GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מל פולישוק-בלוך:
וזה רמה בסיסית אז אנחנו צריכים כל דבר אחר, כל קרינה אחרת מכל מכשיר אחר להוסיף תמיד לעשרה ראם האלה.
מל פולישוק-בלוך:
זה מה שאני הבנתי.
אלי שטרן:
לא מרשה לך להגיע לעשרה ראם חס וחלילה אלא לאזרח הנחשף ביותר מכלל המקורות נותנים מאית בשנה אחת.
מל פולישוק-בלוך:
בסרטן מגילאי חמישים פלוס הולך וגדל, אולי זה אחד המרכיבים.
מל פולישוק-בלוך:
כי זה אפקט מצטבר.
מל פולישוק-בלוך:
אני בכל זאת רוצה לעבור לאקטואליה של היום, אם כי כמו שאמרתי כל יום יש משהו כזה במקום כזה או אחר, וזה מלווה אותנו בחברה הטכנולוגית שבה אנחנו חיים, תקראו לזה באיזה נתון שאתם רוצים.
מל פולישוק-בלוך:
וכנראה שזה בעיקר הקרינה הלא מייננת.
מל פולישוק-בלוך:
היא כנראה היותר מדאיגה, למרות שמבחינה מקצועית היא פחות מדאיגה.
מל פולישוק-בלוך:
אבל הקהל, האזרחים במדינת ישראל מתייחסים בדרך כלל לקרינה מסוג זה, מה עוד שגם בזה אמרת שעוד יש איזה סימן שאלה, אתה השארת לנו את הסימן שאלה, לא שמת סימן קריאה עד הסוף.
מל פולישוק-בלוך:
אז לכן אנחנו צריכים יותר לשים על זה את הדגש.
מל פולישוק-בלוך:
ושוב אני חוזרת ומדברת על הפיקוח.
מל פולישוק-בלוך:
לפני שניכנס אולי למסקנות גם אני רוצה לשמוע מה יש לכם להגיב על הקרינה הזאת אצל חיילי צה"ל.
אמנון דובדבני:
מגנטית בחיל רפואה.
אמנון דובדבני:
לעניין הפיקוח, יש לי כמה דברים להגיד.
אמנון דובדבני:
קודם כל הצבא אם אפשר להגיד בין הגופים המסודרים אם לא המסודר ביותר בתחום של הקרינה הבלתי מייננת.
אמנון דובדבני:
כמו שאמרתי ישנה אכיפה מאוד מסודרת כבר משנת 88', כבר חמש עשרה שנים ישנה הוראה של קצין רפואה ראשי שהיא הוראה מפורטת שאוכפת את ההתגוננות בפני קרינה בצבא.
אמנון דובדבני:
מדובר במדידות קרינה תקופתיות שעושים פעם בשנתיים בכל המתקנים הקורנים הגדולים של הצבא, כל הספינות של חיל הים, כל מתקני הקשר הגדולים, כל הבסיסים הקורנים הגדולים של חיל האויר.
אמנון דובדבני:
במעבדות קרינה מתבצעות בדיקות קרינה פעם בחצי שנה.
אמנון דובדבני:
ישנם כמאתיים איש שהוסמכו אישית על ידי שהם אחראים על המדידות האלה, ואנחנו כחיל רפואה גם מבצעים מעקב אחרי כל הבדיקות, בדיקות שנעשות חלקם על ידינו, חלקם על ידי חיל האויר, חלקם על ידי חיל הקשר, הכל בפיקוח שלנו.
אמנון דובדבני:
כל אמצעי חדש שנכנס לצבא, כל אמצעי קורן חדש עובר אישור מבחינת קרינה.
אמנון דובדבני:
מכשירי קשר חדשים, מכ"מים חדשים, הכל נמצא תחת בקרה.
אמנון דובדבני:
אנחנו אוכפים את הוראת קרפ"ר שהיא הוראה מפורטת מאוד, אנחנו אוכפים למעשה את התקן של איכנר, התקן המחמיר שמאומץ גם על ידי המשרד לאיכות הסביבה.
אמנון דובדבני:
תקן אוכלוסיה רחבה, תקן עובדים בקרינה לפי סוג העיסוק.
אמנון דובדבני:
בדיקות רפואיות מתבצעות אך ורק במצבים של תאונה.
אמנון דובדבני:
אין צורך בבקרה רפואית אחר עובדים.
אמנון דובדבני:
גם ארגון הבריאות העולמי תומך בזה.
אמנון דובדבני:
במצבים של חריגות, של תאונות, אז אנחנו עושים גם בדיקות רפואיות.
מל פולישוק-בלוך:
בודקים את האנשים במצבים של שיגרה.
מל פולישוק-בלוך:
יש שקיפות לממצאים שלכם?
מל פולישוק-בלוך:
מי יודע חוץ מכם?
אמנון דובדבני:
חיילים יכולים לקבל מאתנו את הנתונים.
אמנון דובדבני:
ישנה גם זכות העובד לדעת מה שנקרא.
אמנון דובדבני:
הממצאים מפורסמים למפקדי היחידות ומופצים גם ביחידות.
מל פולישוק-בלוך:
מקרוב מאוד שבחור צעיר שהיה חשוף, עבד עם מכ"מים, והוא איננו איתנו עוד, וכשההורים ניסו לעקוב אחר הממצאים, מה איפה ואיך, הצבא חסם אותם ולא נתן להם נגישות לאינפורמציה.
