GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס ווינרב: התושבים מפחדים מחוסר ידיעה ומהמפלצתיות הזו של האנטנות הענקיות מול הבית שלהם.
אלכס ווינרב: זה מופיע בעוד 5-6 נקודות.
מל פולישוק-בלוך: אתה אומר שאתה עוסק בזה 7 שנים.
אלכס ווינרב: עשינו תוכנית אב יחד עם ד"ר לשם, שהוא יועץ לאיכות הסביבה של העירייה.
אלכס ווינרב: התוכנית קבעה פריסה של כל 400-500 מטר של אנטנות עוקץ קטנות שיולבשו על בתים, על מבני ציבור או על עמודי חשמל.
אלכס ווינרב: טרם קידמנו את זה, אנחנו מנסים לקדם את זה.
אלכס ווינרב: אני יודע שחברות הסלולארי שדיברו איתי off the record לא מוכנות לממן את הפרוייקט הענק הזה של הרבה מאוד אנטנות קטנות ועדיף להם לעשות את האנטנות הגדולות - כולן ללא היתר בנייה במכבים-רעות-מודיעין.
מל פולישוק-בלוך: איך זה מסתדר בלי היתר בניה ובלי אישור?
אלכס ווינרב: אחד מהם קיבל "הלבנה" בוועדת ערר.
ד"ר סטיליאן גלברג: יש הבדל בין מה שיש בכל האנטנות בארץ ובין בניה שלכ-20% מהאנטנות אין היתר בניה, חלק מסיבות בירוקרטיות וחלק מסיבות של התנגדות של הוועדות.
מל פולישוק-בלוך: אתה מכיר את האתר הזה?
ד"ר סטיליאן גלברג: כן.
ד"ר סטיליאן גלברג: לכל האנטנות יש היתר.
אלכס ווינרב: אבל היתר בניה אין להן.
ד"ר ניצן יניב: שמי ד"ר ניצן יניב, אירחתי אותך ברעות.
ד"ר ניצן יניב: מה שנאמר פה לא נכון.
ד"ר ניצן יניב: אני מציג לכם שקף.
ד"ר ניצן יניב: אני בדקתי יחד עם קבוצת תושבים את הנושא של האנטנה הספציפית הזאת בגבעת הלבונה ויש פה קומבינה ו"בכזה כאילו" ואני אפרט את האמירה הלא פרלמנטרית הזאת:
ד"ר ניצן יניב: הכשירו את האנטנה הזאת לפי "כאילו תקן".
ד"ר ניצן יניב: משרד איכות הסביבה קיבל מכתבים מאיגוד קרינה אירופאית וזה אחד מה"כאילו תקנים" שלהם שאני בדקתי.
ד"ר ניצן יניב: פה יש את דו"ח הבודק שנשלח מטעמו, שמראה שה"כאילו תקן" בחדר מגורים 20 מטר מהאנטנה מדד אפס קרינה.
ד"ר ניצן יניב: בעיה שניה: בארצות הברית כבר הגיעו למסקנה שגם על רמות נמוכות זה גורם לסרטן אפשרי ואנשי שורק הרחיבו את זה.
ד"ר ניצן יניב: לעירייה נשאר לתמרן, לדחות, לא להתנגד ולהכשיר את האנטנה בסוף.
ד"ר ניצן יניב: אני בדקתי את התכתובות והעירייה בכאילו התנגדה ובסוף היא עושה יד אחת עם החברות ומעבירה.
ד"ר ניצן יניב: שימו לב לחלק התחתון של השקף.
ד"ר ניצן יניב: הבעיה העיקרית היא שהשיטה עובדת והתושבים סובלים.
ד"ר ניצן יניב: החברות קודם מציבות, העירייה עוצמת עין והמשרד לאיכות הסביבה, מאז דו"ח המבקר ב-1999, לא עושה תקן ישראלי, עובד ב"כאילו תקנים" והתושבים סובלים.
קריאה: במה זה סותר את מה שאני אמרתי?
ד"ר ניצן יניב: שזה לא תקן, שזה כאילו תקן, שמעבר ל-6 מטר לא יכול להיות שבחדר מגורים שנמצא 20 מטר מאנטנה יש אפס קרינה.
ד"ר ניצן יניב: כי או שהאנטנה לא עובדת או שהתקן לא ישראלי.
קריאה: יש שדרים ברמה מאוד נמוכה.
ד"ר ניצן יניב: התקן הישראלי מנחה רק את שיטת הבדיקה ולא את רמת הבדיקה.
רותם זהבי: כאשר מקימים אנטנה באזור של יישוב צריך אישור של הוועדה המקומית, צריך אישור של התמ"א, אם יש ערעור של התושבים הוא צריך להגיע לוועדה המקומית ואם גם הוועדה המקומית לא מקבלת אותו אפשר לערער גם לוועדה המחוזית.
רותם זהבי: אני מבין שהיה אישור והאנטנה הוקמה באישור של הוועדה המקומית.
ד"ר ניצן יניב: יש פה מכתב של ראש הרשות, שהוא בכאילו התנגד, שזה הגיע לערעור וכאילו לא הגיע.
אלכס ווינרב: יש להבדיל בין מודיעין לבין מכבים-רעות.
אלכס ווינרב: במודיעין יש חוק עזר האוסר התקנת אנטנות ותרנים לחלוטין, לכן האנטנות הסלולאריות שהוקמו שם הן בניגוד לחוק עזר ואין להן היתר בניה, אבל הן נעשו, אמרו שזה זמנית, כי אחרת לא יהיו שירותי טלפוניה.
