזרה של המשרד לתשתיות לאומיות.
יצחק דנון: הוטל על המכון הגיאולוגי, בין השאר, לאתר שיטות לאיתור חללים בתוך הקרקע.
יצחק דנון: כמועצות אנו אומרים 'תנו לנו את השיטות, ונפעל לפיהן'.
לב קופמן: אולי שיספרו על ההצלחות שלהם עם התחליף שלהם.
יוסי יחיאלי: החלטנו לנסות שיטות שונות, שיטה באמצעות גלים ססמיים.
יוסי יחיאלי: היום נראה לנו ששאר השיטות לא עובדות.
יצחק דנון: האמריקאים מדברים על שתי שיטות יותר מוצלחות.
יוסי יחיאלי: בודקים שיטה שבה יש רחש שנשמע בשמן הקידוח.
יוסי יחיאלי: ים המלח הוא אזור מסובך יותר משאר מקומות בעולם.
לב קופמן: למה לא לתת לשתי שיטות לעבוד?
לב קופמן: למה זורקים?
הלל ווסט-בלוך: יש לנו תהליך דינמי בקרקע, שלא ניתן לראות.
הלל ווסט-בלוך: רוב השיטות נותנות תמונה חד-פעמית, ולא רעיון על התהליך עצמו.
מל פולישוק-בלוך: לכן צריך להשתמש בכמה שיטות, לא רק בשיטות של המכון הגיאולוגי.
מל פולישוק-בלוך: שמענו שכשמע"צ ראה שיש לו בעיות, הוא מצא את המשאבים, והלך לתקן את קטע הכביש.
מל פולישוק-בלוך: מה עם הגשר?
מוריס ליסק: מה שעשו ליד גשר נחל ערוגות זה פריסת רשתות, וזה הקפיץ את עלות הכביש.
מוריס ליסק: זה פתרון לאי-נפילת רכבים לכביש, אך זה לא נותן פתרון להריסת הכביש.
מוריס ליסק: יש בעיה של סחף, ולא התמקדו בדרך לפתור את העניין הזה בקומפלקס.
מוריס ליסק: צריך למצוא פתרון קומפלקס.
מוריס ליסק: הוא קיים, וכרגע עוסקים בתכנון על חשבון מע"צ.
מוריס ליסק: מע"צ מסתכלת על הכביש ועל הבורות.
מוריס ליסק: שמעון נסיחי אמר שאם חס וחלילה יקרה כזה דבר בכביש 90, חייבים פתרון.
מוריס ליסק: אי-אפשר לחכות.
מל פולישוק-בלוך: משרד הפנים לא ביקש מכם אישור של הצוות ההנדסי?
מוריס ליסק: אנחנו לא כל-כך נשמעים- -
מיכאל בייט: בכל הפעילות צריך לציין את מע"צ ואת מינהל מקרקעי ישראל.
מל פולישוק-בלוך: מה מינהל מקרקעי ישראל נתן?
דוד דשן דויטש: מדובר בשני חלקים של כספים.
דוד דשן דויטש: החלק השני של הכסף הלך לשני סוגי פעילויות.
דוד דשן דויטש: ראשית, לעניין הגיאולוגי, קידוחים וכו'.
דוד דשן דויטש: נעשתה פעולה גדולה מאוד, ותחילת הפעילות של הצוות ההנדסי.
דוד דשן דויטש: אם לא יהיה איגום משאבים, חבל על הזמן.
דוד דשן דויטש: נדמה לי שעיקר הכסף שיצא, היינו אנחנו שנתנו אותו.
דוד דשן דויטש: הממשלה החליטה שמינהל מקרקעי ישראל צריך להקצות 27% מהתקציב לטיפול בבעיה.
דוד דשן דויטש: עיקר הכסף שיצא בטיפול בבעיה היה דרך מינהל מקרקעי ישראל.
מל פולישוק-בלוך: אזור ים המלח הוא תיירותי.
מל פולישוק-בלוך: למה משרד התיירות לא שם כאן
מל פולישוק-בלוך: כסף?
משה צימרמן: הוא העביר את כספו.
משה צימרמן: אם הממשלה תחליט שיותר, משרד התיירות ישתתף.
מל פולישוק-בלוך: יש פה אזור שהוא עניין תיירותי.
מל פולישוק-בלוך: מה אתם עושים כדי להציל את האזור הזה?
משה צימרמן: משרד התיירות גם משתתף בפעילות רלוונטית אחרת.
משה צימרמן: השקענו 1,9 מיליון.
משה צימרמן: צריך גם לזכור שהתקציב של המשרד קוצץ ב-40%-50%.
