GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נמרוד קוזלובסקי:
בהחלט ייתכן שאנשים המיומנים במחשבים, יוזמנו על-ידי המשטרה לסייע לה ככוח חוקר, תוך כפיפות ארגונית ומשמעתית למשטרה, ויסייעו באכיפת חוק.
נמרוד קוזלובסקי:
אך מה שקרה במדינות שניסו להקים משמר אזרחי, ונתנו לאנשים סמכות שיפוט ואכיפה, הדבר החזיר אותם לימי המערב הפרוע: כל אחד יכול לעקוב אחר כל אחד.
נמרוד קוזלובסקי:
ההצעות שהועלו כאן, לגבי שמירת לוגים ואיתור זהות של אחרים, הן מסוכנות מאד.
נמרוד קוזלובסקי:
רוב הפרקטיקות שציינת אינן חוקיות, וטוב שכך.
נמרוד קוזלובסקי:
לשמור לוגים, פירוש הדבר להתחקות אחר כל פעולה של אדם אחר.
נמרוד קוזלובסקי:
לאתר זהות, פירוש הדבר דומה.
מל פולישוק-בלוך:
אף אחד לא אמר ש-300 איש יתחילו לעקוב ולחפש אחר כל אחד מאתנו.
מל פולישוק-בלוך:
התייחסתי לאותה יחידה של 7000 מתנדבים שעוזרים למשטרה, שגם הם עוברים הכשרה.
מל פולישוק-בלוך:
הקריטריונים יהיו ברורים, והם יעובדו עם המשטרה.
מל פולישוק-בלוך:
אני חושבת שעל פניו הדבר נראה ישים.
מל פולישוק-בלוך:
אם הוא קיים בתחום עבירות תנועה, אין שום מניעה שזה יהיה קיים גם פה, אך צריך לבנות את הקריטריונים.
אבנר בן-אפרים:
וירוסים הם בעיה כלל עולמית ולא ישראלית.
מל פולישוק-בלוך:
האם זה הופך את הבעיה לפחות כואבת?
אבנר בן-אפרים:
לא, אבל הווירוס האחרון התפשט מאסיה ושטף 5 יבשות בעולם תוך 3 דקות.
אבנר בן-אפרים:
לעומת זאת, למצוא פתרון של אנטי וירוס, לוקח בין 12 ל-24 שעות לחברות הטובות.
אבנר בן-אפרים:
להטיל עכשיו את האחריות על מישהו, שאפשר יהיה גם לתבוע אותו והוא יהיה אשם, יש בכך קפיצת מדרגה.
אבנר בן-אפרים:
חברות שלמות חיות מהגנה מפני וירוסים, והן מנסות להיכנס היום גם לתחום ה-spam, כלומר דואר זבל.
אבנר בן-אפרים:
יש כמה תפיסות של מוצרים בשוק, שמי שרוצה יכול לרכוש אותם ולערוך סינון אשר יעיל לפחות ב-50-60 אחוז מדואר הזבל.
אבנר בן-אפרים:
את ה- 100 אחוז איש לא יצליח להוריד, כי מה שהוא spam עבורי, יכול להיות משהו פיקנטי ומעניין עבור מישהו אחר.
אבנר בן-אפרים:
יש כמה דרכים לחייב אדם לנקוט באמצעי הגנה.
אבנר בן-אפרים:
הדרך הנכונה יותר היא על-ידי פעילות עסקית: אם אלו חברות הביטוח שתדרושנה להכניס אמצעי הגנה, והיום אני לא מכיר חברת ביטוח שדורשת את זה בפרמיה.
אבנר בן-אפרים:
אולי חברי במשטרה יודעים משהו שאני לא יודע.
אבנר בן-אפרים:
דרך אחרת לעשות זאת היא באמצעות חברה המחשבת את הנזקים האפשריים, ומחליטה שכדאי לה להשקיע בהגנה.
אבנר בן-אפרים:
בדומה לביטוח, חלק ניכר מאלה שקונים ביטוח רכוש, עושים זאת רק לאחר שפרצו אליהם בפועל.
מל פולישוק-בלוך:
למה אתה לא מטיל שום דבר על ספקיות האינטרנט?
אבנר בן-אפרים:
מיד אגיע אליהן.
אבנר בן-אפרים:
קל לנו להטיל אחריות על חברות האינטרנט, אך בסופו של דבר זהו עסק.