מל פולישוק-בלוך: כמה "זמנית" הזמן הזה?
אלכס ווינרב: עד עכשיו.
אלכס ווינרב: אני התחלתי לטפל בבעיה הזאת, זה 7 שנים.
אלכס ווינרב: אנחנו נצטרך למצוא פתרון איך להוציא אותן החוצה מהיישוב או להשתמש בשיטה שהזכרתי.
מל פולישוק-בלוך: בקיצור, זה נמשך הרבה זמן ופתרון אין.
אסף איזין: יכול להיות שהאנטנות שם זמניות אבל הן נבדקות כל שנה והדו"ח לגביהן נשלח למשרד לאיכות הסביבה כדי לוודא שהן עומדות ברמות הבטיחות הנדרשות.
אסף איזין: האנטנות האלה נועדו על מנת לתת שירות סלולארי לתושבים במודיעין, כיום יש שם כ-50 אלף תושבים.
אסף איזין: לא ניתן לספק את השירות הסלולארי הזה לתושבי מודיעין בלי שיהיו אנטנות במודיעין.
אסף איזין: הייתי מעורב בתוכנית שעשה רון לשם עשה בנושא הזה וגם שיתפתי פעולה עם העירייה, באנו לשתף איתם פעולה בהסברה של התוכנית אבל בשלב מסוים העירייה נסוגה מכוונתה ליישם את התוכנית הזאת, ככל שאני זוכר.
אסף איזין: אני לא יודע, אלה שיקולים שלה.
אסף איזין: לכן המצב הזמני, בסופו של דבר, נשאר.
אסף איזין: אבל גם במצב הזמני הזה האתרים האלה נבדקים כל שנה על ידי חברות חיצוניות והדו"ח שלהן מוגש למשרד לאיכות הסביבה ומפורסם באתר האינטרנט שלו.
מל פולישוק-בלוך: והעובדה שאתם בלי אישור שם?
מל פולישוק-בלוך: זה לא שייך לקרינה, זה שייך לחוק.
אסף איזין: אני לא רוצה לבזבז פה את הזמן של כולם ולהתחיל לסקור את ההיסטוריה לגבי איך התחילה התשתית הסלולארית, אבל בסופו של דבר אושרה תמ"א 36, שנתנה תקופת מעבר שבה צריך לרשות מחדש ולהשלים את הרישוי של כל האתרים.
אסף איזין: כמו שאמר כאן סגן ראש העיר, האנטנה לא נמצאת סתם בוועדת ערר, היא נמצאת שם כי העירייה אינה מוכנה לתת לה היתר בנייה לפי התמ"א, סביר להניח.
אסף איזין: לכן נדרש תהליך זמן ארוך יותר כדי לקבל אישור בנייה.
אסף איזין: היום הממוצע של תהליך כזה אורך כשנה, ואני מזכיר שלאנטנה אחת תהליך של אישור בנייה אורך כשנה, דבר שהוא לא סביר במדינה שבה אנחנו כל הזמן רוצים לפתח תשתית טכנולוגית ולהיות מדינה מתקדמת.
מל פולישוק-בלוך: כמה אנטנות אתה מעריך שיש בארץ?
קריאה: 5,340.
מל פולישוק-בלוך: אתה יודע מספר אחר?
אסף איזין: אני סומך את ידי על המספר של משרד התעשייה.
קריאה: זה אומר 5,000 שנה של המתנה לאישורים.
אסף איזין: אנחנו לא עובדים על כל אתר בנפרד.
קריאה: אז תנהלו רישום.
רונית ארנפרוינד: שמי רונית, אני חברת מועצה ביבנה.
רונית ארנפרוינד: היום בעיריית יבנה אמורים לדון לפי תמ"א 36 על הקמת מתקן שידור קטן.
רונית ארנפרוינד: כל חברת סלולארי קוראת לזה בשם אחר: הקמת מתקן שידור קטן, הקמת מתקן תקשורת קטן, הקמת מתקן שידור כזה או אחר, כשמדובר במקבצים.
רונית ארנפרוינד: אף אחד מאתנו במועצה לא מרגיש שיש כלי אחד ברור גם למקבצים לקבל החלטה כמה מותר וכמה קרינה יש, וגם אם יש שדה קרינה השאלה שעומדת כאן היא מה קורה אם יש מקבץ של סלולארי וליד זה אנטנה של חשמל, כשאנחנו גם עומדים לא רחוק משדה של בזק, האם יש מישהו שבודק מעבר למתקן הספציפי, איזושהי מערכת כוללת מול התושב, מה הקרינה ומה המרחק שצריך מסך כל המקבץ, לא רק מהאנטנות הסלולאריות.
רונית ארנפרוינד: כאן אנחנו חסרי אונים בוועדת ההחלטות.
מל פולישוק-בלוך: אתם פניתם לגופים שונים?
רונית ארנפרוינד: אני יודעת שפנו לאיכות הסביבה.
רונית ארנפרוינד: אני יודעת שפנו רק לגבי אנטנה סלולארית ולא לגבי כל המקבץ ובוודאי לא קיבלו תשובה לגבי כל השדה של כל האנטנות.
מל פולישוק-בלוך: תכף נשמע את התשובות.
גילה גמליאל: אני ביקשתי להעלות כאן לדיון את כל מה שקשור לנתונים המאוד מדאיגים בדלית אל כרמל ובעוספיא, שם בשכונה מאוד מסוימת קבוצת אוכלוסייה מאוד גדולה חולה היום במחלת הסרטן.