מל פולישוק-בלוך: יש פה אזור תיירותי בקנה מידה עולמי, ואני מבקשת שתפנה את המסר הזה הלאה.
מל פולישוק-בלוך: זה אזור תיירותי בקנה מידה עולמי מיוחד במינו.
מל פולישוק-בלוך: מדינת ישראל צריכה לשים פה את הכסף, ולנצל אותו.
מל פולישוק-בלוך: איך משרד התיירות לא שם פה מסות?
מל פולישוק-בלוך: שנינו יודעים שמשרד התיירות אמנם קוצץ, אך לא עד 2 מיליון ₪.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו דורשים, מתחננים שמשרד התיירות יבין שזה נכס תיירותי ממדרגה ראשונה של מדינת ישראל, ואנו מבקשים לשים פה יותר כסף.
מל פולישוק-בלוך: זה פשוט אבסורד.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת שתעביר הלאה את המסר.
צבי בן-משה: יש לזכור שבעין-גדי חיים מעל 400 נפש, שלדעתי, נמצאים בסכנה קיומית מבחינת היכולת לגור פה ולהתקיים מבחינה כלכלית.
צבי בן-משה: מצד אחד ביקשנו מהמדינה לפצות אותנו על אובדן הכנסות שנגרם לנו.
צבי בן-משה: מצד שני, תושבי עין-גדי הכינו תוכנית, כיצד לפתור את הבעיות האלה – לא באופן ההנדסי, למשל לארגן מטע תמרים חלופי, שבו אין בולענים או ליצור לגונה של מי ים המלח.
צבי בן-משה: פנינו גם לוועדת הכספים, והיינו שמחים שגם הוועדה הזאת תפעיל לחץ לקדם את המחקר ולעזור לנו להמשיך לקיים פה דיון, אבל אנו לא יכולים לעמוד בלוח הזמנים האלה.
צבי בן-משה: אנו מבקשים שהוועדה תסייע לקבל את הכספים על הנזקים ושתקדם את המחקר בנושא.
רפי איילון: נוסח החלטת הממשל מיולי 2001 פותח שהממשלה מכירה בבעית הבולענים.
רפי איילון: יש להבין שמדובר פה קודם כל בירידת המפלס, והבולענים זה אחת התוצאות של ירידת המפלס.
רפי איילון: אם תהיה מחר ירידת אדמה, ההרס באזור הזה יהיה גדול יותר, אני מניח.
רפי איילון: אם בהחלטת ממשלה לא יינתן סכום אחד – כסף לא יהיה בכמה משרדים.
רפי איילון: משרד האוצר צריך לתת את הכסף.
רפי איילון: אנחנו אמורים לחיות עם התופעה הזאת של ירידת המפלס, שים המלח בורח, עם בריכה מס' 5.
רפי איילון: ים המלח נגמר במצדה.
רפי איילון: המחקר של המיפוי חייב להסתיים.
רפי איילון: הרזולוציה צריכה להיות גבוהה יותר, כדי שאפשר יהיה לעבוד.
רפי איילון: חייבים לקבל החלטות בשנים הקרובות, ולא עוד 20 שנה.
חנן ברנשטיין: הים נסוג, ואחת הבעיות שנובעות מכך היא הבולענים, אך יש בעיות נוספות; בצפון הים נסוג, ובדרום יש בעיית הבריכה, שמתרוממת כל שנה.
חנן ברנשטיין: חשוב לומר את המשוואה באופן מלא: בדרום אין לנו הבעיה של ים נסוג, ובים המלח אין בולענים.
חנן ברנשטיין: אולי בעלי המקצוע יגידו, אם נסיגה שווה לבולענים.
חנן ברנשטיין: אי-אפשר לתת גזרה שווה לתופעה מנוגדת.
אבי רותם: המדינה החליטה שהיא לוקחת את האחריות והמימון על הנושא של אזור בתי המלון, ואני חושב שהממשלה חייבת לקחת אחריות גם על המבנים העסקיים שנמצאים על חוף ים המלח.
אבי רותם: כך, למשל, מבנה המרחצאות שנבנה על-ידי הקיבוץ.
אבי רותם: המדינה חייבת לתת פתרון גם למבנים כאלה.
אבי רותם: אל תשכחו שגם בתי המלון שייכים ליזמים פרטיים.
אבי רותם: המדינה לא נותנת שום הסבר בעניין האפליה הזאת.
נדב בכר: עד עכשיו עסקנו בטכנולוגיה, אך מבחינה מדעית, כל מיפוי שייעשה פה ייתן תמונה רק לטווח הקרוב ביותר.
נדב בכר: אם הנושא צריך פתרון, הוא צריך פתרון לחמש שנים.
