GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
Tony Murphy:
You need experienced people who have been around the globe and maybe brought their own companies, I am sure you have a lot of them in Israel.
Tony Murphy:
If they are recruited to mentor companies as they go along, it will be very useful.
Tony Murphy:
We are absolutely gigantic in pharmaceuticals; it carries our exports.
Tony Murphy:
In the early 80s we targeted pharmaceuticals and ICT.
Tony Murphy:
Some people would argue that pharmaceuticals are much more successful than ICT, but I do not think it is.
Tony Murphy:
We have many companies and research centres in the universities, but in terms of companies that started and became world players, there are very few.
Tony Murphy:
But in terms of the actual money, there are tens of billions of Euros exported every year.
Tony Murphy:
We targeted people who left Ireland and had their experience around the world, and convinced them to come back by special supports and so on, in order to enterprise Ireland.
Tony Murphy:
Some of the best things that happened in Ireland have come via those people.
Yoram Oron:
How many of them have come back?
Tony Murphy:
400,000 Irish people have come back in the last 7-8 years.
Tony Murphy:
It has caused a problem – housing prices have gone through the roof.
Tony Murphy:
It is great however, because formerly dead communities are now vibrant.
Nili Shalev:
Is it the first generation that is coming back or their children?
Tony Murphy:
The ones who left.
Tony Murphy:
The people who left during the big recession in the early-mid 80s are coming back now with their skills, experience and money.
Mali Polishuk:
We heard your opinion about the Irish government and the Irish ministers.
Mali Polishuk:
How do you convince them, then, to undertake this reform?
Tony Murphy:
In fact, it was the government that actually drove this.
Tony Murphy:
The body Enterprise Ireland, that faced a lot of criticism, handled the development of the Irish sector very well.
Mali Polishuk:
We must conclude.
Tony Murphy:
Thank you very much for listening.
פיליפ ליבמן:
רציתי להוסיף שחברת גרטנר, כחברה גדולה בתחום הייעוץ והמחקר בתחום טכנולוגיית ה-ICT, חלק ממה שאנחנו עושים זה מה שדנו בו כאן.
פיליפ ליבמן:
מכיוון שאנחנו חברה בינלאומית אפשר לאסוף נתונים מכל מיני מדינות על מנת לתת עצות קונקרטיות למדינות אחרות.
פיליפ ליבמן:
פיתחנו גם מצגת מפורטת ובה המלצות כיצד לצאת מהמיתון.
Mali Polishuk:
I believe strongly that what you have suggested is the only way to solve our economical problems and I will try to convince our government to take those measures.
מל פולישוק-בלוך:
אני מנסה להוביל את כל הנושא של ההייטק, המדע והטכנולוגיה, כדגל במדינת ישראל וגם כמנוף לצמיחה כלכלית.
מל פולישוק-בלוך:
עד היום השתמשתי בביטוי של "מדינת מדע" או "מדינה טכנולוגית", ומאתמול אני מאמצת הגדרה שהיא "מדינת יצירה", כי אנחנו צריכים בעצם ליצור פה דברים, מבחינת יצירתיות ומבחינת חדשנות וזה אומר גם בתחום המדע הטכנולוגיה חינוך ואפילו ייצור, כי כל דבר שאנחנו עושים שהוא יצירתי אנחנו בעצם קידמנו את מדינת ישראל במשהו, ואולי זו הכותרת שאנחנו צריכים לקדם.
מל פולישוק-בלוך:
אנחנו התעקשנו שכסף ילך לא רק ללימוד התורה, אלא גם למדע וטכנולוגיה בהייטק, ובשבוע שעבר התבשרנו שמשרד המדע והטכנולוגיה קיבל תוספת של כ- 25 מיליון שקל לתקציבו, שאולי זה נשמע מעט אבל נדמה לי שזה רבע מכלל התקציב שלו, כך שזה בהחלט משמעותי.
מל פולישוק-בלוך:
אם אני מחברת ישיבה קודמת שהיתה לנו שבהחלט קשורה לנושא שלנו היום, ואני חושבת שרובכם לא נכחתם בה, אנחנו דנו אז בנושא של המשבר בחינוך.
מל פולישוק-בלוך:
אנחנו לא באים לשפר את המערכת מתוכה, כי זה לא בסמכותנו, אבל ניסינו לראות איך אפשר לעזור למערכת להשתפר על ידי גורמים מבחוץ, שהם: התעשייה, הצבא, האקדמיה וכו', כלומר כל המשתמשים מבחוץ שהם גם יוצרים את כוח האדם הטכנולוגי.
מל פולישוק-בלוך:
אנחנו קבענו שאנחנו מקימים צוות היגוי, בשיתוף עם מנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה שבשמחה הסכימה לשתף איתי פעולה בעניין הזה, ועכשיו עם תוספת התקציב של משרד המדע יהיו לנו גם את הכלים.
מל פולישוק-בלוך:
כל הרעיון הוא, לעשות מיפוי או סריקה של כל הפרוייקטים הטובים מאוד שיש היום במדינת ישראל, אנחנו נקרא לאנשים לפנות אלינו ולהציג בפנינו את כל הרעיונות, אנחנו נקבע לנו מטרות ויעדים שאנחנו רוצים להשיג, ננסה לחבר בין המטרות שלנו לבין הפרוייקטים הטובים שאנחנו חושבים שאפשר להראות ולהוכיח תוצר נכון, וננסה להפוך אותם לפרוייקט יומי.