אמנון דובדבני:
מהסוג הזה מגיעים לקצין רפואה ראשי ואז אנחנו מספקים את כל הנתונים של המדידות שעשינו ביחידה.
מל פולישוק-בלוך:
האלה, ממצאים שהדאיגו אתכם או שחשבתם שמא כדאי להתייעץ עם גורמים אחרים?
מל פולישוק-בלוך:
איך אתם נוהגים?
אמנון דובדבני:
מצאנו.
אמנון דובדבני:
לגבי רמות קרינה, אנחנו מאוד עקביים בעניין הזה.
אמנון דובדבני:
כלומר כאשר ישנו ציוד קורן שחורג מהתקנים אנחנו פשוט עוצרים אותו על המקום.
אמנון דובדבני:
אנחנו גם לא מאפשרים לו לעבוד.
מל פולישוק-בלוך:
במדגמים או כל ציוד עובר איזו שהיא בדיקה?
אמנון דובדבני:
הקורנים הגדולים, וגם מתקנים יותר חלשים.
אמנון דובדבני:
זו בדיקה תקופתית שנעשית בכל הצבא.
אמנון דובדבני:
הקורנים של הצבא.
אמנון דובדבני:
את כל הקורנים הרציניים.
אלונה בוג:
מכשיר כלשהו לשימוש בצה"ל מועברים כל הנתונים הטכניים, לא משנה אם זה מכ"ם, אם זה תחנה סלולרית צבאית או כל דבר, לא משנה מה בצבא אנחנו בודקים את הנתונים שלו, לא לגבי השפעה על האדם אלא מה עוצמת הקרינה ואיזה מרחק היא מגיעה לרמות מסויימות וכן הלאה.
אלונה בוג:
דרך אגב אנחנו כל הזמן, ובכלל באופן כללי בתור בנאדם מותר כאן להגיד אוי, זאת תחנה, איזו אנטנה, כנראה היא משדרת המון.
אלונה בוג:
בעצם מה שמשפיע, זה ממש לא משנה כמה יוצא מאותה אנטנה אלא כמה מגיע לגוף האדם, אם כבר מדברים על השפעה על בנאדם.
אלונה בוג:
כי יכול להיות שהמכשיר שאתה מחזיק ליד האוזן, המכשיר הסלולרי בסוף קורן עליך יותר ממה שקורנת תחנת מכ"ם שנמצאת קילומטר לידך, וכן הלאה.
אלונה בוג:
נורא תלוי לאיזה כיוון היא משדרת, כמה מגיע בעצם אליך.
אלונה בוג:
מסויימים, והיות ויש הוראות קרפ"ר לגבי עוצמות הקרינה שבהם מותר, לא רק קרפ"ר, יש תקנים בינלאומיים, שבהם מותר להימצא כך וכך זמן, לפי זה קובעים באיזה מרחק אפשר שהחיילים יהיו או לא יהיו.
מל פולישוק-בלוך:
נאכפו ולא עברנו בדיקות.
אמנון דובדבני:
האלה והאמצעים החדשים יש להם גם טווחי בטיחות.
אמנון דובדבני:
כולל המכ"ם ההוא.
אמנון דובדבני:
ישנם הנחיות ברורות איפה להימצא ואיפה לא להימצא.
אמנון דובדבני:
דברים שמאוד ברורים ומקפידים עליהם.
אמנון דובדבני:
הקורנים.
אמנון דובדבני:
לכל מקור קורן ישנו טווח בטיחות.
דורון:
מחלקה, מחלקת אלקטרוניקה בסטיל, הוא לא מודה מה פולט ומי פולט, ואתה נמצא על הגשר בספינה ואתה נחשף לרמות שבתור חיל אתה לא מודע להם.
אמנון דובדבני:
מה הרמות ואיפה מותר להימצא ואיפה לא.
אמנון דובדבני:
אני לא יודע איפה אתה שירתת אבל אלה ההוראות.
אלי ריטכר:
שלי בשטח שאיפשר לי בבסיס אחד של צה"ל ראיתי שהציוד שמשתמשים בו,
מל פולישוק-בלוך:
הם הזמינו אותך?
אלי ריטכר:
סידרה ביקור מטעמי לראות את המצב בשטח.
אלי ריטכר:
זה הפעם היחידה שאיפשרו לי להיכנס.
אלי ריטכר:
ראיתי שהמכשיר שמשתמשים בו ללוחמה אלקטרונית היה לא מכשיר שפועל כל הזמן, אלא חד פעמי שמפעילים אותו, כאשר מישהו נכנס להשתמש בו.
אלי ריטכר:
סף הגילוי שלו היה מאה מיקרו בסמטימטר מרובע.
אלי ריטכר:
זה לפי מה שהם הראו לי.
אלי ריטכר:
זאת אומרת סף מאוד מאוד גבוה.
אלי ריטכר:
כלומר מה שנמדד מתחתיו נחשב כאי חשיפה.
אלי ריטכר:
ויש ספרות די מכובדת על רמות הסיכונים האלה.
אלי ריטכר:
זה ברמה הטכנית.
אמנון דובדבני:
שאנחנו המצאנו.
אלי ריטכר:
ועוד דבר, לגבי פיקוח רפואי ואפידמיולוגי, אני לא יודע מהו הערך של ספירת דם למשל אם אין השוואה עם הבייס-ליין.
אלי ריטכר:
אני לא יודע אם אתם עורכים תחקירים אפידמיולוגים כאשר יש אירוע אחד של חריגה בספירת דם או או מחלה.