נדב בכר: הנסיגה של מפלס המים בכינרת, שירדה ב-25 מטר בשלושים השנים האחרונות, כלומר מטר בשנה, תגרור אחריה תופעות, שהבולענים קטנים לידן.
נדב בכר: יש לקרוא לממשלה לתת פתרון דחוף בעניין הזה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים להסתכל מערכתית.
מל פולישוק-בלוך: יש דברים שצריך לתת לטווח קצר, יש כאלה לטווח ארוך.
זאב גרוס: לא הייתי שותף לכתיבת המכתב של היועץ המשפטי.
זאב גרוס: אני משתדל להסתכל על הדברים מלמעלה.
זאב גרוס: מצד אחד מאוד כואב לראות שהמרחצאות הן כמעט חצי מהים – במרחק 3.5 ק"מ מהחוף.
זאב גרוס: הנושא של אחריות ממשלה וקביעת מדיניות כשיש אזור אקולוגי סבוך כל-כך - אין ספק שהממשלה צריכה לטפל בדבר הזה, לבחון אותו ולקבוע מדיניות לגביו.
זאב גרוס: צריך למצוא איזה פתרון יצירתי.
זאב גרוס: זאת אחריות של הוועדות הסטטוטוריות למיניהן.
זאב גרוס: מצד שני, יש חלוקת אחריות בכל זאת, גם של הגורמים הפרטיים שעוסקים בזה.
זאב גרוס: אם ועדת המדע יכולה לסייע למצוא את האיזון הזה, שבין כולם, ולא רק הממשלה, זה יועיל.
מל פולישוק-בלוך: אני חולקת עליך.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שהטיפול המסיבי של זה חייב להיות של הממשלה.
אלי רז: כדאי שתלמד את העובדות.
אלי רז: אני מבקש ממך להציג את הדברים כפי שהם, ואם לא למדת אותם אחרי כל השיעור שעשינו, אני באמת סקפטי.
אלי רז: האחריות היא על מי שהביא לכאן את המתיישבים ועל מי שלוקח מכאן את המים.
לב קופמן: עשינו מחקר מעשי לגבי מודלים של הבולענים.
לב קופמן: עשיתי ניסויים במשך שלוש שנים, כדי לא לחזור על טעויות שעשיתי אז.
לב קופמן: זה במסגרת פרויקט של המשרד לבינוי ושיכון.
לב קופמן: עכשיו קיבלנו מידע, שמאפשר לנו לעשות מפה ברזולוציה גבוהה, כמו שאתם מבקשים, ואני פנוי לביקורת מיידית.
לב קופמן: אנחנו יכולים לתת לתושבים ביטחון לגבי גילוי של בולענים בטווח מיידי – איפה אנחנו יכולים להגדיר, לפי עקרונות פיזיקליים.
לב קופמן: אנחנו חושבים על טווח מיידי, לא על 20 שנה.
מל פולישוק-בלוך: הבעיות הנוכחיות ידועות.
מל פולישוק-בלוך: יש מספיק מידע וידע כדי לדעת על הבעיות הנוכחיות שאנו מכירים.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לצוות ההנדסי, משרד התשתיות; לא בכדי הבאנו את לב קופמן.
מל פולישוק-בלוך: אזור ים המלח הוא מורכב ומסובך.
מל פולישוק-בלוך: אני אישית קדחתי כאן כדירקטורית.
מל פולישוק-בלוך: אני מכירה את האזור, ויש לי נגיעה לגיאולוגיה.
מל פולישוק-בלוך: הידע והחוכמה מפוזרים.
מל פולישוק-בלוך: אולי יש אפשרות לא להיות נעולים רק על תפיסה של אנשים מסוימים.
מל פולישוק-בלוך: לפעמים זה קורה, ואני אומרת את זה מאוד בעדינות לגבי המכון הגיאולוגי.
מל פולישוק-בלוך: חפשו עוד מכוני מחקר, והרחיבו את היריעה.
מל פולישוק-בלוך: יש כמה ועדות בכנסת, שנחשפו לנושא הזה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו באים במישור הראשוני, שבלעדיו אי-אפשר לעשות שום דבר אחר.
מל פולישוק-בלוך: בלי מתן האינפורמציה לרשויות לא נוכל להתקדם.
מל פולישוק-בלוך: זה הבסיס לכל השאר, וראינו פה דוגמה מהחיים.
מל פולישוק-בלוך: צריך שהדבר הבסיסי ביותר ייגמר.
מל פולישוק-בלוך: חייבים לפעול בקצב לא של מכון מחקר אקדמי.
מל פולישוק-בלוך: אתם חייבים להבין שאתם התשתית לכל דבר – מחדל ומעשה שיש פה באזור, ואתם חייבים לפעול מהר.
