GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיה הלוי:
אני לגמרי מסכימה עם ההערה של היו"ר, אבל אנחנו פה יושבים ומדברים על 13% למוסד מצליח, נכון, חיובי ואם היו פה עוד אנשים היו אומרים - אנחנו זקוקים פה לאיזה קפיצת מדרגה, ואני מסכימה עם ד"ר חגית מאיר שאולי זו לא רק הבעיה שלנו, אבל אנחנו מדברים כרגע עלינו, ומדובר על הסיפור של ירושלים, שאני יודעת שלכולנו הוא כואב.
מיה הלוי:
זו העיר שלנו.
מיה הלוי:
מחזקים את הגליל, מחזקים את הנגב, בישיבה הקודמת שהוזמנתי אליה שר האוצר הציע ל"אינטל" עולמי להשקיע דרומה לפה, צפונה לשם, אבל אין לירושלים.
מיה הלוי:
ואנחנו מדברים על עיר הנצח.
מיה הלוי:
אני חושבת שהנקודות האלה של עיסוק בדור הצעיר בעיר הזאת שכל כך חשובה, שני הדברים האלה יחד מאוד חשובים, ולכן אנחנו פה, כי זו כנסת ישראל.
מל פולישוק-בלוך:
ח"כ שוחט, מה אתה יכול לתרום לנו?
מל פולישוק-בלוך:
יש לך איזה רעיון איך עושים את זה?
אברהם-בייגה שוחט:
בטח.
אברהם-בייגה שוחט:
ללכת היום לטומי לפיד, שטומי לפיד ילך לשר האוצר, רק בדרך הזאת, ויגיד לו: "אדוני היקר, אנחנו מדברים על דבר קטן ולא גדול, אני מבקש ממך, תן לי התחייבות אישית שהעניין הזה יסודר".
אברהם-בייגה שוחט:
גם מה שיש השנה, כי אי אפשר כבר להגיד שאין כסף, בשבוע שעבר הביאו 130 מיליון, אז אם הביאו כנראה יש כסף.
אברהם-בייגה שוחט:
הפתרון הוא רק בדרך הנוקשה הזאת, וזה רק בידיו של טומי לפיד לעשות.
אברהם-בייגה שוחט:
זה אם רוצים פתרון מהיר.
אברהם-בייגה שוחט:
אם רוצים שאני אלך לדבר עם ראש אגף תקציבים, הבטחתי לכם לעשות את זה ואני אעשה את זה.
קריאה:
גם וגם.
אברהם-בייגה שוחט:
בסדר.
אברהם-בייגה שוחט:
אבל אם רוצים מהר לפתור את העניין זה צריך להיפתר ברמה הזאת ובדרך הזאת.
אברהם-בייגה שוחט:
זה לא כסף גדול, זה לא מקרו כלכלה, זה לא משפיע על שום דר, זה בשוליים שבשוליים.
אברהם-בייגה שוחט:
ביקשתי את המספרים בין 92' ל-93', אחרי שקיבלנו את החומר וישבנו וראינו - אז משהו יהיה פחות, אבל בוודאי לא במספרים האלה, אי אפשר למוטט מוסד מהסוג הזה ככה בהינף יד.
אברהם-בייגה שוחט:
הבעיה היא שבדיבורים למיניהם אני יודע שאני אקבל תשובה שאם אני נותן לאחד יש השפעת רוחב וצריך לשנות את כל תקציב המדינה.
אברהם-בייגה שוחט:
זה לא ככה.
מיה הלוי:
ועדיין זה בטל בששים.
מיה הלוי:
זה השוליים של השוליים.
אברהם-בייגה שוחט:
נכון, אז יש כמה לתרבות ויש כמה עכשיו למדען הראשי, גם ממנו לקחו והוא ירד ממיליארד שבע מאות למיליארד מאה בתקציב למחקר ופיתוח.
אברהם-בייגה שוחט:
אי אפשר להאמין בכלל במספרים שבהם מדובר, איפה קיצצו ובאיזה היקפים, ובדבר שהוא מקצץ של מחקר ופיתוח היא הכי גבוהה למשק, כל אחד יודע את זה, בכל מקום בעולם וגם אצלנו, אז הורידו שליש - 600 מיליון שקל, ממיליארד שבע מאות הורידו למיליארד מאה.
אברהם-בייגה שוחט:
טוב, אז אנחנו מבינים עם מי יש לנו עסק ומה המצב.
אברהם-בייגה שוחט:
אבל מלי, אני אומר לך ברצינות, את יכולה בשיחה אחת עם טומי לפיד, שאחרי זה תהיה השיחה שלו עם שר האוצר, שהוא ייתן לו הבטחה.
אברהם-בייגה שוחט:
לא צריך ניירות ושום דבר, צריך הבטחה ושתוך שבועיים הוא יקיים את מה שקיים השנה וגם בשנה הבאה, גם אם יהיה קיצוץ מסוים לא יכלו לדבר כזה.
אברהם-בייגה שוחט:
זה הפתרון הפרקטי היחידי.
קריאה:
יכול להיות אולי גם משהו ממשרד התיירות על סעיף ירושלים באיזושהי צורה?
אברהם-בייגה שוחט:
עזוב, זו כבר טכניקה.
אברהם-בייגה שוחט:
הבעיה זה הרפרנט, שהאוצר לא יגיד לו: "אתה לא יכול להביא".