אלי ריטכר:
כולנו יודעים את המושג של אירוע מתריע שמחייב אותך לא רק לבדוק את הבנאדם ומצבו אלא כל המצב בשטח, כל האנשים האחרים שהיו בסביבה.
אלי ריטכר:
עלינו על כל סיפור הקישון מפני ששני אנשים באו לאיזה עיתונאי שראה אם יש אחרים.
מל פולישוק-בלוך:
התשובה האם בעקבות זה אתם כן תעשו בדיקה, בעקבות הפרסומים, בדיקה על האנשים ולא רק על המכשירים.
אלי ריטכר:
קבוצות של אנשים שלקו בסרטנים דומים ושונים.
אלי ריטכר:
ובכל אחד מהם התחקיר של האירועים האלו היה מאוד מאוד לקוי.
אלי ריטכר:
וכאשר יש ריבוי של כל כך הרבה אשכולות יש משהו כאן שהוא לא בסדר.
אלי ריטכר:
יתר על כן, כאשר הם הופיעו בבית משפט תמיד אני שואל תציגו לי את הנתונים על החשיפות, על תנאי עבודה, המצב הבריאותי של שאר האנשים ביחידה, ותמיד משרד הבטחון אומר לי זה תפקידך להציג.
אלי ריטכר:
זה צחוק.
אלי ריטכר:
זה תפקידכם להציג.
אלי ריטכר:
זה תפקידכם להראות שאין סיכון, לא שיש סיכון.
אלי ריטכר:
ואני חושב שכאן, הסיפור הזה מוסיף עוד, לפני חודש הצגתי בכנס שישה מקרי אשכולות, ומי יודע כמה עוד יש, אני לא מדבר על המקרים הבודדים אלא קבוצות של עובדים ביחידות קטנות שלוקים בסרטן.
מיכה בר-חנא:
פה עכשיו אתם נכנסים לדיון על כותרת בעיתון.
מיכה בר-חנא:
אני מכיר את הכותרות בעיתונים.
מיכה בר-חנא:
כתוב שם שיש חמישה חיילים עם סרטן באשכים.
מיכה בר-חנא:
תאמינו לי, אני עובד לא מעט שנים בשטח הזה, אין דבר כזה שיש פתאום חמישה ואף אחד לא יודע ואף אחד לא רואה.
מיכה בר-חנא:
אל תיכנסו לדיון רציני ומעמיק בדברים שכתובים בעיתון.
אמנון דובדבני:
שאתה הצגת אותו גם במאמר, גם אותו בדקנו את האפידמיולוגיה שלו, ולא מצאנו שם שום דבר.
אמנון דובדבני:
ולא מעט דברים שאתה הצגת.
זמיר שליט"א:
הרבה יותר נמוכה מהתקן.
זמיר שליט"א:
אני מדבר על עשרה וולט למטר.
זמיר שליט"א:
אני יכול להביא בעשרה וולט למטר תוך שלוש דקות יש הפעלה של גנים מסרטנים ויש הפעלה של גנים להלם חום.
זמיר שליט"א:
יכולים אני לא יודע מה להגיד, אבל זה דברים שיצאו וזה הרבה יותר נמוך מהתקן בעשרה וולט למטר.
זמיר שליט"א:
יש פגיעה בממברנות תאים, יש פגיעה תעליות היונים, עצבים מאבדים סידן.
זמיר שליט"א:
בתנאים שמדדו עשרה וולט למטר.
זמיר שליט"א:
בדקו אנשים בעשרה וולט למטר.
זמיר שליט"א:
מצאו שהופעלו גנים מסרטנים.
זמיר שליט"א:
לקחו דם ומדדו.
זמיר שליט"א:
גנטית.
זמיר שליט"א:
בשביל זה הדברים האלה אני מביא אותם כי בדרך כלל לא מביאים.
זמיר שליט"א:
אני מדבר על נזק בהרבה יותר נמוך מהתקן.
מל פולישוק-בלוך:
הצבא, כי זה נושא בפני עצמו שמתקשר לכל הנושאים.
מל פולישוק-בלוך:
אני רוצה לומר דבר כזה, עם כל הערכתי לגורמי הצבא, ואכן יש לי הערכה רבה, אני חושבת שיש חשש מסוים, נוכח ממצאים, נוכח ניסיון שיש לנו עם העובדה שהצבא בודק את עצמו בהרבה מאוד דברים שונים, תאונות בעיקר, והשפעות על בריאות החיילים שלנו, צר לי לומר שאני לא כל כך סומכת על גוף שבודק את עצמו ואני חושבת שכן צריך שהסקטור הפרטי, מדעי, ציבורי, כהכללה, יבדוק את מה שקורה בצבא או לחילופין או לפחות שאתם תשתמשו ותעזרו ותחשפו את הממצאים שלכם לאותו קהל מקצועי שנמצא מחוץ לצבא.
מל פולישוק-בלוך:
הצבא עושה ניסים ונפלאות גם בתחום הטכנולוגי וגם בתחום הרפואה, אין לי ספק בזה וחבל שחברי לוועדה איננו פה היום, שהוא היה ראש הגוף שאתה משרת בו, אני מדברת על חבר הכנסת פרופ' אלדד.
מל פולישוק-בלוך:
אבל אסור שאתם תבדקו לבד את עצמכם.
מל פולישוק-בלוך:
ולא סתם שאלתי על שקיפות של המערכת שלכם.
מל פולישוק-בלוך:
המערכת של הצבא ידועה כלא שקופה.