מל פולישוק-בלוך: מה זה גדולה?
גילה גמליאל: מעל 147 אנשים כבר מתו מהמחלה.
גילה גמליאל: ביקשתי מנשים שתגענה לכאן ותצגנה את הנתונים המאוד מדאיגים האלה על מנת לבחון את כל הסוגייה של האנטנות בדלית אל כרמל עוספיא ולראות אם הדברים האלה אכן מתבצעים לפי התקנים והאם אין פה איזשהו מחדל שזועק לשמיים.
גילה גמליאל: ברשותך, ארצה לשמוע את הנתונים מהנשים שהגיעו ועל בסיס יוזמה אישית התאגדו על מנת להקים קול זעקה לגבי האנטנות שנמצאות שם.
נואל אבו רוכן: שמי אבו רוכן נואל מעוספיא, בעלי נפטר לפני 4 שנים ממחלת סרטן הכבד.
נואל אבו רוכן: מנהל מחלקת סרטן ברמב"ם אמר לי שהוא רוצה לדבר איתי, נכנסתי והוא אמר לי: "לבעלך יש רק שעות".
נואל אבו רוכן: אמרתי לו: "אני רוצה לשאול אותך רק שאלה אחת.
נואל אבו רוכן: אני רוצה לדעת - יש לנו הרבה אנטנות בעוספיא, יש קרינה מזה?
נואל אבו רוכן: " הוא אמר לי: "מה את רוצה שאני אגיד לך?
נואל אבו רוכן: כל זה מהאנטנות".
נואל אבו רוכן: זה פרופסור ממחלקת סרטן ברמב"ם, אפשר לדבר איתו.
נואל אבו רוכן: בשכונה שלי היו 5 מקרים השנה ששכנים שלי נפטרו ממחלת הסרטן.
נואל אבו רוכן: אתמול ישבתי אצל השכנה, אמרתי לה: "מחר אני הולכת לירושלים" אז היא אמרה לי: "תעשי טובה, יש לי בן, בן 8, עם המחלה, דברי בשם שלי ובשם הבן שלי".
נואל אבו רוכן: זה המכתב מרמב"ם.
נואל אבו רוכן: לפני 4 שנים היה ח"כ יוסי שריד אצלנו במועצה, 20 יום אחרי שבעלי נפטר, שמעתי שהוא בא למועצה, הלכתי ודיברתי איתו והוא אמר לי: "אני אדאג לכם".
נואל אבו רוכן: הצעיר הזה היה בצבא, גם נפטר.
נואל אבו רוכן: צריך למצוא לזה פתרון, אנחנו מבקשים מכם.
קריאה: אנחנו רוצים לחיות.
נואל אבו רוכן: אנחנו רוצים לחיות.
נואל אבו רוכן: כל שבוע-שבועיים שומעים על מחלת סרטן בעוספיא.
נואל אבו רוכן: בתוך 4 שנים כול הצעירים עוזבים את הבית שלהם והולכים.
פאטמה אבו סעדא: השאלה שלי היא למה באים לתקן אנטנות אחרי אחת בלילה.
פאטמה אבו סעדא: למה לא בבוקר, כשכולם רואים אותם?
פאטמה אבו סעדא: לפני ארבעה ימים קרה אותו הדבר סביב השכונה בשעה אחת בלילה.
מל פולישוק-בלוך: ברור לנו.
פאטמה אבו סעדא: בא מישהו באחת בלילה, התחיל לתקן, כשהשכן דיבר איתו הוא נכנס לאוטו, שם את כל הדברים וברח.
פאטמה אבו סעדא: הוא עשה טריק - ברח!
מל פולישוק-בלוך: אגב, בלילה זו שיטה מקובלת בישראל, אתמול הוקם יישוב בארץ בלילה.
מל פולישוק-בלוך: מאוד מעניין שמדינת ישראל מקימה יישובים באישון לילה, כמעט כגנבים בלילה.
מל פולישוק-בלוך: חזרנו לימי חומה ומגדל.
זהיה נסאר: אני עברתי ב-98' אירוע מוחי מאוד קשה, מאז אני בטיפולים.
זהיה נסאר: אני אמא לשלושה ילדים, לפני זה הייתי עצמאית.
זהיה נסאר: עכשיו התארגנו אנחנו הארבע לעצור את זה ולא לתת לאנשים לעבור את מה שעבר עלינו, שיחיו את החיים שלהם בשלום.
זהיה נסאר: יש 140 פגיעות סרטן, כ-90% מהנפטרים בכפר לאחרונה נפטרים מהסרטן, מהאנטנות שנמצאות בשכונה.
זהיה נסאר: הסתירו את האנטנות במגורים שלהם.
זהיה נסאר: ב-7/1 הוצאנו דברים ליד הבית שלי, חבל שלא הבאתי את התמונות כדי שהאדון מאיכות הסביבה יראה, זה כואב לי מאוד ואני לא רוצה שאחרים יעברו את מה שעבר עליי, זה מאוד קשה.
זהיה נסאר: לבעלי יש עסק, היום בבוקר נכנסה מישהי ואמרה לי שיש אחד בשכונה שיש לו מחלת סרטן.
זהיה נסאר: עד מתי נמשיך עם זה?