אברהם-בייגה שוחט:
זה צריך להיות ברמה של טומי לפיד וביבי נתניהו, שהוא אומר לו: "אדוני, אני מבקש ממך, אתה מעביר לנו את התקציב, אני לא רוצה לעשות מהומות, את העניין הזה תסדיר".
אברהם-בייגה שוחט:
ואת זה היום לעשות.
קריאה:
אז הוא יגיד לו שזה בתוך הסכום.
מל פולישוק-בלוך:
הוא יגיד לו שהוא כבר קיבל 45 מיליון.
אברהם-בייגה שוחט:
אני לא יודע מה.
אברהם-בייגה שוחט:
אנחנו מדברים כרגע על דבר קונקרטי ודבר לא גדול, שחלקו צריך לעבור עוד השנה, ויש העברות בוועדת כספים כל יום.
מל פולישוק-בלוך:
בסדר, את זה אני אעשה.
קריאה:
לתקציב שיפוט של "הבימה" העבירו 7 מיליון.
אברהם-בייגה שוחט:
זו הייתה מחויבות ישנה, זה לא קשור.
קריאה:
ושניים וחצי לתיאטרון באר שבע וסימפוניית באר שבע?
אברהם-בייגה שוחט:
בסדר, אנחנו רואים מה קורה.
אברהם-בייגה שוחט:
אתם לוקחים את הדוגמאות הטובות, תיקחו את הרעות.
מל פולישוק-בלוך:
כל אחד ילחץ איפה שצריך.
מיה הלוי:
מעבר לבעיות שיש לכולם, ואנחנו יודעים שלכולם יש בעיות, בכל זאת יש לי תחושה שיש לנו בעיות יותר מורכבות ורציתי רק להדגיש בכמה נקודות.
מיה הלוי:
אחד, אני קוראת לזה "תסמונת הבירה".
מיה הלוי:
העיר הזאת ענייה, אין לה תמיכה עירונית בהשוואה למקומות אחרים.
מיה הלוי:
גם התרומות שניתנות לירושלים, וקרן ירושלים תעיד, היו פה עכשיו התורמים מהבורד הבין לאומי, הנושאים שהוצבו להם על ידי אנשי מערכת החינוך של ירושלים היו כרטיסיות לאוטובוס וארוחת צוהריים.
מיה הלוי:
זה מה שפנו לתורמים בחו"ל.
קריאה:
אנחנו מדברים על מנהל החינוך בירושלים.
מיה הלוי:
זה מה שהוא הציב לתורמים.
מיה הלוי:
לא הציבו לתורמים פיתוח, חשיבה או חינוך.
מיה הלוי:
הציבו כרטיסיות של אוטובוסים וארוחת צוהריים לילדים.
מל פולישוק-בלוך:
כשילדים רעבים אז קודם כל דואגים להם.
מיה הלוי:
בתוך סל כזה קשה מאוד לבוא ולהגיד: "רגע, צריך גם לטפח את החינוך המדעי באמצעות המוזיאון למדע".
מיה הלוי:
זה לא יושב שם.
מיה הלוי:
הטרור פוגע בנו יותר מאחרים גם כי תלמידים מחוץ לעיר לא מגיעים לירושלים.
מיה הלוי:
מוסדות התרבות האחרים, התיאטראות, התזמורות, יושבות על הקהל הירושלמי, אנחנו יושבים על קהל מחוץ לעיר, אז הם נפגעו פחות.
מיה הלוי:
גם המצב הכלכלי - כיתה שמגיעה למוזיאון למדע, גם אם היא מירושלים, בעבר נסעה באוטובוס, בתחבורה ציבורית.
מיה הלוי:
היום ההוצאה העיקרית לבוא לאינו זה לא לשלם למוזיאון, זה לשלם לאוטובוס בהסעה ולמאבטח המלווה.
מיה הלוי:
המוזיאון זו כבר הוצאה שולית.
מיה הלוי:
לכן גם פה אנחנו בבעיה מאוד קשה.
מיה הלוי:
ובתי הספר מטפלים בכרטיסיות ובארוחת צוהריים.
מיה הלוי:
אז בתוך סיטואציה כזאת אני חושבת שלסוג מקום כמו שלנו, שהוא מוזיאון מדע, בעיר ירושלים, יש מורכבות קשה מאוד כלכלית.
מל פולישוק-בלוך:
אבל אסור להתייחס למוזיאון שלכם כמוזיאון מקומי-ירושלמי.
מל פולישוק-בלוך:
זה מוזיאון לאומי.
מיה הלוי:
בוודאי.
מל פולישוק-בלוך:
כמה מוזיאונים לאומיים יש?
קריאה:
יש 4 מוזיאוני מדע רשומים, בפתח תקווה יש אחד קטן, ושלושה מוזיאוני טבע.
מל פולישוק-בלוך:
זהו, זה מה שיש.
מיה הלוי:
אין ספק.
מיה הלוי:
אני אומרת יותר מזה - אומרת לי גם ד"ר אילנה זיידר: "כיתות מחוץ לעיר, כשבאים אליי כמשרד החינוך ואומרים 'תמליצי לבוא לירושלים' אני לא ממליצה במצב הזה".
מיה הלוי:
זה קשה.
משה ויגדור:
אני חושב שאנחנו הולכים קצת אחורה בדיון.
משה ויגדור:
אני חושב שהצגנו את הבעיות, אני חושב שאמרנו במפורש מה האיום, אמרנו במפורש שהאיום הוא לסגור את המוזיאון בטווח הקצר אם לא יהיה לו פתרון.
משה ויגדור:
אני חושב שח"כ בייגה שוחט הציע הצעה, בואו נלך לראות אם זה אפשרי.