אבנר בן-אפרים:
הן צריכות להרוויח.
אבנר בן-אפרים:
אם נחייב אותן לתת הגנה לכולן, נכניס את העלות למחיר השירות שהן גובות מכל אחד מאתנו.
אבנר בן-אפרים:
הן לא תעשינה זאת בחינם.
אבנר בן-אפרים:
המוצר הזה עולה להן כסף.
אבנר בן-אפרים:
יש חברות אנטי וירוס שהן משלמות לה עבור הזיכיון.
אבנר בן-אפרים:
הן מחזיקות כוח אדם כדי לעדכן את התוכנות, הן מחזיקות כוח אדם כדי לבצע את ההגנה בפועל.
אבנר בן-אפרים:
מי שישלם את המחיר הוא הצרכן שיהיה מוגן.
מל פולישוק-בלוך:
תחת מי היא פועלת?
אבנר בן-אפרים:
שירות ביטחון כללי.
מל פולישוק-בלוך:
כמה עובדים בה?
אבנר בן-אפרים:
יותר מתשעה.
אבנר בן-אפרים:
הם אנשים מוכשרים מאד.
אבנר בן-אפרים:
מה שוועדת הכנסת יכולה לעשות, דווקא בגלל שישנן כאן מצלמות הטלוויזיה, והדברים אולי יקבלו הד נוסף, הוא ליזום דברים בצד המודעות לנושא, החינוך והרצינות.
אבנר בן-אפרים:
כאשר הייתי ילד, קטפנו פרחים, עד שהחברה להגנת הטבע החליטה שפרחי הבר מוגנים, וערך מסע נגד קטיפת פרחים.
אבנר בן-אפרים:
היום מובן לכל ילד, שאסור לקטוף פרחים.
אבנר בן-אפרים:
לעומת זאת, הגישה הציבורית לווירוסים, לחדירות ולפריצות מחשב, היא כאילו זהו חלק מהעניין.
אבנר בן-אפרים:
חלק מהעניין הוא לגלוש לאתרים פורנוגרפיים ועוד.
מל פולישוק-בלוך:
לכן אני חושבת שצריך להחמיר בחוק, כדרך לחינוך.
אבנר בן-אפרים:
חלק מהחינוך הוא להסביר לציבור שמדובר בנושא רציני.
אבנר בן-אפרים:
לכן כאשר אותו אנלייזר שהוזכר כאן עבר עבירה, יש בעיה לגייס אותו לשירות המשטרה.
מל פולישוק-בלוך:
אני מדברת על כאלה שכמותו מבחינת היכולות, אך לא מהבחינה העבריינית.
אבנר בן-אפרים:
אחרים כמותו מגויסים במידת היכולת.
אבנר בן-אפרים:
כשם שהחוק להגנת הפרטיות הטיל חובה על מנהלי מאגרי המידע לא רק להירשם, אלא גם לעשות פעולות סבירות ואף מעבר לכך, כדי להגן על מאגרי המידע, אפשר להטיל בחקיקה על בעלי מאגרי המידע להגן במידה סבירה על המידע שלהם.
אבנר בן-אפרים:
אפשר לקבוע באמצעות תקנות או בכל דרך אחרת, לקבוע מהן הדרכים הנאותות לעשות זאת.
מל פולישוק-בלוך:
נראה לי שיש יותר מדי פרצות בחוק, לא רק בגישה למחשב.
מל פולישוק-בלוך:
דיברנו כאן לפני שעתיים על הקרינה ממכשירים סלולריים, ואנחנו יודעים שהחברות הסלולריות מחויבות להתריע על הסיכונים של קרינה.
מל פולישוק-בלוך:
כל מי שמקבל מכשיר טלפון, מקבל עלון ובו נאמר מה הקרינה שלו.
מל פולישוק-בלוך:
אני מקבלת את הטענה שלך שיש להגביר את המודעות.
מל פולישוק-בלוך:
אני רוצה לשאול את מי שעניינו בחינוך, האם ברצונכם להתייחס לנושא.
רוני דיין:
הנושא האחרון שהעלית, נוגע לאמנה חברתית בין תלמידים, הורים ומורים, עליה חותמים תוך לימוד והבנת הנושאים הקשורים באינטרנט.
רוני דיין:
הדבר קיים ואנחנו עושים זאת.