מל פולישוק-בלוך: זה בידכם, זה לא רק תלוי באחרים.
מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שהמכון הגיאולוגי או הגיאופיזי יחליט שזה חירום, שצריך להפנות את כל המשאבים לכאן.
מל פולישוק-בלוך: רכזו את המאמצים, השקיעו את קצת הכסף שיש לכם במקום הזה, השלימו את העבודה, וכך תתקדמו.
מל פולישוק-בלוך: אני מבטיחה לכם לדבר עם שלושה שרים – תשתיות, פנים ואיכות סביבה.
מל פולישוק-בלוך: כל שלושת השרים האלה חייבים לתת את הדעת.
מל פולישוק-בלוך: צריכה להיות גם פנייה מיידית לראש הממשלה, וזה מה שנעשה, כדי שיהיה גורם אחד שירכז את הבעיה.
מל פולישוק-בלוך: זה נושא שנוגע לכולם.
מל פולישוק-בלוך: אין ספק שכך הדברים צריכים להתנהל.
מל פולישוק-בלוך: זה אזור מאוד ייחודי וחשוב.
יצחק דנון: כדאי שגם שר המשפטים יהיה בעניין זהה.
מל פולישוק-בלוך: אני מציעה לכם להזמין גם את שר הפנים הנה.
מל פולישוק-בלוך: אתם צריכים לחשוף את זה בפני כמה שיותר שרים, ולהקים את הזעקה הגדולה ביותר שניתן.
מל פולישוק-בלוך: הצעתי שתנסו למשוך לכאן תיירות באמצעות הסיכון.
מל פולישוק-בלוך: זאת תופעה גיאולוגית שיכולה למשוך אנשים.
מל פולישוק-בלוך: אם זה קיים, תשתמשו בזה לחיוב.
לואיס סוקולובסקי: אני מוכן להרים את הכפפה להצלת ים המלח.
לואיס סוקולובסקי: זה נשמע נורא גבוה, אך צריך אדם אחד לזה.
מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה להגיד מלים גדולות ולתת הבטחות גדולות.
מל פולישוק-בלוך: ברור לי כמה חשוב לטפל בנושא הזה, ואעשה ככל יכולתי.
לואיס סוקולובסקי: למה יש התייחסות אחרת לים המלח, מאשר לכל מקום אחר?
לואיס סוקולובסקי: הרי אין עוד ים המלח.
לואיס סוקולובסקי: למה לא מטפלים בזה מיידית?
מל פולישוק-בלוך: אין מספיק ימים כדי לתאר בפניך את כל הדברים הדורשים טיפול מיידי, כי הדברים הולכים להיהרס.
מל פולישוק-בלוך: הבעיות כל-כך גדולות.
מל פולישוק-בלוך: המצב קשה, מייאש, אך אני לא מתייאשת מהר.
מל פולישוק-בלוך: אפשר לקרוא להם להצלת המו"פ, ויתרה מכך להצלת מדינת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: משום שלפחות פה בוועדה אנחנו מאמינים שרק מהתחום הזה שנקרא מדע וטכנולוגיה, מו"פ, היי-טק, תבחרו איזו מילה שאתם רוצים, תצמח ישועה למדינת ישראל, מדינת ישראל תוכל להתחרות בעולם, תוכל לייצר ולייצא ולספק פרנסה לתושביה.
מל פולישוק-בלוך: זה ברמה הכללית ביותר.
מל פולישוק-בלוך: וזה מה שאני מנסה לקדם מאז שנבחרתי לתפקידי.
מל פולישוק-בלוך: קיויתי שמהתקציב הקודם אנחנו נגדל, שמה שהיה לנו יהיה עכשיו הרבה יותר.
מל פולישוק-בלוך: משיחות שהיו לי עם שני השרים באוצר ובמיוחד עם בנימין נתניהו גם היתה לי הרגשה שהם מבינים שזאת הדרך.
מל פולישוק-בלוך: וכשהצגתי בפניהם את התכנית שלי איך מגבירים צמיחה באמצעות התחום שאנחנו עוסקים בו היום, לא רק חממות אלא כללית, הסכים אתי שר האוצר, הסכים אתי מנכ"ל ראש הממשלה יצחקי ועוד רבים וטובים, שרים ואחרים, כמובן השר אולמרט, שר התמ"ת, והתוצאה שקיבלתי היא את תקציב 2004, את הצעת התקציב, שלא רק שלא מוסיפה אגורה אלא מקצצת שלושים, ארבעים וששים אחוז במחקרים במו"פ, בכל התחום שהמדינה תורמת לצמיחה כלכלית.