מל פולישוק-בלוך:
אני בוודאי אדבר עם טומי לפיד ואבהיר לו את הדחיפות ואת הצורך הקיומי של המוזיאון, שאו שיהיה לו כסף או שהוא ייסגר.
מל פולישוק-בלוך:
זה שחור לבן, זה ברור.
מל פולישוק-בלוך:
אני אשמח מאוד שאתם תדברו עם מי שאתם רק יכולים, עם כל הקשרים שיש לכם, את זה בוודאי תעשו.
מל פולישוק-בלוך:
כבר הוצאנו מכתבים ואנחנו נוציא עוד מכתבים בתפוצה רחבה בנושא כמה זה חשוב, גם לראש הממשלה - למרות שאני מניחה שרק העוזרים שלו רואים את המכתבים האלה, לצערי הרב.
מל פולישוק-בלוך:
איפה שרק אפשר נלחץ, אבל זה אגף אחד, אני מצפה שאתם תמשיכו בכיוונים אחרים.
מל פולישוק-בלוך:
אני שוב חוזרת ומציעה לכם, בנוסף לקרן ירושלים לחפש את המשוגע לעניין שאתם תהיו הבייבי היחידי שלו ואז לא תצטרכו להתחלק בעוגה עם אחרים.
מל פולישוק-בלוך:
אני חושבת שזה יהיה לטובתכם, בנוסף למה שנאמר.
מל פולישוק-בלוך:
צריך ללחוץ על ראש עיריית ירושלים, אמרה לי קולט אביטל שהיא מאוד רצתה להיות פה הבוקר אבל יש לה שיחה דומה אצלה בוועדה.
מיה הלוי:
השבוע אני יודעת על כמה קבוצות שהיא קמה ואמרה: "יש לי פרוייקט בשבילכם - מוזיאון המדע".
מיה הלוי:
תודו לה בשמי.
מל פולישוק-בלוך:
היא ראש השדולה של התרבות, היא היום נפגשת עם ראש עיריית ירושלים אחר הצוהריים, היא אמרה שהיא תעלה את זה בפניו.
מל פולישוק-בלוך:
איפה שרק אפשר נפעיל את הלחץ ואני בטוחה שזה יעזור.
קריאה:
האם יש מקום שתהיה הודעה מטעם ועדת המדע של הכנסת לעיתונות על מנת ליצור את הלחץ הציבורי?
מל פולישוק-בלוך:
זה ברור שאנחנו נוציא פרסום לתקשורת.
מל פולישוק-בלוך:
אני די מתחייבת לכם שזה לא יגיע לתקשורת, כי את התקשורת זה לא מעניין, אבל ננסה.
חנוך גוטפרוינד:
בנושא הפילנתרופיה - צריך להבהיר שאנחנו כל הזמן עוסקים בזה ומחפשים.
חנוך גוטפרוינד:
לא הוזכרה פה קרן בלומפילד שבזכותה המוזיאון הזה קיים.
קריאה:
הזכרנו את זה.
חנוך גוטפרוינד:
רציתי לציין שגברת בלומפילד, שמסתכלת על המוזיאון הזה כבבת עינה, הגיעה אתמול לירושלים, יש לה בעיות גב לכן היא יושבת במלון ומחכה שאנחנו, אחרי הישיבה הזאת, נספר לה מה קרה ונביא לה חדשות טובות.
מל פולישוק-בלוך:
באיזה מלון היא יושבת?
חנוך גוטפרוינד:
פלאזה.
מל פולישוק-בלוך:
חבל, יכולתי לפגוש אותה עכשיו ולדבר איתה באופן אישי.
מיה הלוי:
אולי תהיי מוכנה להגיד לה באופן אישי, זה יכול להשפיע ואולי יפתח לה את הכיס.
מל פולישוק-בלוך:
כן, היא צריכה להיות המוקד של ההשפעה.
מל פולישוק-בלוך:
אני מודה לכל מי שהגיע.
מל פולישוק-בלוך:
את זה אתם לא עושים במסגרת התוכנית החמישית של האיחוד האירופאי?
יובל כהן:
לא.
יובל כהן:
זה אותו פרוייקט שאמרתי שאסף יציג בהרחבה, של נציבות המים, שהוא הפרוייקט הכי גדול, הכי שאפתני, שעשינו אי פעם, של פיתוח מודל לבחינת תרחישים.
יובל כהן:
כאשר התחיל פיתוח המודל הסתבר שכדי להפעיל אותו צריך נתונים בתדירות ובאיכות שלא היו בידינו, ושהצריכו את הקמת הדבר הזה, שקראנו לו – הרפסודה האקולוגית, Eco Raft.
יובל כהן:
זה חלק מפרוייקט המודלים, אבל גם כשהפרוייקט הזה ייגמר אנחנו מקווים שזה יישאר לנצח, כפוף לכל מה שקורה אתנו, כפי שאתם יודעים.
יובל כהן:
אנחנו מקווים שתהיה פה תחנה, ונוכל להוסיף לה יותר ויותר פרמטרים.
יובל כהן:
יש גופים נוספים שרוצים להצטרף ולהשתמש ביכולות האלה.
יובל כהן:
אנחנו חושבים גם על הדברים האלה.
יובל כהן:
קודם כל, גופים בארץ – שירות מטאורולוגי שרוצה נתונים מאמצע הכינרת, מכון גיאולוגי שיש לו עניין בכל מיני נושאים של ספציאציה, של מרכיבים שונים באבק, אוניברסיטאות – זו פלטפורמה באמת ייחודית.