מל פולישוק-בלוך:
האם אתם מגיעים לכל תלמיד?
רוני דיין:
אנחנו מגיעים לכל תלמיד מגן הילדים ועד לתיכון, על-פי תכנית ספירלית שפיתחנו.
רוני דיין:
האתיקה היא אחת משבע סוגיות שכל תלמיד מתמודד אתן.
רוני דיין:
אנחנו מריצים את התכנית הזו במסגרת ניסוי כבר 5 שנים, אבל זו השנה השניה בה יש לנו יחידה אשר מטפלת בנושא בצורה מסודרת.
דורית בכר:
אנחנו שייכים למשרד החינוך ולאגף מנהל, מדע וטכנולוגיה.
דורית בכר:
התפקיד שלי הוא בן שנתיים.
דורית בכר:
המהפכה הטכנולוגיה חדשה, ואנחנו עדיין בתחילת דרכה.
דורית בכר:
מערכת החינוך היא מערכת גדולה וסבוכה, שיש לה נושאים רבים לטפל בהם.
דורית בכר:
אנחנו מדברים על 7 סטנדרטים, כאשר הסטנדרט השביעי הוא אתיקה וערכים ברשת.
דורית בכר:
יש לנו גישה מעצבת וגישה מכוונת, ואנחנו דוגלים בשילוב בין השתיים.
רוני דיין:
אולי כדאי לומר שבחוזים שאנחנו יוצרים עם ספקי ה-ISP, אנחנו דורשים הגנות ברמות מסוימות, כלומר פילטרים וחסימות בתוך המערכת, דבר שעולה לנו יותר כסף.
דורית בכר:
כאשר מדובר בגיל הצעיר יותר, אנחנו מדברים על חסימות.
דורית בכר:
כאשר מדברים בגיל המבוגר יותר, מדברים על הגישה המשלבת בין השניים: נותנים להם את האפשרות הבית-ספרית לפתח איזו שהיא אמנה בית-ספרית.
דורית בכר:
אנחנו יודעים שכאשר חוסמים אתרים, זה רק מגרה אותם לחדור אליהם.
דורית בכר:
אם אנחנו מדברים על האקרים או קראקרים, אנחנו רוצים לכוון אותם ולעצב אותם.
דורית בכר:
כאשר הם קטנים, אנחנו חוסמים יותר.
דורית בכר:
כאשר הם גדלים, אנחנו מכוונים יותר.
מל פולישוק-בלוך:
משמח לשמוע את הדברים.
מל פולישוק-בלוך:
אם אני קוראת בפרוטוקול של הוועדה מלפני שנתיים, אני רואה שחברת הכנסת מאור התלוננה על-כך שמשרד החינוך לא עושה דבר בתחום זה.
רוני דיין:
כל מה שעשינו הוא בעקבות אותה ועדה.
מל פולישוק-בלוך:
כאם לארבעה ילדים שחלקם עדיין במערכת החינוך, אני יכולה לומר שאף פעם לא נתקלתי באיזו שהיא אמירה בתחום זה, גם לא אצל מי שלומד במסגרת 5 יחידות בתחום המחשבים.
מל פולישוק-בלוך:
התפקיד שלי הוא לא להיות אף פעם מרוצה, כי תמיד אפשר לעשות יותר.
אבי טננבאום:
אין לי קשר משפחתי לאנלייזר.
אבי טננבאום:
את רוב מה שרציתי לומר, כבר אמרו אחרים.
אבי טננבאום:
השאלה היא הדגשים.
אבי טננבאום:
צריך לצאת מתוך כמה נקודות ברורות: אין שום סיכוי שהמשטרה תוכל לטפל בעבירות מחשב.
מל פולישוק-בלוך:
אתה עוסק בתחום זה בבתי המשפט?
אבי טננבאום:
לא.
אבי טננבאום:
אין די עבירות מחשב המגיעות לבתי המשפט, כדי להעסיק שופט מיוחד לתחום זה.
אבי טננבאום:
אומר מדוע אין סיכוי שהמשטרה תצליח אי-פעם להילחם בעבירות מחשב, גם אם יהיו ביחידה 90 עובדים: רוב העבירות האלה דורשות התמחות ספציפית.
אבי טננבאום:
גם אם תיקח את השוטר ותלמד אותו את מערכת ההפעלה הספציפית, לאחר שיתמחה בכך במשך חצי שנה, תהיה מערכת אחרת שלא יבין בה.