מל פולישוק-בלוך: בשבוע שעבר אנחנו עסקנו פה סביב השולחן הזה של הוועדה בנושא של הצלת המחקר ומכוני המחקר הממשלתיים, שמצבם, יש כאלה שהגיעו אפילו לששים אחוז.
מל פולישוק-בלוך: רק לפרוטוקול אני אומרת וגם לידיעתכם, אתמול סיירה ועדת המדע בים המלח.
מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת כמה מכם היו שם לאחרונה אבל המצב הולך ונעשה חמור מיום ליום.
מל פולישוק-בלוך: אם לא תיעשה פעולה מקיפה וברמה לאומית להצלת ים המלח אז האתר הזה, שהוא ייחודי לא רק בישראל אלא בעולם כולו, פשוט לא יהיה.
מל פולישוק-בלוך: שלא לדבר על פרנסה שאפשר להוציא מים המלח, הן מתיירות, בהיקף של למעלה מעשרה אחוז מהחדרים התיירותיים במדינת ישראל הם בים המלח, למעלה מארבעת אלפים חדרים, מפעלי ים המלח, זאת אומרת כל הפרוייקט האדיר הזה, שלא לדבר על האתר הייחודי מבחינת מה שהטבע העניק לנו, ירד לטימיון.
מל פולישוק-בלוך: ולמה אני מספרת לכם את זה, כי גם זה קשור למו"פ.
מל פולישוק-בלוך: מקצצים מחקרים, ובלי מחקרים, בלי איסוף נתונים ומהם מחקרים אי אפשר להתחיל אפילו לפתור את הבעיה של ים המלח.
מל פולישוק-בלוך: יש שם תופעה של בולענים, בטח שמעתם על זה, אתה לא יודע מה היקף התופעה, מה הצפי להיות מחר בבוקר, כמה בולענים עוד יהיו.
מל פולישוק-בלוך: אתה לא יכול לדעת גם אם אתה לא עושה מחקר.
מל פולישוק-בלוך: אז זה רק תחום אחד שבמקרה אתמול ושבוע שעבר נגענו בו, וגם בזה הממשלה מקצצת.
מל פולישוק-בלוך: נזדעקנו לשמוע על החממות, וכאן אני עוברת לישיבה של היום, ואני רוצה לקצר כדי להספיק לשמוע את כל מי שיושבים סביב השולחן.
מל פולישוק-בלוך: החממות הם ייחודיות, אני לא צריכה לספר לכם, שחלק גדול מכם מקורב לנושא החממות מה היתרון של חממות, כאן בישראל ואולי כבשורה מציון, מה רעיון החממות עושה לפיתוח תעשיות בהמשך הדרך או להגדלת הידע שלנו בכל מקרה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו התבשרנו שגם פה מקצצים ממאה שלושים מיליון לשמונים מיליון, והיד עוד נטויה.
מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם את השורה האחרונה של הישיבה.
מל פולישוק-בלוך: אני הודעתי ליותר משר אחד, גם לשר האוצר, גם לראש הממשלה במכתב, שחור על גבי לבן, גם לשר התמ"ת, אני לא אצביע לתקציב כפי שהוא היום.
מל פולישוק-בלוך: אז אני לא יכולה להתחייב לכם שאני לא אצביע על קיצוצים, כי יכול להיות שחלק מהגזירות לא תהיה ברירה ונצטרך לקצץ.
מל פולישוק-בלוך: אבל כפי שזה היום, שמקצצים, או הורסים בעצם כל מה שיכול להביא אותנו לצמיחה, לדעתי זה יותר מעקום, זה פשוט פשע.
מל פולישוק-בלוך: ואני לא אתן את אצבעי לכך.
מל פולישוק-בלוך: ואם זה חשוב להם שאני אצביע יחד עם התקציב אז שהם יתחשבו גם בנושא הזה.
מל פולישוק-בלוך: ולמדתי בשמונה חודשים האחרונים שאין דרך יותר טובה לשכנע מאשר בדרך הזו.
מל פולישוק-בלוך: אז זה הכוח שלי לשכנע.
מל פולישוק-בלוך: כי בדיבורים כנראה נכשלתי, עובדה שמבטיחים לי ועושים הפוך.
מל פולישוק-בלוך: מה שכן אני עושה, אני מנסה לשכנע כמה שיותר חכ"ים לחשוב כמוני, ולשמחתי אני יכולה לספר לכם שיותר ויותר נאומים אני שומעת פה במליאה ובוועדות הכנסת של חכ"ים שאין להם שום נגיעה למחקר ופיתוח, למדע ולטכנולוגיה, שהם מתחילים לדבר על מנועי הצמיחה האלה, ומבינים גם הם שזאת הדרך לצמיחה ואסור לקצץ בדברים האלה אם אנחנו רוצים להמשיך ולשרוד פה.