מל פולישוק-בלוך:
תוכל למכור את השירותים.
יובל כהן:
לא למכור.
יובל כהן:
אנחנו רוצים נתונים שיתרמו לרמה הכוללת, לא מדובר בעסק מסחרי.
יובל כהן:
זו באמת פלטפורמה ייחודית.
מל פולישוק-בלוך:
כמה עולה להפעיל או לתחזק אותה?
יובל כהן:
הרבה עשרות אלפים, והרבה יותר, אם לוקחים בחשבון, בחישוב רב שנתי, את מערכות העגינה.
יובל כהן:
יש פה הרבה עניינים – צריך לצלול, לבדוק, לתחזק כבלים.
יובל כהן:
יש כאן נושא של רישוי ובטיחות, אנשים עולים על הרפסודה.
אסף סוקניק:
הרעיון הוא שאנחנו הקמנו פה פלטפורמה לצרכים הספציפיים של מערך הניטור והמחקר בכינרת, והוא צריך להשתלב, להערכתי, בדרישות ובשאיפות מחקריות של גופים נוספים, ואני חושב שהדוגמה היותר טובה, שכרגע אפשר יהיה להראות את ההתחלה שלה, זה העמוד המטאורולוגי הזה, והשבשבת המסתובבת, אבל האמצעים המטאורולוגיים האחרים לא קיימים.
אסף סוקניק:
הרעיון הוא שיתוף פעולה עם השירות המטאורולוגי, כאשר אנחנו העמדנו לרשותם את הפלטפורמה, והם נדרשים לשים את האמצעים.
אסף סוקניק:
בגלל קיצוצי תקציב הם דוחים את זה משנה לשנה.
אסף סוקניק:
אני מציע שתרדו מהספינה, ותעלו לסיור על הרפסודה.
אסף סוקניק:
הצגת פעילות המעבדה
יובל כהן:
אנו שמחים לארח את ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת בחדר הישיבות של "מקורות", ואנו ודים ל "מקורות" על השימוש בחדר הישיבות.
יובל כהן:
אני רוצה, באמת, לברך את כולכם, ולהודות על ההזדמנות שאתם נותנים לנו להציג את מה שאנחנו עושים – עבודה לחקר הכינרת, מצע לצמיחה כלכלית ובטחון סביבתי.
יובל כהן:
אני רוצה לפתוח בהתנצלותו האישית של נציב המים על כך שגם אנשי נציבות המים וגם אנשי מנהלת הכינרת, שקשורים לנציבות המים, שתכננו להיות אתנו כאן היום, לא יכולים להיות כאן היום עקב דיון תקציבי דחוף בכל המערכת של נציבות המים.
יובל כהן:
נציב המים טלפן באופן אישי וביקש למסור את הדברים.
יובל כהן:
הנושא היום הוא המעבדה לחקר הכינרת – פעילות הניטור והמחקר של הכינרת.
יובל כהן:
חשבנו, כרקע, להציג לכם את חברת האם – חקר ימים ואגמים לישראל, חברה ממשלתית, שהמעבדה לחקר הכינרת היא חלק ממנה.
יובל כהן:
אעשה את זה בצורה טלגרפית, ומייד אחרי זה, ד"ר אסף סוקניק, מנהל המעבדה, יציג את הפעילות של המעבדה לחקר הכינרת, שהיא מטרת הביקור.
יובל כהן:
החברה לחקר ימים ואגמים לישראל היא חברה ממשלתית, שכפופה למשרד התשתיות הלאומיות.
יובל כהן:
בלי יותר מידי פרשנות, אם רוצים ברמה של סיסמה של שורה אחת – זה מה שאנחנו עושים, ומי שייכנס יותר לעומק לפעילות שלנו ויראה גם חלק ממנה היום – אני מקווה שנצליח לשכנע שזה באמת מה שאנחנו עושים.
מל פולישוק-בלוך:
אותנו לא צריך לשכנע.
מל פולישוק-בלוך:
אנחנו כבר משוכנעים.
יובל כהן:
החברה כפופה למשרד התשתיות הלאומיות.
יובל כהן:
במשרד פועלת, במסגרת של המערכת המקצועית של מנהל המחקר למדעי האדמה, שבראשותו עומד ד"ר מיכאל בייט, שנמצא כאן, שהוא גם המדען הראשי של המשרד, גוף שמרכז את המכונים הממשלתיים שעוסקים בתשתית של מדעי הטבע, מכון גיאולוגי, מכון גיאופיזי, ואנחנו הגוף הגדול מבין השלושה.
יובל כהן:
החברה כוללת 3 מכוני מחקר: המכון הלאומי לאוקיאנוגרפיה, שהוא הבנין הגדול והקצת מוזר בכניסה הדרומית לחיפה, שמשמש גם כמכון הלאומי לאוקיאנוגרפיה – חקר הים, וגם המנהלה, והשירותים המרכזיים של כל החברה, המעבדה לחקר הכינרת, כאן, שנמצאת על יד הבניין הזה, והמרכז הלאומי לחקלאות ימית, שנמצא באילת, בסמוך לגבול עם ירדן.
יובל כהן:
הוא מהווה את מוסד המחקר הגדול בארץ מדרום לבאר שבע.
מל פולישוק-בלוך:
לשם אנחנו נגיע בקרוב.
יובל כהן:
המשימה הכללית שלנו, של כל החברה – פיתוח ידע וטכנולוגיה לניצול ושימור של משאבי הים, החופים והמים של מדינת ישראל.