אבי טננבאום:
מי שמכיר את העבריינים, יודע שמי שתופס אותם הוא המומחה הספציפי לאותו תחום.
אבי טננבאום:
הסיכוי שהשוטר יהיה אותו מומחה ספציפי הוא נמוך.
אבי טננבאום:
לא רק שאתה צריך לעסוק באותו תחום, זה משתנה משנה לשנה ומיום ליום.
אבי טננבאום:
אין גם טעם להשקיע בשוטרים, כדי שילמדו את התחומים האלה.
מל פולישוק-בלוך:
היחידה שלהם יכולה לפנות למומחים הכי טובים בשוק, כדי שהם יתנו את המענה.
אבי טננבאום:
הסיבה השניה לכך שלא יוכלו להתמודד היא שלא יהיה יותר כסף למטרה זו.
אבי טננבאום:
הבעיה הכלכלית תלך ותחמיר.
אבי טננבאום:
אם ההמלצה תהיה לגייס יותר שוטרים או מומחים, זו תהיה המלצה בעייתית.
אבי טננבאום:
באותה מידה אני יכול לבקש שיהיו יותר מורים מאשר שוטרים.
אבי טננבאום:
צריך להבין, אין הכוונה לתת לאנשים סמכות לעצור אנשים אחרים, אלא להתלוות לשוטרים.
אבי טננבאום:
לכל ספקיות האינטרנט בארץ יש אגפים המטפלים ב-abuse, ויש חברות המגדירות זאת כביטחון.
אבי טננבאום:
לכל ספק אינטרנט יש קבוצת מומחים משלו.
אבי טננבאום:
יש להן את האינטרסים שלהן, כי פוגעים בהן.
אבי טננבאום:
הן יכולות להוות את השלד של אותו משמר אזרחי, יחד עם אנשי האקדמיה ואחרים.
אבי טננבאום:
היתרון בכך הוא שזה לא עולה כסף ואפשר לעשות זאת.
אבי טננבאום:
ברגע שיהיה משמר אזרחי, אפשר יהיה להפעיל אותו בתחום זה.
אבי טננבאום:
נכון שיש בכך פגיעה בפרטיות, אבל אני כאדם שאין לו מה להסתיר, לא אכפת לי שיפגעו לי בפרטיות.
אבי טננבאום:
יידעו איפה שוטטתי או איפה הבן שלי שוטט, שיהיה להם לבריאות.
מל פולישוק-בלוך:
אנחנו צריכים למצוא את האיזון הנכון בין הדאגה שלנו בעיקר לצעירים, שהם אולי המשתמשים הכי כבדים באינטרנט, והם יהיו הבוגרים של מחר, לבין הרצון שלנו לשמור על מדינה חופשית.
מל פולישוק-בלוך:
אני באה ממפלגה שזהו דגלה: ליברליזם וחופש ביטוי, אבל לא בכל מחיר.
עבד-אלמאלכ דהאמשה:
גברתי היושבת ראש, באתי ממפלגה שדברים אלה חשובים לה, למרות שלא זומנתי לישיבה הזו.
מל פולישוק-בלוך:
אולי היתה תקלה.
יגאל יאסינוב:
קיבלתי אפילו תזכורת.
מל פולישוק-בלוך:
אני מתנצלת, ואני שמחה שבכל זאת הגעת.
אריאל פיסצקי:
אני מנהל אבטחת המידע של נטוויז'ן.
אריאל פיסצקי:
אני רוצה להתייחס לעבירות באינטרנט ולתחושת העדר הפליליות.
אריאל פיסצקי:
מה שקורה היום בעיקר אצל הנוער, בגלל האנונימיות הקיימת בגלל תחושה של העדר פליליות, אם ניקח כל אחד מהיושבים בחדר הזה ונכניס אותו לחנות של תקליטורים שנוציא ממנה את הזבן, אני משוכנע שאף אחד מכאן לא ייצא עם תקליטור בידו.
אריאל פיסצקי:
לעומת זאת, אם נחבר את כולם לאינטרנט מהיר, אתן להם תוכנה כזו או אחרת ואסביר להם מהיכן מוציאים שירים - יש לי תחושה אחרת בנוגע לכמות העבירות על זכויות היוצרים.