מל פולישוק-בלוך:
אגב היא לא היחידה, אתמול היה לנו דיון על האוצר, בעיה עוד יותר חמורה, אתם יכולים להרגיש עם עצמכם טוב, האוצר הרבה יותר גרוע, ושם אין סודות מדינה.
מל פולישוק-בלוך:
אבל אני חוזרת ואומרת אני חושבת שאתם צריכים להיות יותר פתוחים ולשתף פעולה.
מל פולישוק-בלוך:
אני רוצה לחבר את זה להצעה שנרשמה על ידי ד"ר אהוד נאמן, שאומר שצריך להקים מרכז מדעי לאומי לחקר השפעות קרינה על בריאות הציבור.
מל פולישוק-בלוך:
והוא מלין על כך שפעם היה לנו מרכז מדעי בין משרדי, לכן שאלתי אם הוועדה שלכם עדיין קיימת.
מל פולישוק-בלוך:
אתם מדברים על ועדה שבודקת והם מדברים על מרכז מדעי ששם חוקרים ושם מרכזים את המחקר עצמו.
מל פולישוק-בלוך:
אז אני חושבת ששני הדברים חיוניים והם צריכים גם לעבוד בשיתוף פעולה וזה לא סותר אחד את השני, להיפך זה רק מחזק אחד את השני.
מל פולישוק-בלוך:
יש משום מה, והמשום מה הוא מאוד גדול, חוסר אמון הציבור, איך אני אגיד את זה בצורה עדינה, לכך שגורמים מסויימים במערכת שומרים על עצמם.
מל פולישוק-בלוך:
אפילו המשרד לאיכות הסביבה שהוא אמור להיות באמת נייטרלי מכל השפעות ובאמת בתום לב ונטול כל משוא פנים, לא כולם מאמינים לו, אפילו למשרד לאיכות הסביבה, ואתה יודע שהשרה שלכם היא חברה טובה מאוד שלי ואני יודעת שהיא עושה עבודתה נאמנה.
מל פולישוק-בלוך:
אבל היא רק עכשיו התחילה את תפקידה ואני לא יודעת עד כמה היא שולטת בנושא הזה.
מל פולישוק-בלוך:
אני חוזרת ואומרת, אנחנו צריכים גוף שהוא יהיה אמין, שיהיה מקובל על הציבור, שהוא יהיה יותר אקדמאי אבל בשיתוף פעולה עם הסקטור הממשלתי, שיתן לנו מענה על כל השאלות הגדולות שלנו, כי איך נאמר פה, יש עדיין סימני שאלה.
מל פולישוק-בלוך:
אפילו שהם קטנים.
מל פולישוק-בלוך:
אנחנו לא יכולים שלא לתת עליהם את הדעת.
מל פולישוק-בלוך:
ואני מאוד משתדלת לא להיות פופוליסטית.
מל פולישוק-בלוך:
באמת שלא.
מל פולישוק-בלוך:
לא זאת כוונתי.
מל פולישוק-בלוך:
אני מנסה להיות זהירה ואני פתחתי ואמרתי ואני חוזרת ואומרת, אנחנו גם צריכים להרגיע את הציבור.
מל פולישוק-בלוך:
אז גוף מטעם לא יכול להרגיע את הציבור, מה לעשות.
מל פולישוק-בלוך:
אפילו הצבא, שהוא גוף מטעם, לא יכול להרגיע את קהל הורי הלקוחות שלכם או ודאי את הצעירים.
מל פולישוק-בלוך:
ואני מדברת כאמא של חיל, לכן אני אומרת הורי.
מל פולישוק-בלוך:
אנחנו צריכים לעשות הכל כדי שנבקר את עצמנו ונהיה ישרים והגונים מספיק כדי לבקר את עצמנו בכל דרך אפשרית.
מל פולישוק-בלוך:
צר לי לומר, זו תחושתי, אני חושבת שהיא די מעוגנת בתוצאות, שזה לא הולך עד הסוף.
מל פולישוק-בלוך:
גם במערכת שלכם.
מל פולישוק-בלוך:
לא מקובל עלי שזה רק חמישה חיילים שיש להם משהו באשכים.
מל פולישוק-בלוך:
אני לא חושבת שזה ככה.
מל פולישוק-בלוך:
אני אומרת, בדיוק כמו עם הקישון, שאולי זה התחיל עם איזה מישהו שיש לו סרטן באיזה שהוא מקום, והודעה קטנה בעיתון ואולי לא כל כך קטנה, יש איזו נורה אדומה שנדלקת, חובה עלינו לא לזלזל בזה.
מל פולישוק-בלוך:
אני אומרת שאם יש איזו נורה אדומה צריכים לתת על זה את הדעת ולבדוק ולהגיד אין לזה שחר.
מיכה בר-חנא:
עדיין יהיה גוף ממסדי.
מיכה בר-חנא:
אז היום אומרים משרד לאיכות הסביבה לא, צה"ל לא, בישיבות האחרונות אם את זוכרת את האדם הזה מפורת שאמר לפרופ' גרין תגיד לי איפה אתה עובד ואני אגיד לך מה הדעה שלך.
נירה לאמעי:
יתר, וב83-' במשבר עם הבנקים החליטו להקים ועדה ממלכתית, כמו שעכשיו בנושא הפנסיות, מי שיקבע את ההסדר בקרנות הפנסיה החדשות או בקרנות הישנות בניהול החדש תהיה ועדה ממלכתית ברשות שופט עליון כי לפעמים רואים צורך לתת ציביון ממלכתי גם כדי להרגיע את התושבים.