זהיה נסאר: אני רוצה להגיד משהו למשרד לאיכות הסביבה - אני וחברתי פאטמה עשינו בדיקה לפני כחודש וחצי ובא אדם מאיכות הסביבה בקשר למכשיר הזה.
זהיה נסאר: כל הכבוד, היו נתונים טובים מאוד.
זהיה נסאר: אמרו לנו שבאחת השכונות הייתה דרגת קרינה 27, אמרו לי שזה הורג שכונה.
מל פולישוק-בלוך: מי בדק את זה?
זהיה נסאר: איכות הסביבה.
זהיה נסאר: איפה הנתונים?
זהיה נסאר: איפה הקרינה שהייתה?
זהיה נסאר: זה אומר שהמכשיר הזה מזויף! כל הכפר שלנו מלא קרינה.
מל פולישוק-בלוך: כמה מכשירים יש אצלכם?
קריאה: יש לנו אחד שאין לו אנטנה, יש לו חברת אנטנה.
סלימאן אבו רוכן: ברשותך, אני סיכמתי את כל התיק הזה בכמה משפטים.
סלימאן אבו רוכן: אני סגן ראש העיר.
סלימאן אבו רוכן: בקשר לסקר בטיחות שבוצע, אני הסתמכתי כאן על מסמך שמספרו 430133 משנת 98'.
מל פולישוק-בלוך: של מי?
סלימאן אבו רוכן: גל סייל, בדיקות לקרינה.
סלימאן אבו רוכן: הוא אומר מפורשות שמרחק הביטחון חייב להיות 13.6 מטרים.
סלימאן אבו רוכן: מרחק כזה לעולם לא יכול להיות נכון בעוספיא ובדלית אל כרמל.
סלימאן אבו רוכן: בסקר שבוצע בעוספיא ב-10/5/99 היו 33 אנטנות, מהן 11 ממשלתיות, של תרנים בגובה 12-20 מטר, רדיו פירטי וטלוויזיה 22.
קריאה: מה זאת אומרת ממשלתיות?
סלימאן אבו רוכן: היה בזק, מה שהיה אחר כך בתחנות ממסר, באיתורן, בכל מה שיש, מדובר על האנטנות האלה.
סלימאן אבו רוכן: לכן אמרתי שההיתרים לא הכי נכונים, גם ממה שעלה כאן על ידי אחד החברים, שהוועדה כאילו מוסמכת.
סלימאן אבו רוכן: לצערי, יש בחלק מהוועדות שחיתויות.
סלימאן אבו רוכן: ב-1/1/02 חברת מוטורולה פלאפון תקשורת קיבלה היתר מיו"ר רכס הכרמים לתכנון ובנייה, בניגוד מוחלט להחלטת המועצה פה אחד מתאריך 2/4/01 האוסרת מתן היתרים.
סלימאן אבו רוכן: פשוט נתן לעסק להירגע ואחרי 8 חודשים נתן היתר לפלאפון תקשורת.
סלימאן אבו רוכן: החלטת המליאה במועצה בתאריך 28/9/98, אשר מגבילה שימוש חורג עם היתר לתקופה של חמש שנים לחברת סלקום, או מתנה את זה בחוות דעת מומחה כנגד קרינה, הם מקבלים היתר לעשר שנים ללא חוות דעת.
סלימאן אבו רוכן: מתחיל שנת 2003 ועד עכשיו מוקמו בעוספיא 13 תרנים ויש לנו כאן מידע על עוד 5 נוספים, אשר בשלטון החדש של העיר החדשה כולם קיבלו צווי הריסה ואנחנו כרגע רואים פירוק קטן של חלק וחלק שמוסתר בתוך ארובות ובתו דודי שמש.
גילה גמליאל: כמה תושבים יש שם היום?
סלימאן אבו רוכן: בעיר?
סלימאן אבו רוכן: באיחוד?
סלימאן אבו רוכן: 25 אלף.
אופיר פינס-פז: למה לא הלכתם לבג"ץ נגד המדינה או נגד הוועדה המחוזית?
סלימאן אבו רוכן: זה עכשיו בתהליך.
אופיר פינס-פז: אתה שמעת על היישוב צורן?
סלימאן אבו רוכן: כן, שמעתי שהוא הוריד את האנטנה.
אופיר פינס-פז: צורן הצליח במאבק משפטי להוריד את האנטנות ליד היישוב.
סלימאן אבו רוכן: הבעיה היא התחנות הפיראטיות.
מל פולישוק-בלוך: אני מוחה.
מל פולישוק-בלוך: לא המאבק המשפטי הוריד להם את האנטנות, ממש לא.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו הורדנו להם את האנטנות.
אופיר פינס-פז: מי זה אנחנו?
מל פולישוק-בלוך: הציבור, חברי הכנסת.
סלימאן אבו רוכן: ח"כ אופיר, הבעיה היא יותר הפירטי שממוקם.
סלימאן אבו רוכן: אני יכול לדבר על המוות מסרטן בעוספיא, כשרק לפני יומיים איבדנו בחורה צעירה בת 15 שהייתה משותקת כתוצאה מסרטן וההורים עדיין יושבים באבל.
מל פולישוק-בלוך: סרטן יש בהרבה מקומות.
סלימאן אבו רוכן: אני רק רוצה להקריא מכתב על מחקרו של ד"ר דני וולף מתאריך 7/10.
קריאה: בית המשפט כבר קבע את תקפות חוות הדעת של דני וולף, אני לא חושב שיש טעם להקריא את זה.
סלימאן אבו רוכן: למה מיותר?