שלמה חרובי: המסחר והתעשיה בתוך התקציב שלו סידר את הקיצוצים כפי שהוא רואה את זה.
שלמה חרובי: האם משרד האוצר נכנס לכל אלמנט?
מל פולישוק-בלוך: אז כאן יש מלחמת כוחות בעצם.
מל פולישוק-בלוך: במסגרת הכללית האוצר בא ואומר צריך לקצץ, כי אין לנו כסף.
מל פולישוק-בלוך: השאלה לאן מחולק הכסף ואיפה כן ואיפה לא.
מל פולישוק-בלוך: ואני חוזרת על סיפור שאני מספרת כל ישיבה שלפני שלושה שבועות הצבעתי נגד העברת תקציבים למשרד השיכון בוועדת הכספים, והייתי היחידה מהקואליציה לצערי הרב, שהעבירו מאה מיליון שקל לבניה בהתנחלויות.
מל פולישוק-בלוך: אומרים לי יש שם גידול טבעי.
מל פולישוק-בלוך: גם ברעננה שאני גרה יש גידול טבעי.
מל פולישוק-בלוך: אז הולכים לבתים במקומות שיש, חסר בתים ריקים במדינת ישראל?
מל פולישוק-בלוך: כשאין כסף אין כסף לשום דבר, זה מה שאני באה וטוענת.
מל פולישוק-בלוך: לא יתכן שיש מאה מיליון שקל לפרוייקטים אלה שיש להם תחליף ואין כסף לדברים כאלה שיכולים להביא מקומות עבודה להרבה מאוד אנשים, ולא רק מקומות עבודה.
מל פולישוק-בלוך: אז לשאלתך, שני הערוצים האלה הם בהחלט קיימים, ואנחנו צריכים להילחם בשני הערוצים.
מל פולישוק-בלוך: חשוב לי לציין ששר התמ"ת, שהיו לי כמה שיחות איתו בנושא הזה הוא בהחלט נגד הקיצוצים שעושים לו בתקציבו.
מל פולישוק-בלוך: זה טבעי, לא ראיתי שר שלא נגד.
מל פולישוק-בלוך: העניין הוא שכאן הרחיקו לכת בקיצוץ שעשו במשרד התמ"מ בתחומי המו"פ.
מל פולישוק-בלוך: וזה לא רק בחממות, זה גם אצל המדען הראשי, שהורידו שם בערך שליש, וגם בתחומים אחרים.
מל פולישוק-בלוך: בעניין הזה אולמרט בהחלט ביחד עם כל מי שיושב פה כנגד הקיצוצים.
מל פולישוק-בלוך: כנגד האוצר במקרה זה.
מל פולישוק-בלוך: אבל גם הוא בתוך משרדו יכול למשוך את השמיכה הקצרה הנה והנה.
עמרי טלמון: משחק כדורגל עם קבוצה אחת בלבד.
עמרי טלמון: יש שוער, ויש נציג אחד לכנסת, גבירתי הזכירה שצריך לשכנע חברי כנסת, אז אין את מי לשכנע.
עמרי טלמון: ולגבי השוער אפשר ישר להתחיל מול השוער.
מל פולישוק-בלוך: מגיעים לוועדות.
מל פולישוק-בלוך: זה נקרא ועדת כנסת, לצערי הרב חברי כנסת לא כל כך מגיעים.
מל פולישוק-בלוך: הסיבה לכך כי במקביל יש הרבה ועדות, וכל אחד חבר בכמה ועדות.
מל פולישוק-בלוך: אני אישית התפטרתי מחלק מהוועדות כדי למקד את הפעילות פה ובוועדת כלכלה ואני מסרבת ללכת לעוד ועדות כי אי אפשר באמת.
מל פולישוק-בלוך: זו בעיה שאנחנו מתעסקים איתה יום יום פה, ואין מה לעשות.
מל פולישוק-בלוך: אבל יחד עם זה דיון של ועדה בכנסת הוא דיון חשוב, כי יש לו הדים כלפי חוץ.
מל פולישוק-בלוך: מה שהוועדה קובעת זה מה שקובע מבחינת הכנסת, זו האמירה.
מל פולישוק-בלוך: הפרוטוקול עובר הלאה לכל מי שצריך.
מל פולישוק-בלוך: זה כלי שלנו בכנסת להביע את הדברים, לזעוק אם צריך, לדרוש אם צריך וגם לקבל החלטות אם צריך.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו יזמנו פה חקיקה שתקבע אחוז מסויים למו"פ, שהממשלה לא תוכל לחרוג מזה.
מל פולישוק-בלוך: אז גם יוזמות חקיקה וגם פניות לכל הגופים הרלוונטים באים מפה.