נירה לאמעי:
את אזרחי המדינה שהדברים נוגעים להם.
נירה לאמעי:
בעשרים ואחד במאי, פנינו לגבירתי במכתב על מנת לקיים דיון בנושא, שמחנו לשמוע שהנושא כבר נמצא על סדר היום, ובאמת הבקשה הייתה לבחון את ההשפעות ארוכות הטווח של קרינה וטכנולוגיות שונות, משום שראינו שנערכו דיונים, אי אפשר לומר ספורדיים אבל בהחלט דיונים שאינם בקוהרנטיות אחת לגבי ההשפעות של קרינה וההשפעות המצטברות.
נירה לאמעי:
והמילה מצטבר אני חושבת היא מילה בסיסית מאוד.
נירה לאמעי:
גם רוחבית ,כמו שאני מבינה היום, וגם לאורך שנים.
נירה לאמעי:
השאלה של הפיקוח היא בהחלט שאלה שיש לתת עליה את הדעת לגבי התוצאות שאנחנו כבר יודעים שהם בעייתיות, בגלל חוסר פיקוח.
נירה לאמעי:
הבעיה היא גם במקום שעדיין אין את רמת הוודאות.
נירה לאמעי:
והשאלה היא אם באמת אם יש ספק אז אין ספק, כלומר איפה נקבע הסטנדרט הזה.
נירה לאמעי:
כאן אני חושבת שבפני הרשות יש אולי שתי דרכים.
נירה לאמעי:
אחת שהיא דרך שאני חושבת שאי אפשר להתמודד איתה לאור מה שקורה עם טלפונים סלולריים למשל, זה הנושא של שקיפות לציבור.
נירה לאמעי:
אחרי שהתקנות, תקנות הגנת הצרכן עברו והתברר שבעצם אין דרך למדוד את הקרינה אלא יש איזה שהוא אולי אפשר לומר מס שפתיים שאומר כמה קרינה נמצאת בכל מכשיר, אבל אין אפשרות לבצע מעקב אחרי זה.
נירה לאמעי:
השקיפות המירבית על קרינה מכל הסוגים באופן כללי, ואם אני לא טועה אמר את זה אפילו, מפורום החברות סלולריות, שאולי מכון התקנים צריך לקחת על עצמו את הבדיקה הרוחבית הזאת, וכאן באמת זה לא משנה אם זה מכון התקנים או איזה שהוא מוסד אחר ממלכתי שיוקם לצורך העניין, ולבדוק באופן רוחבי את הקרינה באופן כללי.
נירה לאמעי:
וכן לפרסם לציבור.
נירה לאמעי:
כי היום אנחנו מבינים שההשפעות המצטברות הם כן מהוות בעיה שאי אפשר להתעלם ממנה.
נירה לאמעי:
כאן, עקרון השקיפות שהוא עקרון בסיס בדמוקרטיה חייב לפעול.
נירה לאמעי:
במקביל יתכן שהממשלה תיקח על עצמה באופן פרה-לימנרי להקים איזו שהיא קרן ולהשקיע כסף, אולי אפילו לחברות הסלולר למשל יהיה אינטרס בעניין הזה כדי כן למקד יותר את המחקרים.
נירה לאמעי:
לכן מה שאני רוצה להגיד שבאמת ראיה הרוחבית מחייבת פעולה של אחת משתיים, או באמת התערבות ממשלה בקביעת סטנדרטים לשקיפות לציבור, והכוונה היא לשקיפות בסיסית לגבי קרינה מכל הסוגים, או שהממשלה תיקח איזה צעד קדימה ותחליט על ביצוע מחקרים משלה שבצדם תהיינה פעולות אחרות.
אמנון דובדבני:
ראשית הנתונים מפורסמים גם לחיילים, מגיעים לרמת החיל.
אמנון דובדבני:
דבר שני, כל הורה שפונה אלינו גם מקבל אותם.
אמנון דובדבני:
הנתונים.
מל פולישוק-בלוך:
ליידע את החיילים בפני סכנה.
מל פולישוק-בלוך:
אני מבקשת מהצבא, מקצין רפואה ראשי לרענן את נהלי יידוע החיילים לגבי הסכנות.
מל פולישוק-בלוך:
תבדקו האם באמת החיילים יודעים על הסכנות הצפויות להם וכללי הזהירות בפני הסכנות האלה.
מל פולישוק-בלוך:
האם החיילים מיודעים.
מל פולישוק-בלוך:
אל תצפו שהחיל יפנה.
מל פולישוק-בלוך:
זה מה שפתחתי ואמרתי, אני קראתי פה בחוברת הזאת:
מל פולישוק-בלוך:
למידע נוסף ניתן לפנות אלינו.
מל פולישוק-בלוך:
אז מי שיש לו מודעות וכבר הגיע לחוברת הזאת אז הוא יודע על מידע נוסף.
מל פולישוק-בלוך:
העניין שאנשים לא יודעים.
אמנון דובדבני:
בקרינה, כל אלה שעובדים בקרינת רדיו מרועננים פעם בשנה על ידי הדרכה ומקבלים גם איגרת.
אמנון דובדבני:
אלה דברים שקיימים.
מל פולישוק-בלוך:
תלונות החיילים.
מל פולישוק-בלוך:
לא מספיק להוציא חוברת ולהגיד יש, אני כיסיתי את החלק שאני צריך להגן עליו.
מל פולישוק-בלוך:
זה לא מספיק.