מל פולישוק-בלוך:
אני חושבת שצוות ההיגוי הזה שהקמנו הוא מאוד חשוב, מאחר והיום אין סדר בעניין הזה, ובאמת עושים כאן הרבה דברים מאוד יפים, ולכן יש לעשות סדר וללכת קדימה.
מל פולישוק-בלוך:
ועכשיו שיש לנו "כמה גרושים" לנושא הזה, אני מקווה שאנחנו נלהיב את שר המדע וזה יהיה התמריץ לשאר הממשלה לאחד כוחות כי צריך באמת מספר שרים ביחד כדי לפעול בעניין הזה.
אבי עינת:
באופן טבעי, צה"ל הוא צרכן מאוד נרחב של כוח אדם טכנולוגי ולכן הוא רגיש מאוד הן לאיכות והן לכמות שמערכת החינוך מספקת לו.
אבי עינת:
מצד שני הוא גם יצרן של כוח אדם טכנולוגי, כי אנשים העוברים דרך הצבא וצוברים את הניסיון, באופן טבעי יוצאים למשק ואנחנו יודעים מסטטיסטיקות, שרוב תעשיות ההייטק הוקמו ע"י יוצאי צה"ל.
אבי עינת:
מאחר ויש הרבה נושאים, אני אתן את הסקירה יחסית ולא אתמקד בכל אחת מהפעילויות, אלא אם כן תבקשו זאת ואז ניתן יהיה להעמיק את הנושא.
אבי עינת:
בצה"ל יש מגוון רחב של מגמות לימוד, החל מהמגמות הקלאסיות שכולנו מכירים בתחומי המדעים אם זה פיסיקה או מדעי המחשב אלקטרוניקה וכו'.
אבי עינת:
מעבר למגמות הלימוד, צה"ל גם מקבל את כלל חתכי ההשכלה החל מבוגרי מגמות עיוניות שלא למדו בנתיב הטכנולוגי של משרד החינוך, צה"ל מכשיר אותם והופך אותם לטכנאים ואפילו ליותר מזה, כל בוגרי הנתיב הטכנולוגי שאמנון צ'רניקה מייצג אותו פה, כתות י"ג י"ד, בשנים האחרונות ישנן הרבה מכללות שהן "יצרניות" של בוגרי B.Tech, כמובן שאקדמאים וביניהם בעלי תארים מתקדמים.
אבי עינת:
צה"ל מתאפיין באוכלוסיה שברובה היא בחתכי הגיל הצעירים.
אבי עינת:
כלומר אם נסתכל על כוח האדם הטכנולוגי באופן טבעי הוא בנוי בצורת פירמידה.
אבי עינת:
נמל הכניסה המרכזי לצבא הוא שירות החובה וימשיך להיות כך.
אבי עינת:
ישנה הישענות רבה בצה"ל, מעבר לשירות החובה, על התחייבות מוקדמת לקבע של אוכלוסיות שמראש נכנסות למסלולים, עתודה וכד', והן מתחייבות לקבע.
אבי עינת:
ישנה תלות גבוהה מאוד במערכות החינוך, גם התיכונית וגם העל תיכונית, מתוקף העניין שהם משתמשים בצבא החובה.
אבי עינת:
קיימת מגמה גוברת והולכת של הכשרות פנים צה"ליות.
אבי עינת:
היות ואמרתי שצה"ל רגיש מאוד לתוצרים, בכל מצב שבו יש "ואקום" ויש בעיה כמותית או איכותית במערכת החינוך או ביכולת שלה לייצר את מה שהצבא צריך, הצבא צריך להעמיד לעצמו הכשרות.
אבי עינת:
אנחנו מזהים מגמה הולכת וגדלה, גם בהשקעה של צה"ל וגם של במסגרות שיש בצה"ל, של הכשרות פנים צה"ליות לכוח אדם טכנולוגי.
אבי עינת:
אנחנו מזהים ירידה בעיקר בתחומים של החינוך הטכנולוגי, קודם כל התיכוני גם כמותית וגם איכותית, ובאופן טבעי ירידה בכמות גורמת לירידה באיכות.
אבי עינת:
ברגע שפחות פונים אתה יכול פחות למיין מתוכם ואז אתה גם יורד באיכות.
אבי עינת:
אנחנו גם מזהים ירידה שמשליכה גם על הכוח אדם היותר בכיר, המדעי והאקדמאי, מזהים ירידה באחוז התלמידים שפונים ללימודים ריאלים מוגברים בתיכון, שבסוף הרי מקצועות התשתית שבאוניברסיטה דורשים הם בעיקר מתמטיקה פיסיקה ואנגלית מוגברים.
אבי עינת:
אחוז התלמידים במערכת החינוך הפונה למקצועות האלה, ולכן הוא רלבנטי בהמשך או בעל נגישות ללימודי הנדסה, הוא לא גבוה אלא פחות מ- 10%.