קריאה: כי בית המשפט קבע שזה נראה על פניו לא מקצועי ולא רציני.
סלימאן אבו רוכן: יכול להיות, אבל התוצאה בשטח היא שאצלנו יש יותר מקרי סרטן.
קריאה: יכול להיות לזה גורם אחר ואתם מחפשים את הגורם הלא נכון.
מל פולישוק-בלוך: בעיה יש, חשש של תושבים בטוח יש, וכמו שאמרתי לאנשי צורן, שהגיעו אלינו ביום הראשון ומיכה אמר שאין שום בעיה והוא עשה בדיקה, אני זוכרת בדיוק את התגובה של המומחים מול התושבים, עצם העובדה שתושבים מרגישים חשש ופחד וחושבים שיש קשר בין האנטנות לבין רמת החולי ומספר מקרי הסרטן, זה כשלעצמו מזיק לתושבים וצריכים לטפל בזה.
מל פולישוק-בלוך: עכשיו אנחנו רוצים לדעת איך מטפלים בזה.
מל פולישוק-בלוך: הרי גם אמרתי לאנשי צורן ואני אומרת גם לכם, גם בכל ישיבה שהיו בה תושבים וגם לעצמנו - אני רוצה לראות אתכם, כל מי שיושבים פה, לא משתמשים ממחר בסלולארי.
מל פולישוק-בלוך: אתם לא רוצים לוותר על זה כי זה נוח, כי כולנו בעד תקשורת, יש לזה המון יתרונות.
מל פולישוק-בלוך: אז את זה אנחנו לא רוצים.
מל פולישוק-בלוך: כדי שהסלולארי יעבוד, מה לעשות, צריך אנטנות.
מל פולישוק-בלוך: אם זה לא יהיה בתוך העיר - לא יעבוד.
מל פולישוק-בלוך: אם ירחיקו קצת יותר מדי זה כבר לא יעבוד ואחר כך אתם תגיעו לסלולארי ותגידו שכל הזמן זה נופל ומתנתק ושאין קליטה.
קריאה: את גרה בעיר שאין בה קליטה סלולארית?
מל פולישוק-בלוך: יש המון קליטה סלולארית.
קריאה: לא מספיק והרבה פחות מבעוספיא וכולם חיים עם זה בשלום.
מל פולישוק-בלוך: זה גם לא נכון.
מל פולישוק-בלוך: אני הבאתי עיתון לפיו לא כולם חיים עם זה בשלום.
קריאה: אחוז יותר גבוה מוסווה, זה הכל.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסיים ולתת לשני המומחים פה - אחד על התחלואה ואחד על הקרינה - לדבר.
קריאה: אולי לטמרה גם.
מל פולישוק-בלוך: אני אתן גם לטמרה.
מל פולישוק-בלוך: אני אומרת שאנחנו צריכים למצוא את האיזון הנכון ואת המצב הרצוי ביותר האפשרי בין רמת קרינה מינימלית, הכי פחות שאפשר, ולהרחיק כמה שאפשר את האנטנות מהבתים ולשמור על רמת תקשורת נכונה.
מל פולישוק-בלוך: אם נמצא את הדרך לעשות את זה אני חושבת שעשינו את שלנו.
מל פולישוק-בלוך: לפני שאני נותנת את זכות הדיבור למיכה ואחר כך למרגליות אני רוצה לשמוע את נציגות טמרה.
עו"ד נדאל עותמאן: שמי עו"ד נדאל עותמאן מהוועד הקהילתי של העיר טמרה שבצפון, באזור הקריות.
עו"ד נדאל עותמאן: הבעיה שלנו היא לא היתרי הבנייה ולא שיוכח אם זה משפיע, אם זה גורם לסרטן או לא.
עו"ד נדאל עותמאן: מה שמעניין את התושבים היום הוא הפחד שהם חיים בו מזה שבשכונה אחת ברדיוס של 500 מטר מוצבות 3 אנטנות.
עו"ד נדאל עותמאן: אין לי להציג בשקופיות אבל יש לי את התוכנית.
עו"ד נדאל עותמאן: אני מציג אתר אנטנות, אנטנה אחת של פרטנר, ובאזור הזה יש שתי אנטנות - של פלאפון ושל סלקום.
עו"ד נדאל עותמאן: זה אזור של בתי ספר.
עו"ד נדאל עותמאן: המרחק בין ב' ל-ג' הוא 370 מטר והמרחק בין א' - האתר השני - ל-ג', שזה אזור בתי הספר, הוא 250 מטר.
עו"ד נדאל עותמאן: בשכונה הזו כבר כמה שנים מקרי הסרטן עולים.
עו"ד נדאל עותמאן: יש הרבה מקרי סרטן, מתגלים הרבה מקרים וכ-10-15 אנשים מתו ב-3-4 השנים האחרונות.
עו"ד נדאל עותמאן: מתגלים עשרות מקרים כל שנה ורופאים יכולים להעיד על זה.
עו"ד נדאל עותמאן: יותר חמור מזה הוא שרוב האנטנות ללא היתרי בניה.
עו"ד נדאל עותמאן: יש לי כאן אישור של ועדת תכנון מקומית שמציינת את זה במפורש - יש רק אנטנה אחת שיש לה היתר בניה.
עו"ד נדאל עותמאן: אגב, חלק מהבתים עליהם בונים אנטנות יכולים להיות ללא היתרי בניה אבל יש להם מזל שיש אנטנה אז לא יהרסו את המבנה.