מל פולישוק-בלוך:
אני צריך לפעול, להיות פעיל ונמרץ בעניין הזה שחיילים ידעו מה הסכנות שלהם.
מל פולישוק-בלוך:
זה לגבי הצבא.
מל פולישוק-בלוך:
אני עכשיו פונה למשרד איכות הסביבה.
מל פולישוק-בלוך:
גם משרד לאיכות הסביבה צריך לעשות פעולה אקטיבית ומאוד חשובה שהציבור ידע מה הסכנות מצד אחד אבל גם מה אין סכנות מצד שני.
מל פולישוק-בלוך:
זאת אומרת להוריד את רמת החרדות, יש לנו מספיק חרדות במדינת ישראל, להוריד את רמת החרדות אם הם לא רלוונטיות.
מל פולישוק-בלוך:
חוברת מסוג זה, שני עמודים ממה שכתוב פה בצורת שאלות ותשובות, זה כתוב יוצא מן הכלל, קחו את זה, לא צריך להמציא את הגלגל, תפיצו לציבור, תפרסמו בעיתונות.
מל פולישוק-בלוך:
אני אזרחית מדינת ישראל, אני צורכת עיתונות, אני קוראת, כל הנושאים האלה מאוד חשובים לי.
מל פולישוק-בלוך:
אני אומרת לכם שלא נחשפתי מספיק כנראה לאינפורמציה הזאת.
מל פולישוק-בלוך:
לפי כמות הפניות אלינו, נבחרי ציבור, כתבות למיניהן בעיתונות, העיסוק הכמעט אובססיבי של מדינת ישראל בנושאים האלה מעיד על כך יותר מכל תירוץ אחר שזה לא חודר לתודעת הציבור ואתם צריכים לעשות יותר פעילות בנושא הזה של מידע לציבור.
זלינה בן גרשון:
אנטנה סלולרית.
זלינה בן גרשון:
לא יידעו את התושבים, לא כתבו מכתב.
זלינה בן גרשון:
אני לא יודעת, זה הרבה, זה מעט, זה טוב, זה מזיק.
זלינה בן גרשון:
יתכן שאם היו מיידעים את התושבים בסביבה, פשוט מכתב קטן בתיבות הדואר, אנחנו עומדים לעשות כך וכך.
מל פולישוק-בלוך:
המקומיות ליידע את התושבים.
מל פולישוק-בלוך:
נוכח חילוקי דעות בין מומחים בוועדה אנחנו לא יודעים אם זה מופיע או לא מופיע בתמ"א 36, אנחנו מבקשים את השר לבדוק וליידע את הציבור כשעולה אנטנה לגבי רמת הקרינה.
דבורה סיילס:
עלה בכלל.
דבורה סיילס:
מה קורה בשטח, כמה אנטנות לא חוקיות נחפשות על ידי הפיקוח של המשרד לאיכות הסביבה.
מל פולישוק-בלוך:
מה מערך הפיקוח שלכם?
מל פולישוק-בלוך:
כמה מפקחים יש לכם?
סטליאן גלברג:
שהפיקוח במדינת ישראל הוא מסיבות היסטוריות הוא הרבה יותר הדוק על מקורות קרינה בלתי מייננת מאשר בכל מדינה אחרת בעולם, בודאי ובודאי המדינות המפותחות.
סטליאן גלברג:
הסיבה ההיסטורית היא שאנחנו מתייחסים לכל מקור של קרינה בלתי מייננת כאל מקור קרינה מייננת ,התקנות הם אותם תקנות שמסדירות.
סטליאן גלברג:
לכן מדידה של כל אנטנה, כל אחד מחמשת אלפים שש מאות האנטנות שבמדינת ישראל נבדקת הקרינה סביבה בכל מקום שאנשים נמצאים באופן רצוף, מייד אני אסביר בדיוק איך הדיווח הזה נעשה.
סטליאן גלברג:
התוצאות של המדידות, כולל כל האינפורמציה מהאנטנה מופיע באתר האינטרנט של המשרד, נגיש לרשויות המקומיות, כל אחד יכול להיכנס לאתר של המשרד, לראות את המיקום של האנטנה, מתי המדידה האחרונה, מה המאפיינים של האנטנה, כל הדברים.
סטליאן גלברג:
כל אנטנה, לפני שמקימים אותה ואחרי שמקימים אותה, עוברת ביקורת של המשרד לאיכות הסביבה.
סטליאן גלברג:
המדידות נעשות על ידי גופים מוסמכים באמצעות המשרד לאיכות הסביבה במימון של החברות הסלולריות.
סטליאן גלברג:
מאחר וזה במימון של חברות הסלולר אנחנו עושים פיקוח משל עצמנו, יש לנו שישים אנשים שאנחנו הסמכנו וקיבלו מינוי של פקחים לצורך פיקוח, הם עובדים של הרשויות המקומיות ושל המשרד לאיכות הסביבה.
סטליאן גלברג:
הם עושים מדידות, כל אזרח שמרים טלפון למשרד לאיכות הסביבה ומבקש מדידה של מקור הקרינה שלידו מקבל מדידה חינם.
מל פולישוק-בלוך:
מוסוות.
סטליאן גלברג:
זאת הסיבה שכל האנטנות מופיעות, מכיוון שיש אנטנות בפנסי רחוב, יש בדודי שמש ויש בדירות, יש בעציצים, בגלל זה אנחנו מפרסמים את המקום של האנטנות עם כל האינפורמציה,
מל פולישוק-בלוך:
לאינטרנט.