אבי עינת:
זה אומר שאם צה"ל מנסה לשאוב מתוך איזשהו מאגר, מועמדים מתאימים לעתודה אקדמית למשל, המאגר הזה הוא מאוד קטן.
אבי עינת:
לצה"ל יש יחסי גומלין מגוונים מאוד עם השוק האזרחי, גם בעקבות העובדה שהוא מסתייע בשוק האזרחי בהיבט של טכנולוגיות, אבל יותר מזה קיימת השפעה לשוק האזרחי גם על מצב כוח האדם הטכנולוגי בצבא, אם זה בהיבט של תחרות או בהיבטים נוספים ואנחנו כל הזמן מאזנים את עצמנו מול השוק.
למצוא בצה"ל:
הסקירה הזאת באה להגיד שלמעשה לכוח האדם הטכנולוגי בצבא, קיימת השפעה מאוד משמעותית על יכולתו המבצעית של הצבא, החל מהרמה הכי נמוכה שבה טנק יצליח לנסוע ולירות, וכלה בפיתוח הפרוייקטים הכי מתוחכמים שיש.
אבי עינת:
בשנות ה- 90, היה לנו משבר גדול בכמות בני נוער הפונים לעתודה אקדמאית.
אבי עינת:
כאשר אני אומר משבר, הכוונה היא הרבה פחות ממה שאנחנו צריכים והיו לכך סיבות מגוונות, אם זו ההתעלות של צה"ל עם המסלול הזה שלא היתה הכי מקצועית ולא הכי טובה וגם מסיבות נוספות אחרות, זה היה הרבה פחות אטרקטיבי.
אבי עינת:
בשנתיים האחרונות קיימת התאוששות משמעותית, שעליה ארחיב בהמשך, וזאת בעקבות פעילות מאוד אינטנסיבית שצה"ל עושה.
אבי עינת:
קיימת ירידה עקבית בכמות ואיכות מקורות כוח האדם הטכני בין בוגרי התיכון, הנתיב הטכנולוגי מושך בשנים האחרונות פחות ופחות בני נוער.
אבי עינת:
קיימת מגמה חברתית, ואני מניח שכולכם מכירים אותה, הלימודים בנתיב הטכנולוגי כבר מהשלבים הראשונים בתיכון נתפסים כמיועדים לאיכויות היותר נמוכות בעיסוק הזה.
אבי עינת:
בהוראת המדעים, יש שורה של מקצועות לא פשוטים המצריכים מורים מיומנים ומקצועיים, ואת אלה אתה אולי יכול למצוא יותר במרכז הארץ מאשר בישובי הפריפריה, שהם יותר בעייתיים.
אבי עינת:
בשנים האחרונות, ישנו גידול בכמות המסלולים האקדמיים במכללות לצד האוניברסיטאות הגדולות.
אבי עינת:
יש תוכנית רב שנתית מתוקצבת של המועצה להשכלה גבוהה, אך בסה"כ כמות האקדמאים במקצועות הטכנולוגיים שהמכללות מכשירות נמצאת היום במגמת גידול אבל לא תמיד באותה איכות שמכשירות האוניברסיטאות.
אבי עינת:
לפני שנתיים או שלוש, גילינו שיש פערי מידע בקרב בני הנוער החל מלהסביר להם מה זה בכלל ללמוד טכנולוגיה, מה מצריך לימוד טכנולוגיה באוניברסיטה, איזה סוג של בגרות אתה צריך ומה אתה צריך בפסיכומטרי, למה מסלול הנדסי יכול להעניק לך תשתית טובה יותר להתקדם בהמשך?
אבי עינת:
את ההסברה הזאת אנחנו עושים בשלושת השנים האחרונות, באמצעות סגני אלופים מהדרגים הטכנולוגיים בצה"ל.
אבי עינת:
החלטנו לחבר ישירות את הלקוח הסופי לבני הנוער.
אבי עינת:
סגני האלופים האלה, בנוסף לתפקידם בצה"ל, כל אחד מהם "מקבל" בית ספר או שניים שבו הוא עומד ומרצה בפני התלמידים.
אבי עינת:
אנחנו התחלנו עם כתות י"ב, ואז גילינו שזה כבר מאוחר מידי והתחלנו מי"א ואח"כ י', ולאט לאט אנחנו הולכים אחורה ומגלים שלמעשה ההשפעות המרכזיות על בני הנוער הם בגילאים המאוד צעירים.
אבי עינת:
אבל צה"ל, עם כל הכבוד, לא יכול להעמיק ולחזור כי בסוף הוא נכנס יותר ויותר לתפקידים נוספים של מערכת החינוך.
אבי עינת:
כפעילות נוספת, לפני כשנתיים התחלנו להיות שותפים בכל הימים הפתוחים המבצעות כל האוניברסיטאות, כל אוניברסיטה עושה יום פתוח שבמסגרתו היא משווקת את הלימודים האקדמיים.
אבי עינת:
אני היססתי אם להשתמש במילה "שיווק", כי בשיווק יש גם משהו שבא כביכול "ליפות" איך זה נראה, ואנחנו בעצם מסבירים את זה כמו שהוא מבלי ליפות יותר מידי את העניין.