יובל כהן:
זו בעצם משימה לאומית, וזה גם תפקיד ממלכתי.
יובל כהן:
בכל העולם יש מוסדות דומים לנו, וברובם הם או סוכנויות ממשלתיות, או יחידות ממשלתיות, או גופים כמונו.
יובל כהן:
אנחנו התחלנו כיחידה ממשלתית.
יובל כהן:
הפכו אותנו לחברה מטעמי נוחיות בלבד, בעיקר של גיוס תרומות לרכישת מבנים וספינות, אבל בעצם אנחנו ממלאים תפקיד ממלכתי, או אם תרצו – מטלות שלטוניות.
יובל כהן:
כמה מאפיינים של החברה בכלל – יש בה כ-200 עובדים, כמעט כולם אקדמאים, מהם כ-40 חוקרים בעלי תואר דוקטור.
יובל כהן:
בנוסף, יש אצלנו מספר גדול מאד, יחסית, של סטודנטים לתארים מתקדמים, שרשומים באוניברסיטאות, אבל עושים את עבודות המחקר אצלנו, בהנחיה של החוקרים שלנו.
יובל כהן:
המספר הוא באמת מרשים.
יובל כהן:
בשנה שעברה היו אצלנו 73 סטודנטים שעשו עבודות מחקר לתואר מוסמך ודוקטור.
יובל כהן:
מבחינתנו זה הוא כוח אדם יוצא מן הכלל, שחלקו ממומן על ידי האוניברסיטאות וחלקו ממומן על ידנו.
יובל כהן:
אנחנו גם גאים על זה שבצוות שלנו יש מספר גבוה מאד, יחסית, של עולים חדשים, כמעט מכל קצווי הגלובוס, אבל במיוחד מברית המועצות, לשעבר.
יובל כהן:
בתחומים שבהם אנחנו עוסקים היא היתה אימפריה.
יובל כהן:
בתחום הזה קיבלנו כמה מקצועות מבוקשים שפשוט לא היו בארץ.
יובל כהן:
מבחינתנו זו היתה מתנה גדולה, כולל גם כאן, במעבדה.
יובל כהן:
אתן לכם קוריוז.
יובל כהן:
חיפשנו במשך 6 שנים גנטיקאים לטיפוח דגים באילת, ופתאום בא זוג מסיביר לאילת.
יובל כהן:
זו היתה מתנה, מבחינתנו, כי הם הקימו תוכנית לתפארת, באילת.
יובל כהן:
התקציב השנתי שלנו הוא כ- 60 מיליון שקל.
יובל כהן:
כמחציתו אמורה להגיע מהממשלה, וכמחציתו – הכנסות עצמיות, דהיינו – מענקי מחקר ועבודות מוזמנות.
יובל כהן:
את הנקודה הזו חייבים להבין, כמוטיב מרכזי בעבודה שלנו: ממשלת ישראל מקבלת מאתנו 100%, אבל משלמת 50%, כאשר היא משלמת.
יובל כהן:
כרגע אנחנו בבעיה.
יובל כהן:
חלק גדול מהמחקר לניטור הכינרת נעשה כאן בעזרת מענקי מחקר בינלאומיים וגם ממקורות בארץ, כמו, למשל – תוכניות המו"פ של האיחוד האירופי.
יובל כהן:
נציבות המים, הממשלה – מקבלת את כל התוצרים, כאשר היא משלמת בעצם רק מחצית מהתקציב, בעיקר את התשתית שמאפשרת לנו להביא את מענקי המחקר.
מל פולישוק-בלוך:
זאת אומרת, שיש כאן שקל מול שקל, ואנחנו סוגרים את העסק אנחנו מפסידים 30 מיליון.
יובל כהן:
מה זה מענקי המחקר?
יובל כהן:
מענקי המחקר לא נותנים שכר של חוקרים ראשיים, הם נותנים תקציבי פעולה.
יובל כהן:
מי יכול להביא את מענקי המחקר?
יובל כהן:
אותם חוקרים ראשיים שממומנים על ידי הממשלה.
יובל כהן:
לחברה יש יכולות מקצועיות באמצעים ייחודים בישראל, שברובם יש רק אחד כזה בארץ – ראיתם דוגמאות, הספינה שהפלגתם עליה, הרפסודה – זו ספינת המחקר היחידה, הגדולה, שמופעלת על ידי מדינת ישראל "שקמונה" שמופעלת על ידי המכון שלנו בחיפה, בים התיכון.
יובל כהן:
לספינה יש סיפור מדהים.
יובל כהן:
היא שימשה מבריחי סמים בארצות הברית.
יובל כהן:
החוק שם אומר שאם תופסים מבריחי סמים, מחרימים להם את הרכב.
יובל כהן:
ואז, תפסו את הספינה, שמו עליה יד.
יובל כהן:
יוחאי בן – נון, זכרונו לברכה, שהקים את החברה, הצליח לגרום לזה שיתרמו את הספינה למדינת ישראל.
יובל כהן:
הוא עשה מבצע מאד יפה, וארגן את חבריו מיחידת החבלה הימית מ- 48 שייסעו לארצות הברית ויביאו את הספינה.
יובל כהן:
הספינה הגיעה הנה, ומכרנו את הספינה הישנה.
יובל כהן:
בכסף בנינו את הגשר העליון.
יובל כהן:
הסיפור, שהוא בגדר שמועה, שחודש אחרי שמכרנו את הספינה היא טבעה.