מל פולישוק-בלוך: אין לנו כלי אחר.
מל פולישוק-בלוך: בדרך כלל באמת ישנם שלושה ארבעה חברי כנסת.
מל פולישוק-בלוך: בדרך כלל אנחנו דווקא משופעים יחסית עם חברי כנסת, אבל זה לא צריך להרתיע אותנו.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו אומרים את האמירה שלנו, מהוועדה הזאת אחר כך יוצאים מכתבים, יוצא הלחץ, יוצאות הדרישות, וגם חשוב לנו להכיר את הבעיות וגם בינינו.
מל פולישוק-בלוך: עכשיו לחץ ציבורי שמתחיל מפה הוא גם מאוד חשוב.
מל פולישוק-בלוך: אז מכל הבחינות האלה, ומה עוד שיושב כאן גם איש האוצר, שיפנים אני מקווה את כל מה שייאמר פה.
מל פולישוק-בלוך: ולכן הישיבות האלה, בהחלט יש להם מקום.
מל פולישוק-בלוך: אבל אם אתה מרגיש שאתה מבזבז את זמנך אתה לא חייב להישאר.
רינה פרידור: כמעט כל מי שהוזמן להשתתף ולהירתם למאבק נמצא פה איתנו, ונמצאים פה אנשים, כמו ששמעתם, ממנהלי ומובילי קרנות הון הסיכון החשובות ביותר בארץ, יזמים שעשו את זה דרך החממות, ולא דרך החממות, וכיום הם מנהלים חברות היי-טק מצליחות.
רינה פרידור: זו בעצם הצבעה ברגליים.
רינה פרידור: ולפני שאני מתחילה להציג את העניין בצורה מסודרת, שמתי לכם על השולחן מכתב, שקיבלתי מממשלת מכסיקו.
רינה פרידור: הוזמנתי, כמו שאני מוזמנת מדי פעם, לדבר בכל מיני כנסים של חממות טכנולוגיות.
רינה פרידור: תכנית החממות הטכנולוגיות מאוד מוכרת ומוערכת בעולם, ואנשים באים ארצה, ואין משלחת שמגיעה ואין לה על האג'נדה פגישה אתי וביקור בחממה.
רינה פרידור: הם באים כבר עם השמות ועם הידיעה המוקדמת.
רינה פרידור: אני חזרתי ממכסיקו לפני שלושה ימים, קיבלו אותי בכבוד מלכים, עם המון הערצה לישראל, וישראל עמדה במרכז הדיונים, כשהיו נציגים ממדינות רבות באירופה ובאמריקה.
רינה פרידור: בלי שום פרופורציה ישראל עמדה במרכז הדיונים.
רינה פרידור: אני רוצה לקרוא לכם קטע ממכתב ההזמנה, מזמין אותי מנכ"ל משרד הכלכלה המכסיקני ואומר בין השאר: "אנחנו רואים במדיניות החממות הטכנולוגיות בישראל את המצליחה ביותר בעולם.
רינה פרידור: עבורנו כל דיון על חממות טכנולוגיות הוא לא רלוונטי אלא אם ניקח בחשבון את המודל הבולט ביותר, המודל הישראלי".
רינה פרידור: ככה רואים אותנו בעולם, ולא אחד ולא שניים.
רינה פרידור: צריך להזכיר את זה, שזו תכנית ממשלתית ישראלית שהצליחה והצליחה בזה שהיא השיגה את היעדים שלה, ובעולם בכל אופן היא מאוד מוערכת.
רינה פרידור: אנחנו מגיעים לעניין קיצוץ התקציב.
רינה פרידור: מלי כבר הזכירה, התקציב שלנו בשנת 2003 היה מאה שלושים מיליון שקל.
רינה פרידור: זה כבר תקציב מקוצץ דרך אגב, האוצר שם לנו באיזה שהוא תרגיל, ששי לא אשם בו אבל אנחנו נדבר עליו, חמישה עשר מיליון בצד משנת 2002 והשנה הודיעו לנו על שמונים וחמישה מיליון, אתמול כבר דיברו על שמונים מיליון.
רינה פרידור: המשמעות של העניין הזה היא לא פרופורציונלית.
רינה פרידור: המשמעות של העניין הזה שהכסף שיהיה לנו ילך להתחייבויות של שנה ב' וההתחייבויות שקשורות בזה הקודמות, וכסף לפרוייקטים חדשים יהיה אולי לעשרים וחמישה פרוייקטים שמאכלסים כשש חממות, שכדאי להפעיל אותם בהיקפים של כארבעה פרוייקטים לחממה.
רינה פרידור: מתוך עשרים וארבע החממות.