אבי עינת:
יש לנו פעילות נוספת המתמקדת בגילאים היותר צעירים, גילינו למשל שחטיבות הביניים הוא השלב שבו בני הנוער מגבשים את התפיסה לכיוון לימודים ריאליים או לימודי טכנולוגיה, יש פרוייקט שנקרא "דור העתיד להייטק" אשר מופעל על ידי משרד החינוך, המינהל למדע וטכנולוגיה, וצה"ל שותף לו בשמחה.
אבי עינת:
אנחנו הקצנו 15 יחידות טכנולוגיות, ולמעשה רוב היחידות הטכנולוגיות של צה"ל מאמצות חטיבות ביניים בבתי ספר, בהיבט של סיור בבתי ספר וזה נותן לתלמידים קצת חשיפה.
אבי עינת:
אנחנו עושים בין י"א ל- י"ב, כנס עידוד והסברה מרכזי שבמסגרתו אנחנו מביאים את 2,500 בוגרי י"א, שהם הכי רלבנטיים ללימודים אקדמיים ועתודה אלה שמתעניינים ונמצאים במסלולים ריאליים ובאוניברסיטה נותנים להם, באמצעות תערוכה גדולה שצה"ל עושה, חשיפה ישירה של מה זה להיות מהנדס בצבא.
אבי עינת:
הם מקבלים במשך יום מרוכז את כל התשובות לכל השאלות שיש להם, 70% מנרשמי העתודה האקדמית הם מבאי הכנס.
אבי עינת:
הפעילויות האלה הביאו למצב שהביקוש לעתודה גדל ב- 400% במשך 3 שנים, זה אומר שהגענו למצב שיחס המיון שלנו הגיע ל- 4,000 פונים על 800 מקומות בעתודה לשנה, וצה"ל יכול "ליהנות" עכשיו ממיון איכותי.
אבי עינת:
בעניין הזה, עשינו מהפך והמערכת מיוצבת כרגע מהבחינה הזאת, ובני הנוער רוצים מחדש לבוא לעתודה.
אבי עינת:
החולשה כרגע של ההייטק לכאורה, מביאה אולי את בני הנוער פחות לבחור במגמות האלה, כמו תקשורת או מחשבים וכו', כי הם חושבים לעצמם: 'למה לי ללכת למקצוע שאולי בהמשך לא תהיה לי עבודה'?
אבי עינת:
אבל מכיוון אחר, הצבא שנתפס כמעסיק יותר בטוח ויציב לאורך זמן, זה כן מדרבן אותם ללכת לעתודה כי הם אומרים: 'אם אני כבר רוצה להיות מהנדס, אז עדיף לי לעשות קריירה שהיא יותר בטוחה'.
אבי עינת:
אני לא יודע להגיד כרגע, עד כמה המגמות מבטלות זו את זו.
אבי עינת:
אותו גידול כמותי, מביא לנו את היכולת למיין.
אבי עינת:
אנחנו התחלנו לעשות זאת לפני שנה, וזה דבר מאוד משמעותי בצבא, לאחר הרבה שנים שלא מיינו אישיותית את העתודאים אלא היינו ממיינים אותם למעשה רק אקדמית.
אבי עינת:
מי שהתקבל לאוניברסיטה, היות והיינו במחסור, אמרנו לו 'בוא ותהיה עתודאי'.
אבי עינת:
בשנים האחרונות, נתקלנו במצבים שבהם עתודאים לא שרדו את הלימודים ולא שרדו את שירות החובה הם לא הצליחו בקורס הקצינים והיו כאלה שאפילו הוציאו "פרופיל נפשי".
אבי עינת:
המיון הזה, שאנחנו מקפידים לעשות בעיקר על נושאים כמו: מנהיגות, ערכים, יכולת הסתגלות, הביא למצב שהצלחנו להשביח גם את העתודה החל מהשנה האחרונה, באוקטובר הקרוב אנחנו הולכים לעשות מחזור שני של המיון גם בהיבט האישיותי.
אבי עינת:
כלומר, נכנסים אלינו עתודאים שהם גם "מנהיגים" שיכולים להיות 'מנהיגים טכנולוגיים', וזה קריטי.
אבי עינת:
תוכניות ייחודיות הן חלק מאוד מרכזי וחשוב בראייתנו, כאשר עד עכשיו דיברנו על הדברים בצורה יחסית "קרה".
אבי עינת:
עכשיו אני מסתכל על אוכלוסיות יותר איכותיות, "פרוייקט עתידים" אני מקצה לו פה שלוש שורות ובראייתי אפשר להקצות לו שלוש שעות.
אבי עינת:
זה פרוייקט שהחל לפני כשלוש שנים, בראייתנו הוא בעל חשיבות לאומית.
אבי עינת:
אנחנו, במסגרתו, מסבירים מעודדים ומרחיבים את נגישות בני הנוער מהפריפריה וגם משכונות מצוקה במרכז הארץ, ללימודים טכנולוגים אקדמאים.