יובל כהן:
יש כל מיני שמועות על העניין.
יובל כהן:
מכל מקום, יש הרבה מאד אמצעים ייחודיים ואתם תראו אותם גם באילת.
יובל כהן:
תחומי המחקר והפיתוח שלנו הם שלושה: 1.
יובל כהן:
מחקרים וסקרים ימיים, של הסביבה הימית של ישראל: הים התיכון, מפרץ אילת וים המלח.
יובל כהן:
2.
יובל כהן:
לימנולוגיה – מה שנעשה כאן, מדע האגמים, מחקר וניטור הכינרת.
מל פולישוק-בלוך:
אתה מדבר על גופי מים.
מל פולישוק-בלוך:
גם נחלים הם גוף מים.
יובל כהן:
כן, אבל בזה אנחנו לא עוסקים.
מל פולישוק-בלוך:
מי עוסק בזה?
יובל כהן:
בנחלים לא עוסקים כמו שצריך, אבל מי שעוסק זה רשות שמורות הטבע, נציבות המים, המשרד לאיכות הסביבה.
יובל כהן:
המשרד לאיכות הסביבה הוא גוף יוזם ומממן אבל הוא לא גוף מבצע.
יובל כהן:
מי שמבצע זה בחלקו יחידת ניטור נחלים של רשות שמורות הטבע, בחלקו – נציבות המים, השירות ההידרולוגי - - -
יגאל יאסינוב:
הם עושים בכלל מחקרים, או לא?
יובל כהן:
עושים, אבל אני חושב - - -
מל פולישוק-בלוך:
לי יש הרגשה שלגבי מעיינות ונחלים – אין מי שדואג להם, ומייבשים אותם, בעצם.
יובל כהן:
צריך לעשות יותר.
יובל כהן:
אנחנו עוסקים בנחלים ומוציאים על זה דו"ח שנתי, בהקשר של התרומה שלהם לים.
מל פולישוק-בלוך:
למה, בעצם, אתם לא עוסקים בנחלים?
יובל כהן:
אנחנו מוכנים.
יובל כהן:
אמרנו מאז ומתמיד שאנחנו מוכנים לקבל את המנדט, כמו שאמרנו שהמעבדה פה היא לדעתנו הגוף האידיאלי לעסוק גם בכל מאגרי המים שפזורים במדינה.
יובל כהן:
צריך גם עליהם מידע כמותי.
יובל כהן:
אלה, בעצם, אגמים קטנים.
יובל כהן:
יתנו את המנדט והאמצעים – נעשה את זה בשימחה.
יגאל יאסינוב:
כמה זה יכול לעלות?
יובל כהן:
איני לא יכול לשלוף מספר, אבל מדובר במיליונים.
רחלי דוד:
לגבי ניטור נחלים באמת קיים שיתוף פעולה, גם תקציבי, בין רשות שמורות הטבע לבין המשרד לאיכות הסביבה.
רחלי דוד:
רשות שמורות הטבע מבצעת, בעצם, ניטור מאד קפדני, בנחלים הראשיים במדינה.
רחלי דוד:
בעצם, מי שמנטר מאגרי קולחין באופן קבוע,ז ה גם אותה רשות שמורות הטבע, אבל במימון משרד הבריאות.
רחלי דוד:
מה שקורה, ואני מסכימה שניטור מבוצע בצורה טובה, וכמובן שאפשר תמיד יותר, אבל מחקרים לא מבוצעים.
רחלי דוד:
אפשר להעלות שם את הרמה, ללא ספק.
יובל כהן:
יש לי השגות גם לגבי הניטור, אבל זה לא הנושא של הדיון היום.
מל פולישוק-בלוך:
מעבר לזה, אני מתייחסת גם לייבוש מקורות מים.
מל פולישוק-בלוך:
הייתי במקורות הירקון, של "מקורות".
מל פולישוק-בלוך:
יש שם ייבוש מוחלט של כל מקורות המים שם.
מל פולישוק-בלוך:
נראה לי
רחלי דוד:
זה כבר מתקשר לנושא של שיקום נחלים.
מל פולישוק-בלוך:
לפני השיקום לא צריכים להרוס.
רחלי דוד:
כל מה שקשור ברשויות נחל, בנושא של שיקום נחלים – לכל נחל יש את מנהלת הנחל - - - יובל כהן: זה קצת מסטה אותנו, די רחוק מהנושא.
מל פולישוק-בלוך:
אני חשבתי שאתם גם אחראים על נחלים.
יובל כהן:
לא, למעט הקטע שקשור לים.
יובל כהן:
התחום האחרון הוא חקלאות ימית וביוטכנולוגיה ימית, ועל זה תשמעו באילת.
יובל כהן:
מה שאנחנו עושים נוגע לכמה בעיות שחלקן הן בעיות קיומיות של המדינה- ממשבר המים, פיתוח והרס החופים, הגברת הפעילות במימי החופים בכל מה שקשור להתפלה, גז, תוכניות לאיים מלאכותיים וכן הלאה.
יובל כהן:
נושא הביטחון וגידול החשיבות האסטרטגית של חיל הים מחייב שיהיה גורם שייתן לו אינפורמציה מדעית לכל מה שהוא צריך.
יובל כהן:
גם השלכות של שינויי אקלים הוא נושא חשוב, שכל העולם עוסק בו, ויש לו חשיבות בראייה ארוכת טווח גם בהקשר לים וגם בהקשר לכינרת ואגן ההיקוות.