רינה פרידור: זה אומר הרס מוחלט של התכנית.
רינה פרידור: ואת המספר הזה צריך פשוט להבין.
רינה פרידור: זה לא קיצוץ, זה הרס של התכנית.
רינה פרידור: מפני שאולי במגזרים אחרים או בחברות גדולות הקיצוצים הם כואבים וקשים, אבל אצלנו אין שום שומן של הישרדות ואין עתודה לימי חרום והעסקים הקטנים האלה והמיזמים הקטנים האלה יתפרקו, ירדו לטימיון ויחד אתם התכנית.
רינה פרידור: אני לא צריכה להסביר לאנשים מה זה חממה טכנולוגית, אבל מאוד חשוב לי לצאת מנקודת מוצא נכונה לפני שאנחנו מתחילים לדבר.
רינה פרידור: יש כל מיני דיבורים, יש קרנות הון סיכון, יש כסף.
רינה פרידור: זאת המציאות.
רינה פרידור: הכסף הפרטי לא הולך לשלב הזה.
רינה פרידור: ותהיה הקרן גדולה וחזקה ככל שתהיה.
רינה פרידור: אנחנו מדברים על השלב שאדם יחיד יש לו רעיון בדרגת בשלות מסויימת מאוד בוסרית, הוא עוד לא הוכיח שום דבר, אין לו שום תשתיות מסביבו ומתחתיו, והאדם הזה בלי איזו שהיא תכנית מיוחדת, וזאת התכנית שהקמנו בשבילו, אין לו שום סיכוי לעשות את קפיצת הדרך, זה מה שאנחנו עושים עבורו, ולהגיע בתום תקופת החממה, עם כל מה שהוא מקבל בחממה, למצב שכסף פרטי דבר איתו ברצינות.
רינה פרידור: חלק משקיע, חלק לא משקיע, אבל העיקר מדבר אתו ברצינות.
רינה פרידור: לכסף הפרטי יש כבר במה לגעת, יש כבר רעיון מוגדר, הוכחת יתכנות, הבנה של השוק, הגדרה של המוצר, איזה שהוא מודל עסקי, מה שלא היה בהתחלה ומה שהחממה גרמה לכך שיהיה בתום השנתיים.
רינה פרידור: הדרך עוד ארוכה ורבה.
רינה פרידור: כל אחד מהפרוייקטים צריך הרבה יותר כסף והרבה יותר זמן.
רינה פרידור: אנחנו מדברים על פיתוח מוצרים מבוססי טכנולוגיה, וההצדקה לזה שהמדינה מתערבת דרך התכנית בצורה מאסיבית היא כשל שוק מוחלט בהטמעה של הרעיונות האלה ובנתינת ההזדמנות לרעיונות האלה להוכיח את עצמם.
רינה פרידור: זאת התכנית.
רינה פרידור: לא יותר מזה.
רינה פרידור: זאת אומרת כשבאים ואומרים לי צריך עוד כסף, צריך עוד זמן, בטח שצריך עוד כסף, בודאי צריך עוד זמן, ואנחנו מקוים שחלק גדול מהבוגרים שלנו באמת יגיעו לכסף הזה, אבל אז הוא כבר יהיה ברובו ממקורות פרטיים.
רינה פרידור: אבל בלי ההתנעה המאסיבית הממשלתית בהתחלה זה לא היה מתרחש.
רינה פרידור: יש לי את אחת הדוגמאות הכי יפות, יושב פה מור אמיתי, מנכ"ל קופיוג'ן, ויש לי פה ציטוט ממי שיזם את חברת קומפיוג'ן, אמר מי שיזם והקים את חברת קומפיוג'ן בחממת שדה בוקר, היו שלושה יזמים צעירים מאוד, אחרי צבא פחות או יותר, הוא אמר: יגידו אנשים מה שיגידו על פרוייקט החממות אבל בלעדיו לא היתה היום קומפיוג'ן.
רינה פרידור: אני לא הייתי מסוגל להסביר מה הרעיון הזה שלנו לאף משקיע.
רינה פרידור: היתה פחות מודעות לביו-טכנולוגיה בארץ, ולערבב עם זה מחשבים, זה לא נפל לקריטריונים של אף אחד, עד שעשינו את המכירה הראשונה.
רינה פרידור: וזה הסיפור של החממות.
רינה פרידור: מתן הזדמנות.
רינה פרידור: אז בחלק יפה אנחנו מצליחים לאפשר לאנשים להוכיח את עצמם, בחלק אחר הם נכשלים, אבל הכשלון זה הסיכון שהמדינה לוקחת, כי אם לא היה סיכון אפשר היה ללכת לבנק ולקבל את הכסף.