אבי עינת:
זה אומר, עתודה אקדמאית לאוכלוסיות בעייתיות יותר, או לאוכלוסיות שהנגישות שלהן לעתודה היא בעייתית הן בהיבט הכלכלי, מאחר והם לא יכולים להרשות לעצמם ללמוד 4 שנים באוניברסיטה ואנחנו עוזרים להם, בהיבט של הביטחון העצמי והמודעות האישית אנחנו מקצים להם חונכים במהלך הלימודים באוניברסיטה, ובהיבט של ההכנה היסודית שלהם לאקדמיה שהרי יש ישובים שבהם לא היו מודעים בכלל מה זה להתכונן לפסיכומטרי ואיזה מקצועות בגרות צריך לעשות.
אבי עינת:
היו בני נוער, שכאשר הם היו רואים בעיתון את מודעת הרישום לעתודה, זה כמו שאנחנו רואים מודעה לקניית יכטה.
אבי עינת:
הפרוייקט התחיל לפני שלוש שנים, היוזמה באה מראש חטיבת הסגל בזמנו, אבנר ברזאני שפנה למפקד יחידה הטכנולוגית של חיל המודיעין שבה שירתתי עוד לפני שעברתי לאכ"א, מפקד היחידה ביקש ממני ומאלוף משנה נוסף בשם איציק תורג'מן שהיום הוא "הגורו" של הפרוייקט, להתניע את הפרוייקט.
אבי עינת:
אנחנו התנענו את הפרוייקט בשנה הראשונה שבה הצלחנו להביא 90, לאחר שנה עלינו לסביבות ה- 400 וכרגע אנחנו מיוצבים על 300 יותר בגלל צרכי העתודה, ובהמשך אני אסביר לאן מנתבים את הפונים האחרים שלא מצליחים להיכנס לעתודה.
אבי עינת:
הרמטכ"ל דאז מופז שהיום הוא שר הביטחון, גם התחבר לזה החל מהשלבים הראשונים, אבל מי שמוביל את זה היום זה פרוייקטור שהוא אל"מ בצה"ל, הוא ידיד אישי שלי והנושא הזה "בוער" בנפשו, כי בשביל דבר כזה אתה צריך מישהו "משוגע" לעניין.
אבי עינת:
מאז שאני עברתי לאגף כוח אדם, הפרוייקט הזה הולך ומתרחב.
אבי עינת:
אנחנו החלטנו שמעבר ל- "עתידים", ישנן אוכלוסיות שמעבר לזה שאולי הם "צברים" המתגוררים בעיירות פיתוח, יש גם את בני העדה האתיופית והדרוזית שהם מצריכים מאמץ יותר ייחודי, ולכן החלטנו לפי התפיסה שלנו שצריכה להיות פחות הפלייה מתקנת אבל יותר הכנה נכונה.
אבי עינת:
כלומר, אנחנו לא רוצים להביא 100 פונים דרוזים לעתודה אקדמית, שנצטרך להכניס אותם עם נתונים נמוכים ואחרי זה לפגוש אותם או כשהם נושרים או בסוף הלימודים כשקשה לנו לשבץ אותם כי שום יחידה לא רוצה אותם.
אבי עינת:
לכן, אנחנו העדפנו לפתוח להם מכינות של שנה עם פיזיקה ומתמטיקה מוגברים, אבל בסוף המכינה הם יצטרכו להתמודד עם כולם שווה בשווה.
אבי עינת:
כמובן שתמיד נדאג שתהיה איזושהי מכסת מינימום שתיכנס, אבל הם מתמודדים מול כולם שווה בשווה.
אבי עינת:
בהיבט האנשים שמתן וילנאי דיבר אליהם, שמנו לעצמנו מטרה להגדיל באופן ממשי את היקף האנשים בעתודה, וזה גם מתחבר לעניין של מול הלחימה.
אבי עינת:
אני חייב לציין לגבי עניין ה- B.Tech, שזה תואר ראשון אקדמי בתחום ההנדסה היישומית טכנולוגית המוענק על ידי המכללות, לפני שנתיים שלוש החלטנו לשלב גם את המכללות לתוך העתודה האקדמית, דבר שלפני כן לא היה קיים, והתחלנו לקבל בוגרי B.Tech והמסלול הזה משמש אותנו גם בהרשמה לעתודה.
אבי עינת:
כמובן שצה"ל בוחן בזהירות את מכסת הלימודים של ה- B.Tech שהוא משלב, תוך בקרה על איכותם ושילובם במערכים הטכנולוגיים.
אבי עינת:
אנחנו לא מתעלמים מהעניין הזה, מאחר ולדעתי המכללות נחשבות "כוח עולה", ותמיד בהתחלה למוסד אקדמי יותר קשה מאשר למוסדות ותיקים.
אבי עינת:
קיימות תוכניות מצויינות, וזה מתחבר גם לישיבתה הקודמת של הועדה שבו הודגשה דווקא "חוד החנית" של כוח האדם הטכנולוגי, ובצה"ל קיימת הרחבה הדרגתית של תוכניות מצויינות.
אבי עינת:
זה התחיל ב"תלפיות" שכולכם מכירים, שהיא תוכנית מאוד וותיקה המשלבת לימודים אקדמיים של פיסיקה ומחשבים והכשרות צבאיות מקיפות.
אבי עינת:
זו לא עתודה, כי לתוכנית "תלפיות" מתגייסים בגיל 18 ותוך כדי השירות גם לומדים.