עו"ד נדאל עותמאן: זו בעיה רצינית - קח בית שאין לו היתר וכשיש אנטנה לא הורסים כי זה שייך לאנשים שיש להם כסף.
עו"ד נדאל עותמאן: זה מה שאני מבקש: מזה שלוש שנים יש ועד יוזם שהתחיל לדבר על החברות הסלולאריות וכבר שלוש שנים מבטיחים להעביר את זה למקבץ במקום אחד או שניים המרוחקים משכונות מאוכלסות.
עו"ד נדאל עותמאן: שלוש שנים רק מבטיחים.
עו"ד נדאל עותמאן: אני אומר להם במפורש: אם לא מוציאים את זה אז זה ייצא.
עו"ד נדאל עותמאן: איך אתם רוצים שזה ייצא?
עו"ד נדאל עותמאן: אתם רוצים שזה ייצא בצורה בה לא יהיו בעיות לאף אחד, לא לחברות ולא לתושבים, או שבסופו של דבר, בתקופת זמן קצרה, אנחנו נוציא את זה.
עו"ד נדאל עותמאן: או שנוציא בהסכמת
עו"ד נדאל עותמאן: כם או שנוציא ללא הסכמתכם.
עו"ד נדאל עותמאן: תחליטו.
עו"ד נדאל עותמאן: אגב, יש לנו הסכמות במפורש של בעלי הבתים עליהם בנויות האנטנות, שהם פנו בכתב באמצעות עורכי דין וביקשו לבטל את החוזה.
אופיר פינס-פז: התופעה של הקרינה הבלתי מייננת, שמדברים על כך שהיא לכאורה לא מסרטנת, ידועה.
אופיר פינס-פז: היו כבר לא מעט דיונים בוועדות שונות של הכנסת בנוגע לקרינה מהטלפון הסלולארי עצמו והיו דיונים רבים על הקרינה מהאנטנות.
אופיר פינס-פז: אני השתתפתי בהרבה מאוד דיונים ושמעתי הרבה מאוד מומחים וגיבשתי דעה ועמדה שהעסק הזה מסוכן לציבור בלי שום ספק, במיוחד בדרך בה הדברים נעשים, שהיא דרך פיראטית של "חטוף ככל יכולתך", החברות הסלולאריות מציעות הצעות לציבור, לאנשים שהם לפעמים קשי יום ולפעמים לא קשי יום, הצעות כספיות מפתות מאוד כדי להציב אנטנות על הנכסים שלהם.
אופיר פינס-פז: כולנו מכירים את זה, זה גם התפרסם, זה נעשה בצורה מאוד מרחיקת לכת, בלי בקרה, בלי פיקוח, השתוללות מוחלטת, סכומי כסף לא מבוטלים מול האדם הבודד והתוצאה עלולה להיות מאוד מסוכנת.
אופיר פינס-פז: אני לא מתייחס כרגע לדברים שהם לא פחות מזיקים, ואולי אפילו הרבה יותר מזיקים, כמו האנטנות של גורמים אחרים כמו בזק, כמו רשות השידור, כמו צה"ל וכמו מתקני חשמל, שמהן הקרינות היא לא פעם הרבה יותר חזקה והרבה יותר מסוכנת.
אופיר פינס-פז: אני אומר לכם מה אני אישית הולך לעשות - אני הולך להציע הצעת חוק לפיה כל חברה שתתקין אנטנות באופן פירטי ללא האישורים המתאימים מהמדינה, העונש למנכ"ל החברה יהיה 3 שנות מאסר.
אופיר פינס-פז: עכשיו נראה מי יתקין.
אופיר פינס-פז: אני הולך להעביר את זה בכוח ואני אגייס לזה רוב בכנסת.
אופיר פינס-פז: אני גמרתי את ההתדיינויות, את הסיפורים, את הדיבורים ואת ההתנצחויות.
אופיר פינס-פז: אני אניח הצעת חוק כזו ואנחנו נתמודד איתה, חד וחלק.
אופיר פינס-פז: ההפקרות היא בהעדר האכיפה, בהעדר הענישה ובהעדר ההרתעה, כשכל אחד עושה מה שהוא רוצה וכולם צוחקים על כולם.
אופיר פינס-פז: ראיתי באיזשהו מקום בעיתון אנטה על תחנת משטרה או משהו דומה, זה פשוט שיא השיאים היה.
מל פולישוק-בלוך: אומרים שפה בכנסת יש.
קריאה: כולן עם אישור.
אופיר פינס-פז: האישור בכנסת מאוד בעייתי כי הכנסת צריכה לקבל גם אישור מוועדה מחוזית אני חושב.
קריאה: אלה אנטנות פנימיות.
אופיר פינס-פז: מה שמקבל אישור זה דבר אחר וגם בו צריך לטפל, אני חושב שגם האישורים ניתנים לא פעם "ביד נדיבה", אבל בוודאי מה שלא מקבל אישור.
אופיר פינס-פז: מה שלא מקבל אישור חייב להיתקל בעמדה מאוד נחושה של ממשלת ישראל ושל רשויות אכיפת החוק ואם הממשלה לא נותנת עזרה לציבור, מטעמים שאני לא מבין - אבל אני לא מופתע כי לאורך כל הדרך הממשלה מתקפלת מול החברות הסלולאריות, בכל התחומים, בכל החזיתות ובכל הנושאים, לאורך שנים - אז אנחנו צריכים לנסות ולחוקק את החוק המתאים כדי לטפל בבעיה.