סטליאן גלברג:
של משרד איכות הסביבה, גם המשאבים של המדינה הם מוגבלים.
סטליאן גלברג:
אין שום בעיה אני חושב לוועדה הנכבדת ולכנסת ולממשלה להחליט להטיל חובות על חברות הסלולר ועל משרד לאיכות הסביבה.
סטליאן גלברג:
זה יעלה את המחיר של המסים שממילא אנשים משלמים, זה יבוא על חשבון דברים אחרים שאני חושב שהם הרבה יותר חשובים.
סטליאן גלברג:
הנושא הזה של קרינה זה אפיזודה חולפת.
סטליאן גלברג:
יש היסטריה שדרך אגב יורדת בהתמדה בעקבות הפעולות האלה שנעשות.
סטליאן גלברג:
מאחר שאת נחשפת כרגע לדבר הזה זה נראה לך, קחי בחשבון שיש לא מעט אנשים שמתפרנסים מההיסטירה הזאת ודואגים שההיסטריה הזאת לא תדעך, אבל יחד עם זאת שהציבור שהוא חשוף לכל כך הרבה סכנות הוא יודע שמה שיש תמותה של מאה אחוז מוכחת זה החיים.
סטליאן גלברג:
אף אחד לא יוצא חי מהדבר הזה.
סטליאן גלברג:
יחד עם זאת כולם רוצים לחיות.
סטליאן גלברג:
רוב המאמצים של המשרד לאיכות הסביבה, למרות שאנחנו משקיעים לא רק בנושא של אנטנות אלא כל מקום של קרינה בלתי מייננת, קוי מתח גבוה, שנאים,
סטליאן גלברג:
מטעמנו לעשות מדידות הם עוברים בחינה, הם מוסמכים על ידינו, חלקם עובדים שלנו, חלקם עובדים של היחידות הסביבתיות, באופן מינהלי שייכים לרשויות המקומיות, באופן מקצועי הם תחת הפיקוח של המשרד לאיכות הסביבה.
סטליאן גלברג:
החברות שמועסקות על ידי חברות הסלולר בביצוע הבדיקות האלה כל שנה הם חברות עם רקורד מובהק.
סטליאן גלברג:
אנחנו משקיעים לא מעט מאמצים, למרות שאנחנו יודעים שההיפותזה של הסיכון הלינארי בלי אמת סף זה היפותזה בלבד, לפי היפותזה זאת אם את פוחדת מכוויה, במאתיים מעלות יש כוויה דרגה שלישית,
מל פולישוק-בלוך:
מקווי מתח גבוה, זה גם כן אלקטרו-מגנטי.
סטליאן גלברג:
המגנטי, ב2001- ארגון הבינלאומי לחקר הסרטן הכריז על שדה מגנטי מעל רמה של ארבע מיליגאוס גורם אפשרי לסרטן, חודש לאחר הדבר הזה המשרד לאיכות הסביבה קבע שבנוסף לסף הבריאותי, דרך אגב הסף הבריאותי עדיין זה אלף מיליגאוס, נוסף לסף הבריאותי יש סף סביבתי שעומד על פי מאה פחות מזה, שזה עשרה מיליגאוס וזה מה שהאכיפה שלנו עוסקת כרגע.
סטליאן גלברג:
ההיתרים ניתנים רק למתקנים שעומדים בעשרה מיליגאוס.
סטליאן גלברג:
המתח, המשרד לאיכות הסביבה הוא לא מפקח על קוי המתח אלא במקומות שנמצאים אנשים באופן רצוף וממושך.
סטליאן גלברג:
וגם בנושא של הצבא, אמנון לא הזכיר, אבל כל הנושא הזה של ועדה בין משרדית ושל בדיקה משותפת נעשה לפי הנחיית מבקר המדינה ותחת הפיקוח של ועדת השרים לביקורת המדינה.
סטליאן גלברג:
אין סטטיסטיקה, עוד מעט ד"ר ריכטר יגיד לי שזה דמגוגיה אבל אין סטטיסטיקה מובהקת.
סטליאן גלברג:
יחד עם זאת אם תבדקי לפי היחידות השונות מספר מקרי התחלואה בסרטן ביחידת הרבנות הצבאית היא הרבה יותר גבוה מאשר בחיל הקשר או בחיל האויר שהם חילות שהחשיפה שלהם לקרינה היא מובהקת.
סטליאן גלברג:
עובדתית.
סטליאן גלברג:
למה, זה ללא קשר לקרינה.
אהוד נאמן:
מתקיימת פעילות, זה בקשר למאמר שמופיע בעיתון היום, כאשר מתקיימת פעילות על כלי שיט כמו סטיל ברור שאנשים נחשפים לקרינה אלקטרומגנטית, שמענו פה עדות לכך, למה לא משתמשים באמצעי פשוט שנקרא דוזימטר.
אהוד נאמן:
דוזימטר אישי לכל חיל על הסטיל.
אהוד נאמן:
זה מה שאני ממליץ, זה אמצעי פשוט, ואז לא יקרה המקרה שתיאר לנו ד"ר ריכטר שהוא בא לבקש נתונים אז אומרים לו בצבא לך תשיג אותם.
אהוד נאמן:
איך הוא ישיג אותם אם אין אמצעי ניטור.
אהוד נאמן:
אני ממליץ שכל חיל על סטיל יהיה לו דוזימטר אישי.
אמנון דובדבני:
ומקום.
אמנון דובדבני:
ויש טווחי בטיחות.