אבי עינת:
זאת תוכנית שאגב הכפלנו בה את כמות הבוגרים מ- 30 ל- 60 או 70 בוגרים לשנה, אלה חבר'ה שנחשבים למנהיגים טכנולוגיים והם משתלבים בנושא הפיתוח, הם חותמים בין 4 ל- 5 שנות קבע.
אבי עינת:
את תוכנית "ברקים" התחלנו לפני שנה.
אבי עינת:
כשראינו שזה נהדר לפיסיקה ולאלקטרוניקה וחסרים לנו מהנדסי מחקר ופיתוח בתחום המכני, בעיקר בחיל המודיעין ובחיל האוויר, התנענו תוכנית שנקראת "ברקים" בשיתוף הטכניון, וגם היא כבר לאחר השנה הראשונה נפתחה גם לקהל הרחב במדינה וזה אומר שזה איזשהו כיוון שמסמל את הסייעות האקדמיות בתחום ההנדסה, זה מתחיל בצה"ל וזה בסוף הופך להיות לכלל הציבור הרחב.
אבי עינת:
הצבא גם מאפשר לימודי המשך ישירים לתואר שני לחלק מהעתודאים, למרות שזה לכאורה לא כל כך מתחבר לעניין שאתה צריך את כולם בתום הלימודים, אנחנו מאפשרים זאת למצטיינים שבתוכם, וזה גם מחזק את העניין הטכנולוגי מחקרי להמשיך לתואר שני, ובמקרים חריגים אפילו גם לדוקטורט אם זה בסוף מצטייר כמשהו שהוא חוקר ברמה הלאומית ויכול לעזור.
אבי עינת:
לגבי תנאי שירות ושיפורים במסלול העתודאים.
אבי עינת:
לא יכולנו לפתור את עצמנו מלהסתכל על המלחמה במסלול הזה, קודם כל אנחנו מסייעים במילגת לימודים שכל עתודאי מקבל, כשהתנענו את התהליך לפני שנתיים או שלוש הוא היה מקבל מילגה בשווי שכר הלימוד, בגלל המצב התקציבי אנחנו השנה כבר מורידים אותה בסדר גודל של 1,000 עד 2,000 שקל ואני די דואג לעתידה.
אבי עינת:
נוכחנו לדעת שהמילגה הזו מאפשרת לאוכלוסיות שאולי הן לא באות מעיירות הפיתוח ולא בעתידים, אלא הן גרות בתל-אביב ועדיין קשה להם לממן עתודאי כזה.
אבי עינת:
במקרה כזה, צה"ל מסייע ואני די מודאג לגבי היכולת שלו להמשיך ולסייע במצב התקציבי שהוא נמצא כרגע.
אבי עינת:
לאוכלוסיית ה"עתידים" כפי שהזכרתי קודם, קיים סיוע משופר.
אבי עינת:
פרוייקט "עתידים", הוא פרוייקט שבהיבט של בעלי העניין בו התרחב מאוד.
אבי עינת:
כלומר הוא נהנה מתורמים, יש לו עמותה, יש לו board ואני חבר בדירקטוריון שלו, יש לו מינהלת ויש לו גם חלק אזרחי והוא משחרר את הצבא מדברים שהצבא באמת לא יכול לעשות אותם.
אבי עינת:
"גביש", זו תוכנית שבה אנחנו מהדקים את הקשר.
אבי עינת:
אנחנו הגענו למסקנה, שגם כאשר נמצאים בלימודים כדאי לשמור איתם על קשר חם עם צה"ל.
אבי עינת:
אנחנו מעבירים להם סדנאות בנושא, היכרות עם צה"ל וסיורים בחילות וכל מה שצריך לשם כך, כדי שירגישו שהם שייכים.
אבי עינת:
גם בתנאי השירות במהלך שירות החובה, יש לנו "הבטחה להעסקה במקצוע".
אבי עינת:
בשנות ה- 90, אחת הסיבות למשבר היתה כשאדם הלך לעתודה, הגיע מהנדס ובסוף שובץ לא במקצוע, וזאת אכזבה מאוד קשה, יש הקפדה בהבטחה לשבץ את כולם במקצוע.
אבי עינת:
שכר החובה שלהם הוא משופר, לא כמו של לוחמים, אבל הוא בין שכר חובה רגיל לבין שכר חובה לוחמים, בהיבט הזה שהם קודם כל אקדמאים והערך המוסף שלהם גבוה והם כבר בגילאים יחסית מתקדמים, חלקם בגיל 24 – 25 המשרתים בשירות חובה ואולי גם שוכרים דירה, כך שיש להם שכר חובה משופר ואפשרות ללמוד לימודי המשך.
אבי עינת:
היות ונוכחנו לדעת שבעיירות הפיתוח קיימת בעיה בהוראת המדעים, גם פה צה"ל החליט לקחת את הדברים "לידיים" ובמסגרת מינהלת "עתידים", החלטנו להתניע השנה ורק השבוע אישרנו זאת סופית, עתודה להוראת המדעים.
אבי עינת:
כלומר, אנחנו נפתח בכל שנה בכמה עשרות מורים שמראש ילכו למסלול שנבנה בשיתוף עם האוניברסיטה העברית בירושלים בהוראת המדעים, אבל מסלול ברמה גבוהה כלומר: תואר ראשון בפיסיקה, במתמטיקה, לימודי הוראה.