מל פולישוק-בלוך: קודם כל, אני מסכימה איתך שצריכה להיות אחריות אישית.
מל פולישוק-בלוך: אגב, זה נכון לגבי הרבה מאוד דברים.
מל פולישוק-בלוך: אני ניסיתי במסגרת חוק ההסדרים להוסיף משפט אחד.
מל פולישוק-בלוך: בחוק ההסדרים יש אחריות אישית של ראשי מועצות מקומיות, זו אחת המהפכות שעשו, רציתי להוסיף את המילים "עיריות ובכלל בסקטור הציבורי".
מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, כל מי שמקבל החלטה בממשלה צריך שיהיה אחראי למה שהוא עושה.
מל פולישוק-בלוך: זה נכון על חובות שלא משלמים, זה נכון על חוקים שלא אוכפים.
מל פולישוק-בלוך: אין לזה סוף.
מל פולישוק-בלוך: מהדיבורים שלך חשבתי על הצעה נוספת - אנחנו צריכים לחייב עמלה על כל אנטנה שמתקינים לצורכי המחקר, אם אנחנו רוצים להקים את מרכז המידע.
קריאה: זה במקום התמלוגים?
מל פולישוק-בלוך: בנוסף.
קריאה: למה בנוסף?
מל פולישוק-בלוך: או שחלק מהתמלוגים ילכו לטובת המחקר.
קריאה: חשבתי שהמגמה בממשלה היא להוריד מסים.
מל פולישוק-בלוך: לא לקופת המדינה באופן גורף.
מל פולישוק-בלוך: צריך לחשוב איך מתוך זה מוצאים את הקופה הנוספת לטובת התושבים, לטובת המחקר החיוני.
אופיר פינס-פז: אם תהיו מוכנות, ח"כ גמליאל ויו"ר הוועדה, לעבוד איתי על הצעת חוק מהסוג הזה אני אשמח.
מל פולישוק-בלוך: אפשר לחשוב על משהו בנוסח הזה.
ד"ר מיכה ברחנב: שמי ד"ר מיכה ברחנב ממשרד הבריאות, אני מנהל את רישום הסרטן הלאומי.
מל פולישוק-בלוך: הוא האיש שרושם את כל המקרים של הסרטן במדינה ועושה בדיקה האם יש קשר בין מספר המקרים והשכיחות שלהם למקום הגיאוגרפי שבו הם התגלו.
קריאה: אתה מכיר את המחקר של אוניברסיטת תל אביב לגבי הקשר בין סרטן לבין שימוש מוגבל בטלפון סלולארי?
ד"ר מיכה ברחנב: כן.
קריאה: שמעתי עליו בוועדת הכלכלה.
קריאה: נכון שהמחקר לא קובע קשר ישיר וחד משמעי, לא דיברו על גוף האדם ועל תרביות של תאים, אבל זה מחקר חשוב.
מל פולישוק-בלוך: בואו ניתן למיכה לדבר.
ד"ר מיכה ברחנב: הנושא של עוספיא עולה, כמו הרבה דברים כאלה, כל כמה שנים.
ד"ר מיכה ברחנב: בפעם האחרונה זה היה בשנת 2000, כשלמרבה הצער נפצעו שם 18 אנשים ממהומות של אנשים ששרפו את האנטנות וכו'.
ד"ר מיכה ברחנב: אנחנו בדקנו אז האם יש עודף תחלואה ממחלות ממאירות, דהיינו מסרטן, בקרב התושבים ומה שנמצא הוא שהיה עודף מסוים בסוג סרטן ספציפי - סרטן הרקטום, של החלחולת - שהעודף הזה נובע ממחלה תורשתית משפחתית שיש בעוספיא.
ד"ר מיכה ברחנב: פרט לזה לא היה שום עודף תחלואה.
ד"ר מיכה ברחנב: הנתונים האלה לא מעודכנים להיום.
מל פולישוק-בלוך: הם נכונים לשנת 2000?
קריאה: הנתונים אינם מדויקים.
קריאה: אחי נפטר מסרטן ואצלנו זה לא תורשתי.
מל פולישוק-בלוך: הוא לא אמר שזה נכון לכל המקרים.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת, תנו לו לסיים.
מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר על נתונים משנת 2000?
ד"ר מיכה ברחנב: הנתונים משנת 2000, נדמה לי שהם היו עד 98'.
מל פולישוק-בלוך: אז אנחנו כבר לא מדברים על אותה תקופה.
מל פולישוק-בלוך: בואו נתקדם הלאה.
ד"ר מיכה ברחנב: בלי שום קשר לגל הנוסף הזה של הבעייתיות בעוספיא, לפני חודשיים התחלנו לעשות עבודה דווקא בעוספיא, בעזרת רופא מקומי שמכיר את השטח, יש לנו בעיה מאוד גדולה שם מכיוון שאין שם כתובות מסודרות.
גילה גמליאל: זה נשמע מה זה תירוצים עלובים, תסלחו לי.
מל פולישוק-בלוך: אלה בעיות שהוא נתקל בהן כשעשה מחקר.
מל פולישוק-בלוך: תכף נראה איך מטפלים בבעיה הפרקטית אבל בוא תתקדם.
גילה גמליאל: יושב פה סגן ראש המועצה, שייתן לך את הכתובות.
ד"ר מיכה ברחנב: עם כל הכבוד, אני מבקש להקשיב עד סוף הדברים שלי.