אמנון דובדבני:
דוזימטר לקרינה בלתי מייננת זה אחד האמצעים הפחות מפותחים והפחות מקובלים.
אמנון דובדבני:
המיפוי הסביבתי זה האמצעי המקובל.
אלי שטרן:
בעולם שמסתובב באופן קבוע, מערכת שמסתובבת עם דוזימטר בקרינה לא מייננת?
אלי שטרן:
באופן מערכתי, האם יש הנחיות מהסוג הזה?
אהוד נאמן:
הסביבה בהרבה תחומים, לכן אני ממליץ על זה כדי שייאספו נתונים.
אהוד נאמן:
אני אמרתי, ברגע שבאים לחקור מקרה אין נתונים, אז אומרים לד"ר ריכטר לך תשיג.
אהוד נאמן:
ברור שהוא לא ישיג.
מל פולישוק-בלוך:
הסביבה, פשוט אין לי מישהו אחר מגורם אחר פה ממשלתי אבל בעיקר בגלל שאתם אחראים על הנושא הזה, האם אתה שבע רצון מרמת הבקרה, הפיקוח וכל מה שנאמר פה או המסקנות של מה שנאמר פה בתחום הזה.
מל פולישוק-בלוך:
פה לישיבה כדי להכיר את הנתונים.
מל פולישוק-בלוך:
אני שואלת, נוכח כל מה שאתה יודע על קרינה מסוגים שונים, על מקורות הקרינה, השפעתם על הבריאות, מערכת הפיקוח שלכם, כל מה שאתם עושים כדי לבדוק שאכן כל הדברים שדיברנו עליהם עומדים בתקן, האם זה משביע את רצונך.
אלי שטרן:
שההצגה שהציג הממונה על הקרינה סטיליאן קודם, עקבתי אחרי ההבעות של האנשים וזה הפתיע כאן הרבה אנשים, כיוון שהגישה הבסיסית היא כמובן שהרשויות הממשלתיות תמיד החבר'ה הרעים.
אלי שטרן:
והנחשפים והאוכלוסיה היא בצד של החבר'ה הטובים.
אלי שטרן:
אז כאן באמת הוצג מערך, גם במערך האינטרנט, דרך אגב יש כמה דברים, סטיליאן אני חושב הצטנע בכמה דברים, יש מפה אינטרנטית של מקורות קרינה.
אלי שטרן:
זה דבר שהוא ייחודי בקנה מידה עולמי.
אלי שטרן:
שיווק, כלומר בעיה של העברה למודעות הציבור, ואיך אומרים, כאן מכל מלמדינו נשכיל.
אלי שטרן:
ככל שנשווק את העניין יותר טוב, ודרך אגב גם תוך כדי השיווק המשרד כמובן משתפר גם און-ליין,
מל פולישוק-בלוך:
שתשעה אנשים במדינת ישראל עוסקים בפיקוח ומעקב וטיפול ואכיפה של פשעי מחשב.
מל פולישוק-בלוך:
תשעה אנשים.
מל פולישוק-בלוך:
שזה היקפים, יותר מהחמשת אלפים שש מאות אנטנות שיש.
מל פולישוק-בלוך:
הייתה לנו עכשיו ישיבה בוועדת הכלכלה, שני מיליון בתים בישראל צריכים מתקן של גז.
מל פולישוק-בלוך:
צרכני גז.
מל פולישוק-בלוך:
ויש במשרד התשתיות, הם הכפילו את זה עכשיו, עשרה אנשים בכל הארץ שמפקחים על גניבות בלוני הגז וכל מה שקורה בתחום של אי אכיפת החוק.
מל פולישוק-בלוך:
אז כשאנחנו שומעים פה נתון של שישים מפקחים שבודקים לנו חמשת אלפים שש מאות אנטנות,
מל פולישוק-בלוך:
מילות הערכה, זה בהחלט מכובד מאוד במציאות הישראלית.
מל פולישוק-בלוך:
אני אומרת שאנחנו כן צריכים לראות את חצי הכוס המלאה ולא רק הריקה ואני בהחלט מברכת את המשרד לאיכות הסביבה שמאז שאמנון רובינשטיין, שהיה יושב ראש הוועדה לביקורת המדינה פה בכנסת, אמר שצריך להיות חוק שיסדיר את סוגיית הפיקוח וצריכים לדאוג שיהיה אכן פיקוח אז כנראה שהדברים זזו מאז.
מל פולישוק-בלוך:
אז אני מברכת על זה.
מל פולישוק-בלוך:
אבל כמו שאמרת צריך להביא לידיעת הציבור, ארבע מאות חמישים אלף כניסות זה אכן מאוד מאוד מבורך ומכובד אבל שוב אני אומרת, רצוי שתגידו לעוד כמה אנשים שיש כזה אתר, ואתם צריכים למצוא את הדרך להביא את זה דווקא, ואני חוזרת על מה שאמרתי בתחילת דבריי, דווקא נוכח פרסומים כאלה ודווקא נוכח הזרקור שיהיה על רשויות מקומיות וכל פוליטיקאי מקומי יחפש לכם את האנטנה המקומית.
מל פולישוק-בלוך:
אני אומרת לכם, זה בטוח שזה קורה, הם מחפשים הרי מה להגיד, ומה הם יגידו, יש קרינה, וזה נורא מסוכן, וזה סרטן, ותראו כמה ילדים חולים בסרטן מהגן וכו'.
זמיר שליט”א:
הטלפון שלי משדר על שבע מאות וולט למטר.