אבי עינת:
יהיו בני נוער שמראש ימוינו כמתאימים להוראה, כשהיעוד שלהם יהיה בששת השנים שלהם חזרה ללמד בישוב שלהם ובמקרים מסויימים מיעוטם יישארו בתוך צה"ל, כי גם לצה"ל יש צורך במורים למדעים.
אבי עינת:
עמותת התכנון, שהוא הגוף האזרחי, פנה למשרד האוצר והציג שם את הדברים, ודרך אגב פרוייקט "עתידים" הוצג לפני חצי שנה גם בפני ראש הממשלה, כך שברור שמדובר בפרוייקט לאומי.
אבי עינת:
העלות ההפרשית של משכורת קבע שהצבא ייתן להם, למרות שהם ילמדו בישובי פיתוח, תינתן על ידי המדינה.
אבי עינת:
התשלום מבחינת צה"ל הוא לא רק בהיבט הכספי, אלא קודם כל מקורות.
אבי עינת:
צה"ל מקצה 30 חבר'ה איכותיים בכל שנה.
אמנון צ'רניקה:
יש לנו פרוייקט שאותו אנחנו כבר מריצים בין 7 ל- 8 שנים, שנקרא "הכשרת מורים אקדמאים למקצועות מדע וטכנולוגיה".
אמנון צ'רניקה:
תלמידים בוגרי י"ב כתות מ- 1,000 בתי ספר, לאחר שיווק אינטנסיבי מאוד שאנחנו עושים בכל בתי הספר התיכוניים, עם סיום הלימודים התיכוניים הם הולכים ללמוד באחד המוסדות האקדמיים.
אמנון צ'רניקה:
מימון הלימודים במשך 4 שנים של לימודים אקדמאים תעודת הוראה, הוא במימון מלא של משרד החינוך.
אמנון צ'רניקה:
עם סיום הלימודים הבנים מתגייסים לצה"ל למשך שנת שירות חובה אחת בלבד, והבנות אינן משרתות כלל בצה"ל.
אמנון צ'רניקה:
לאחר שנה אחת של שירות סדיר בצה"ל בתפקידי הדרכה, התלמיד חוזר למערכת החינוך כתחליף לשנתיים שירות סדיר ומשרת כמורה במערכת החינוך בתנאים של חייל סדיר, ולאחר מכן עוד שנתיים כתחליף לקבע בתנאים של מורים אקדמאים במערכת החינוך.
אמנון צ'רניקה:
כרגע, אנחנו מקבלים בין 4 ל- 6 איש מידי שנה, מאלה שכבר סיימו את שנת השירות ואנחנו משבצים אותם.
אמנון צ'רניקה:
לפני 15 שנה, עשינו פרוייקט דומה עם צה"ל שנקרא "מעוף טכנולוגי", שהיה מיועד רק לבנות מאחר ובאותו זמן צה"ל לא איפשר לבנים לבחור במסלול הזה, וגם הוא עם הזמן החל ודעך מאחר וההתחייבות של הבנות היתה לטווח ארוך מאוד של 6 או 7 שנים קדימה, והבנות לא בחרו בזה.
אבי עינת:
בשנה הראשונה המסתיימת עכשיו היו 50 איש, ובאוקטובר הקרוב אנחנו רוצים להתניע 120 איש ויש לנו.
אבי עינת:
כאשר יש שיווק, תשומת לב, שיתוף פעולה בין משרדים או גופים, הפרוייקט מצליח.
אבי עינת:
דרך אגב, אנחנו ממקדים את התוכנית הזאת גם לישובי הפריפריה ואוכלוסיות מיוחדות, כך שיש פה תועלת כפולה.
אבי עינת:
לא כל אחד מנתיבות או מירוחם יכול להיות מהנדס, אבל אם הוא ילמד מקצוע לפני הצבא זה יכול לשנות את אופן המיצוי שלו בצבא ואת ההתקדמות שלו לאחר מכן.
אבי עינת:
פעילויות נוספות במסגרת הנדסאות.
אבי עינת:
אנחנו עושים פרוייקטים גם לנושא העולים והדרוזים שהם אוכלוסיות מיוחדות, ואני לא מדבר כרגע על לימודי עתודה אקדמאית אלא לימודי הנדסאות או טכנאות בעתודה טכנולוגית כתות י"ג – י"ד.
אבי עינת:
צה"ל מרחיב את הקד"צ הטכני (קדם צבאי), הוא יותר ויותר מכשיר תלמידים שלמדו במערכת העיונית, בהכשרות צה"ליות וקורס של שלושה או ארבעה חודשים כדי להיות מכונאים או חשמלאים בצבא.
אבי עינת:
יותר ויותר מרחיב את התפיסה הזאת, כי פשוט אין ברירה.
אבי עינת:
יצרני זה כל מיני תחומים, אבל צה"ל צריך כוח אדם "מלמטה ועד למעלה" ולדעתי צריך להתעסק בכל אחד מהתחומים.