יובל כהן:
גם באלה אנחנו עוסקים כאן, ולא אפרט.
יובל כהן:
היעדים הרב שנתיים שלנו הם: 1.
יובל כהן:
פיתוח כלים מדעיים לתמיכה בקבלת החלטות על ניצול ושימור הסביבה הימית של ישראל – את זה עושים בעיקר במכון בחיפה, וקשור למחקרים הימיים.
יובל כהן:
פיתוח כלים מדעיים לתמיכה בקבלת החלטות על תפעול הכינרת ומערכת אספקת המים הארצית 3.
יובל כהן:
פיתוח תשתית לתעשיית חקלאות ימית בישראל.
יובל כהן:
הן מבחינת הצורך לקבל ולתת input מדעי, והן מבחינת המימון – החברה מאד פעילה במישור הבינלאומי.
יובל כהן:
הפעילות הבינלאומית שלנו, שהיא מאד מגוונת, כוללת: 1.
יובל כהן:
שיתוף פעולה עם מוסדות מחקר, כמעט בכל רחבי הגלובוס – אוסטרליה, יפן, ארצות הברית, אירופה ומדינות מתפתחות 2.
יובל כהן:
השתתפות בתוכניות המו"פ של האיחוד האירופי – ולמרות שאין הנחתום מעיד על עיסתו, אנחנו, יחסית לגודל, נחשבים בהחלט להצלחה של ישראל בתחום הזה, מבחינת היקף הפרוייקטים שאנחנו מנהלים ומעורבים בהם.
יובל כהן:
3.
יובל כהן:
השתתפות בתוכניות מחקר אזוריות ובינלאומיות, בעיקר בתוכניות מחקר גדולות שקשורות לים התיכון, עם שיתוף פעולה עם כל המדינות של ארצות הים התיכון, ללא יוצא מן הכלל.
יובל כהן:
4.
יובל כהן:
סיוע למדינות מתפתחות, דבר שלאחרונה מקבל ביטוי במיוחד כאן, על ידי הכשרת אנשים ממדינות מתפתחות.
יובל כהן:
5.
יובל כהן:
ייצוג המדינה בארגונים בינלאומיים רלבנטיים, שבהם אנחנו לא מייצגים את החברה אלא את המדינה – כמו, למשל, באונסק"ו, ועוד ארגונים.
יובל כהן:
מכאן נעבור בצורה יותר מפורטת לפעילות של המעבדה לחקר הכינרת.
יובל כהן:
ירצה על כך אסף סוקניק, שהוא מנהל המעבדה.
אסף סוקניק:
דאגתי שיהיו פה חוברות וחומר מקצועי שאנחנו דואגים לפרסם מידי פעם.
אסף סוקניק:
אנחנו מוציאים דו"ח שנתי של המעבדה לחקר הכינרת, שסוקר את פעילויות הניטור והמחקר בכינרת.
אסף סוקניק:
הוא יוצא בערך באפריל, כאשר בו מסוכמות כל הפעילויות של השנה הקודמת.
אסף סוקניק:
לכן הדו"ח שלפני
אסף סוקניק:
כם הוא לשנת 2002.
אסף סוקניק:
ישנם גם תקליטורים עם הדו"ח.
אסף סוקניק:
ישנה חוברת של דו"ח מצב הכינרת אחרי חורף 2003 ולמי שיש עניין נוסף – אפשר לבקש מאתנו, ונדאג לשלוח חומר.
אסף סוקניק:
המשימות והיעדים של המעבדה – מעקב אחרי איכות מי הכינרת, זיהוי וחיזוי מגמות שינוי באיכות המים בכינרת, הבנת התהליכים הלימנולוגיים.
אסף סוקניק:
לימנולוגיה היא תורת האגמים, תורת המים המתוקים.
אסף סוקניק:
אנחנו עוסקים במערכת לימנולוגית מורכבת שהתהליכים הפיזיקליים, ביולוגיים וכימיים שמתקיימים בה הם אלה שמשפיעים על איכות המים.
אסף סוקניק:
אנחנו פועלים גם לגיבוש המלצות לתפעול האגם, לשמירה על איכות המים.
אסף סוקניק:
יש לנו המלצות שמבוססות על ניסיון מדעי וידע בתחום הספציפי.
אסף סוקניק:
באופן כללי אנחנו מראים את הרכב הפעילויות שלנו ואת השילוב ביניהן בניטור ומחקר.
אסף סוקניק:
לכולנו ברורה המשמעות של מחקר, כך נדמה לי.
אסף סוקניק:
אנחנו משלבים בין פעילויות ניטור שהן מערכת של מדידה ובדיקה רציפה ונמשכת מול מחקר ששואל שאלות ספציפיות על המערכת.
אסף סוקניק:
את זה אנחנו משלבים מתוך מודלים אקולוגיים למטרה של בחינה של תרחישים והערכת סיכונים, לצורך גיבוש המלצות טיפוליות – על הכינרת ועל אגן ההיקוות של הכינרת.
אסף סוקניק:
הזכרתי ניטור, ובספרות המקצועית ישנן פעולות שונות שנכנסות תחת ההגדרה של ניטור.
אסף סוקניק:
באנגלית היינו קוראים לזה : monitoring, או survey, או surveillance, והתרגום לעברית הוא : ניטור, סקר, מעקב, כאשר תוכנית ניטור היא תוכנית מורכבת, ארוכת טווח, קבועה, שבאה להגדיר מצב נתון של מערכת אקולוגית, למדוד את היציבות שלו ולנסות ולנתח מגמות שינויים שחלים במערכת.