מל פולישוק-בלוך: תנו לו לדבר עד הסוף, הוא הרי לא מייצר את הסרטן, הוא רק חוקר אותו, מה אתם רוצים ממנו?
ד"ר מיכה ברחנב: הזכרתי שיש בעיות בעוספיא, כמו במקומות אחרים, ולכן בעזרת רופא מקומי אנחנו פותרים את הבעיות.
ד"ר מיכה ברחנב: אף אחד לא משמיע פה שום תירוצים משום כיוון, אני מבקש לא להעליב.
ד"ר מיכה ברחנב: אין לנו תשובות עדכניות נכון להיום, אלא יהיו כשנסיים את המחקר בעוד כמה חודשים.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת ממך, בגלל הלחץ של התושבים, לזרז את המחקר, להשתמש בכלים שאתם, העירייה, תקצו לו - תנו לו את כל הכלים שצריך כדי לזרז את העניין וכדי להתגבר על כל המכשולים שהוא מגלה בשטח.
קריאה: אני לרשותך, רק תבוא.
ד"ר מיכה ברחנב: כששולחים לך מכתב הביתה לאיזה כתובת שולחים?
ד"ר מיכה ברחנב: מה כתוב על המכתב?
מל פולישוק-בלוך: מיכה, נמצאות כאן ועד נשים למאבק באנטנות.
ד"ר מיכה ברחנב: בסדר, אני עכשיו שומע על זה פעם ראשונה.
מל פולישוק-בלוך: יש לך כאן נציגות, תיקח מהן את הטלפון שלהן, קחו את שלו, תהיו בקשר, הם יעזרו לך לאתר ויעשו לך סריקה מדויקת של כל המקרים שהם מכירים, כל המאה ארבעים וכמה?
קריאה: 164.
ד"ר מיכה ברחנב: לפני חודשיים התחלנו לעשות את זה ביוזמה שלנו, בלי לדעת על זה.
מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שאנחנו כאן בשולחן אחד.
מל פולישוק-בלוך: תהיה איתם בקשר, הם יעזרו לך עם העירייה כדי שזה לא ייקח עוד כמה חודשים, האנשים האלה נמצאים בחרדה, הם חושבים שיש להם בעיה רצינית.
ד"ר מיכה ברחנב: ברור.
גילה גמליאל: אפשר להציג כאן בוועדה את המחקר?
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת שזה לא ייקח כמה חודשים, שזה ייקח כמה שבועות או חודשים ספורים.
ד"ר מיכה ברחנב: בסדר.
מל פולישוק-בלוך: יופי, אני כבר מודה לך, התקדמנו בצעד אחד.
ד"ר מיכה ברחנב: רק עוד מילה אחת, שאלת לגבי יבנה - לגבי יבנה לא בדקנו בזמן האחרון, לא נתבקשנו, גם לגבי מכבים-רעות לא נעשתה בדיקה.
ד"ר מיכה ברחנב: במכבים-רעות יש לנו בעיה של זמינות נתונים של האוכלוסייה וכו'.
ד"ר מיכה ברחנב: אם זה נחוץ והכרחי, בתיאום עם סגן ראש המועצה או עם אנשי השטח אפשר יהיה לעשות את הבדיקה הזאת.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת, מכיוון שיש כאן גם נציגות של מועצת העיר יבנה וגם של מכבים-רעות, תנו לו גם אתם את הפרטים.
קריאה: ואם אפשר להתייחס גם לטמרה ולשכונה בה ממוקמות האנטנות.
מל פולישוק-בלוך: וכמובן טמרה.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת ממך לבדוק את העניין בצורה ברורה ולתת לנו תשובות.
מל פולישוק-בלוך: תוך חצי שנה נעשה עוד ישיבה.
ד"ר מנחם מרגליות: שמי ד"ר מנחם מרגליות מממ"ג שורק.
ד"ר מנחם מרגליות: בלי קשר לעמדה של המוסד שלי לגבי הצורך או העדר הצורך בקיום של מכון לאומי להגנה מקרינה, אנחנו גוף שמשלב פעילות מחקרים מצד אחד, כולל סטודנטים שלומדים לתארים מתקדמים, שזה כלי שדרכו אפשר להגניב הרבה מאוד איכוף ידע, גם אם אין כתובת ברורה למי שמעוניין בו כרגע.
ד"ר מנחם מרגליות: תמיד יש אינטרסנט וזה הסטודנט.
ד"ר מנחם מרגליות: לדיונים מהסוג הזה אני חושב שאבן הבניין הבסיסית שחסרה היא מה רמות הקרינה בארץ ונכון לאחרונה עוד הרבה יותר חשוב - מי התורמים.
ד"ר מנחם מרגליות: כשאנחנו כבר יודעים מה רמת הקרינה באופן גלובלי, מיהו זה שעושה אותה, מה מקורות הקרינה ואיך זה מתפלג בין סלולאריים לבין מקורות אחרים, בין הסלולאריים לבין עצמם וכן הלאה.
ד"ר מנחם מרגליות: בחור נחמד בשם אמיר שחר, מהנדס שלקחנו בשמחה מאיזושהי חברת היי-טק שסגרה את עניינה בתקופת "הבלון המתפוצץ", יצא לעשות עבודת תואר שני שכללה בנייה של מערכת ממוחשבת שמסוגלת די מהר לאסוף נתונים בנקודה והתחלנו לצאת לדרך אחרי שהמערכת נבנתה, כוילה והפכה לפעילה, ממש בשבועות האחרונים.