אבי עינת:
לפני 20 או 30 שנה, הנדסאים וטכנאים היו אוכלוסייה מובילה בצה"ל בהיבט הטכנולוגי, והיום זה ירד בגלל אותה מגמה חברתית, שאנחנו כנראה צריכים לנסות ולשנות אותה.
אבי עינת:
נשים לא רק בעתודה האקדמית, אלא גם בעתודה של ה- י"ג י"ד יש לנו פעילות רחבה מאוד לשילוב נשים, לדוגמא פרוייקט "רקיע" שבו אנחנו מכשירים בוגרות עיוני.
אבי עינת:
גם פה זה לתואר הנדסאי, ולוקחים אותן ממגמות ריאליות.
אבי עינת:
ההבדל הוא שבאופן חריג זה לא נעשה בנתיב העל תיכוני של משרד החינוך, אלא בשיתוף עם משרד העבודה.
אבי עינת:
צה"ל ברוב המכריע של המקרים, הוא בשותפות מלאה עם הנתיב העל תיכוני של משרד החינוך אבל גם למשרד העבודה יש בתי ספר או מכללות לכתות י"ג י"ד.
אבי עינת:
מסע שיווק והסברה, בנושא שילוב נשים למערך הטכני.
אבי עינת:
לאחרונה ביצענו מחקר פיזיולוגי, כדי להכתיב ולשלב את הנשים במקצועות הנכונים כי רצינו להתמודד עם העניין שחלק מהמפקדים טענו 'אני לא יכול לשלב כי יש בעיה', והמחקר דווקא הראה שכמעט כל מגוון המקצועות הטכניים יכול להיות פתוח לנשים.
אבי עינת:
צה"ל שילב בשנה האחרונה, במיון הראשוני שהוא עושה בצו הראשון, גם מבחן שנקרא "יותם" שהוא מבחן התאמה ומוטיבציה לתפקידים אלה.
אבי עינת:
היות ואנחנו לוקחים הרבה בוגרי עיוני ומשבצים יותר ויותר למקצועות טכניים, רצינו לבדוק היטב מי לא מתאים וחבל על הזמן, כי הוא לא ישרוד בקורס.
לסיכום:
א – עידוד והסברה לחינוך טכנולוגי, החל מחטה"ב וגם בתי ספר תיכוניים.
לסיכום:
ב – העמקת המעורבות של צה"ל במערכת החינוך, בחטה"ב ובתיכון.
לסיכום:
אנחנו לא נוכל להחליף את משרד החינוך אבל צה"ל הולך ומגביר את המעורבות שלו.
לסיכום:
ג – פתיחת מסלול העתודה להוראת המדעים.
לסיכום:
ד – הקפדה על מיון, גם אישיותי וגם אקדמאי.
לסיכום:
ה – הרחבת תוכניות המצויינות, זה דגש חשוב ואנחנו כל הזמן מרחיבים אותן.
לסיכום:
ו – טיפול ממוקד באוכלוסיות ייחודיות.
לסיכום:
האסטרטגיה היא, מכינה איכותית ותנאי קבלה שווים.
לסיכום:
ז – הרחבת פוטנציאל בני הנוער ללימודי הנדסאות, דגש על שילוב בוגרי עיוני ועתודה הנדסאית.
מל פולישוק-בלוך:
אני מודה לאבי עינת, הדברים היו מעניינים ואני מברכת על כל דבר שנעשה.
מל פולישוק-בלוך:
עכשיו שהבנו שיש לנו מה ללמוד, ננסה "לאזרח" את הרעיונות.
דר' אלי אייזנברג:
לגבי הזכאות לבגרות.
דר' אלי אייזנברג:
אחוז הלומדים בכתה י"ב, מתוך סה"כ קבוצת גיל 17, הוא במגמת ירידה.
דר' אלי אייזנברג:
כולם מדברים על זכאות לבגרות, הבעיה הגדולה של מדינת ישראל לא בזכאות לבגרות אלא במספר של אלה המגיעים עד לסוף י"ב.
דר' אלי אייזנברג:
משנת תשנ"ו, (1996), קיימת ירידה משמעותית, כלומר בשש השנים האחרונות יש פחות ופחות תלמידים הנשארים במערכת החינוך עד סוף כתה י"ב.
דר' אלי אייזנברג:
לכן שני הנתונים הבאים המצביעים על עלייה, הם די טבעיים כי אם אתה מוריד את אלה שאינם מגיעים לכתה י"ב, אחוז הניגשים לבגרות באמת עולה וכך גם אחוז הזכאים לבגרות אבל לא במימדים.
דר' אלי אייזנברג:
מתוך אלה שלומדים, מדובר על עלייה מ- 46% ל- 58%, אם לוקחים שכבת י' של 120,000 מדברים על 44%.
דר' אלי אייזנברג:
כלומר, מתוך 120,000 שזו שכבת גיל 17 רק 43% מגיעים לזכאות לבגרות.
דר' אלי אייזנברג:
השוואה לגבי נתיב עיוני מול נתיב טכנולוגי, אחוז הלומדים בכתות י"ב בנתיב העיוני נשאר קבוע במשך 6 או 7 השנים האחרונות וכך גם לגבי אחוז הלומדים בכתות י"ב בנתיב הטכנולוגי.