אסף סוקניק:
סקר מאופיין בפעילויות קצרות טווח למטרות מיועדות ייעודיות.
אסף סוקניק:
למשל – כאשר אנחנו באים לבחון את מערכת הניטור הקיימת אנחנו מבצעים סקרים, האם נכון, צריך וכדאי להכניס אלמנט נוסף.
אסף סוקניק:
הדוגמה הרלבנטית: אנחנו בודקים את רמות חיידקי המעיים בכינרת, שמקורם בזיהום ממקור פרטי – ביוב, ואנחנו פועלים בשיטות המקובלות כבר הרבה מאד שנים.
אסף סוקניק:
לאחרונה, בספרות, יש דרישה וצורך לזיהוי של של טפילי מעיים מסוג של חד תאיים.
אסף סוקניק:
אנחנו מבצעים מהלך בדיקה של גיבוש שיטות הדיגום, גיבוש שיטות המדידה, תדירות המדידה, מבצעים סקר בדיקת התכנות, ובמידה ונמצא שיש צורך לבצע את הבדיקות האלה, אנחנו מוצאים את המזהמים האלה בכינרת – אנחנו נכניס את זה כחלק ממערך הניטור.
מל פולישוק-בלוך:
כל המזהמים האלה באים מהביוב?
אסף סוקניק:
המזהמים האלה באים מהביוב ומבעלי חיים.
מל פולישוק-בלוך:
הביוב עדיין נשפך לכינרת?
אסף סוקניק:
הביוב לא נשפך באופן ישיר לכינרת, אבל ישנם אירועים של גלישה של מאגרי קולחין.
מל פולישוק-בלוך:
ואתם מפקחים שאין מקרים מעבר ל - - ?
אסף סוקניק:
אנחנו לא עוסקים ברמה של פיקוח.
מל פולישוק-בלוך:
לא אתם, אבל ישנו מי שמפקח?
אסף סוקניק:
ישנו גוף שמפקח – מינהלת הכינרת.
אסף סוקניק:
ישנה היום גם התארגנות של נציבות המים דרך גוף יותר מרכזי, שפועל תחת צוות היגוי ניטור כינרת כאגן היקוות, שבעזרתו אנחנו גם יוזמים בדיקות מהסוג הזה, והוא גם דואג להפעלה של הגופים השונים ותיאום ביניהם.
מל פולישוק-בלוך:
אם אתם מאתרים מקום של זיהום, מסיבה כזו או אחרת, אתם יכולים לדעת את המקור שלו?
אסף סוקניק:
בדוגמה שנתתי קודם זיהינו נוכחות של מזהמים בדרום הכינרת, של אורגניזמים ממקור צואתי, באזור שיש בו הזרמה של מי ירמוך אל הכינרת.
אסף סוקניק:
אנחנו יודעים שמי הירמוך הם יחסית ברמה נמוכה, אך לא היינו מודעים לזה שגם המזהמים האלה נכנסים.
אסף סוקניק:
למי שיש את ההחלטה על הטיפול יש את הנתונים.
מל פולישוק-בלוך:
מישהו מזהם את מי הירמוך, באיזשהו אופן.
אסף סוקניק:
מי הירמוך בעצם זורמים מסוריה ומירדן, ובהסכם עם ירדן אנחנו מזרימים מי ירמוך בחורף.
מל פולישוק-בלוך:
אני יודעת, אבל אתם לא יכולים לאתר מי המזהם.
אסף סוקניק:
אנחנו לא יכולים לאתר.
מל פולישוק-בלוך:
אני שואלת את השאלות האלה כי הייתי בסיור בגרמניה, היה להם נהר מזוהם לחלוטין, כי כל מפעל שפך את שפכיו לתוכו.
מל פולישוק-בלוך:
היום הם יכולים לדעת בוודאות, עם מערכת מאד משוכללת, איזה מפעל מזהם ומתי, לפי המיקום שלו לאורך הנהר הזה, וכמובן – לפי האופי של המפעל.
מל פולישוק-בלוך:
כאן אין מפעלים, אולי, אך יכולים לדעת מי הגורמים הפוטנציאליים לזיהום.
אסף סוקניק:
הדוגמה של הירמוך היא חריגה.
אסף סוקניק:
הדוגמה שאת נותנת, כאשר למספר מדינות או מספר רשויות או מחוזות יש שליטה על נהר, אפשר להשליך אותה למה שקורה בירדן העליון.
אסף סוקניק:
אנחנו יכולים לאתר מקורות זיהום – למשל, מבריכות דגים, מאזורי חקלאות – על סמך מאפייני הזיהום.
מל פולישוק-בלוך:
ואתם עושים את זה?
אסף סוקניק:
אנחנו פועלים בחלק מזה, כאשר הפעילות שלנו איננה ממוקדת באגן ההיקוות של הכינרת, אלא ממוקדת בכינרת, וכאשר זה מגיע לכינרת אנחנו יכולים להגיד מה מקור הזיהום, רק באופן חלקי.
יגאל יאסינוב:
השאלה היא – אם אתם מוצאים שמי הירמוך מכילים כמות ענקית של מזהמים.
יגאל יאסינוב:
מה אתם יכולים לעשות?
קריאה:
יש לנו הסכמים, בעניין הזה.
אסף סוקניק:
אנחנו לא גוף מפקח.
אסף סוקניק:
אנחנו מזהים את התופעה, ומדווחים עליה.
יגאל יאסינוב:
למי אתם מדווחים?