מל פולישוק-בלוך:
מה שאתה אומר הוא שאנשים אלה לא מודעים לכך שהם עוברים על החוק?
אריאל פיסצקי:
אני לא בטוח שהם לא מודעים, כמו שיש תחושה של העדר פליליות.
אריאל פיסצקי:
אני מייצג כאן אך ורק את נטוויז'ן, אבל אני משוכנע שספקיות נוספות תסכמנה אתי.
אריאל פיסצקי:
כל אחת מהספקיות מעבירה למעלה ממיליון פרטי דואר ביום.
אריאל פיסצקי:
אנחנו מעבירים בין 2 ל-3 פרטי דואר ביום.
אריאל פיסצקי:
לא סביר שנתחיל לסרוק, לבדוק, לתייק או לצנזר חס וחלילה חלק מפרטי הדואר האלה.
אריאל פיסצקי:
לא יעלה על הדעת שנספק את הנתונים האלה ל"בזק".
נמרוד קוזלובסקי:
הם יכולים להיות צומת, ברגע שאנחנו יודעים שסוג מסוים של קובץ או וירוס עובר, על מנת לסנן אותו.
נמרוד קוזלובסקי:
אני לא מדבר על צנזורה של תכנים.
אריאל פיסצקי:
מבחינה טכנולוגית, הדבר אפשרי בעלויות מסוימות.
אריאל פיסצקי:
משמעות הדבר היא שאקרא את כל הדואר.
נמרוד קוזלובסקי:
לא נכון.
אריאל פיסצקי:
אני הנציג הטכנולוגי של נטוויז'ן.
נמרוד קוזלובסקי:
אתה לא צריך לקרוא את הדואר, כדי לסנן וירוס.
אריאל פיסצקי:
כדי לראות מה יש בדואר, אני צריך שהמחשב יפתח את הדואר הזה, יסתכל על הצרופה שלו ((attachment , ויבדוק מה הוא מכיל.
אריאל פיסצקי:
כמו שלא יעלה על הדעת שניתן לבזק את האפשרות לחסום בפני אנשים מסוימים את האפשרות להשתמש ברשת הטלפונים, מכיוון שהם מטרידים אדם כזה או אחר, כמו שלא יעלה על הדעת שניתן לבזק את האפשרות להאזין לשיחות כאלה או אחרות, כך לא יעלה על הדעת לעשות זאת גם כאן.
מל פולישוק-בלוך:
זה לא מדויק.
מל פולישוק-בלוך:
את שירות 056 אפשר לחסום.
מל פולישוק-בלוך:
לא כל דבר שאדם רוצה להעביר דרך בזק, מותר לו להעביר על-פי חוק.
אריאל פיסצקי:
מה שקרה הוא שנעלמו השיחות בתשלום.
מל פולישוק-בלוך:
זה צמצם את התופעה.
אריאל פיסצקי:
אשר ללוגים, ספקיות האינטרנט שומרות את הלוג או את קובצי רישום היומן של גישת הגולשים לאינטרנט, אך בוודאי אינן שומרות ואסור שתשמורנה את מקום הגישה, את היעד ואת המקום של הגולש.
אביב איילון:
לאיזה פרק זמן?
אריאל פיסצקי:
זה עניין שלי, לצורך שמירת חשבונות ומס הכנסה.
מל פולישוק-בלוך:
למה אתה חושב שאסור להם לעשות זאת?
אריאל פיסצקי:
במידה ואתחיל לאסוף חומר, לאן כל אחד מהיושבים כאן בחדר גלש, יהיה לי מידע על פרטיותו של האדם, על נטיותיו המיניות, אולי על יכולתו הכלכלית וכן הלאה, מידע שאין סיבה שאיזו שהיא חברה אזרחית תחזיק.
מל פולישוק-בלוך:
אנחנו רוצים לדרוש מכם להעלות את רמת השירות על חשבונכם, כלומר שאתם תספקו את האנטי וירוס.
אריאל פיסצקי:
כל ספקיות האינטרנט הגדולות מספקות היום שירות אנטי וירוס שעולה בין 5 ל-10 שקלים.
קריאה:
האם תוכל לומר לנו כמה פעמים קרסה נטוויז'ן?
אריאל פיסצקי:
נטוויז'ן אינה קורסת.
קריאה:
אל תיתן פרשנות.
אריאל פיסצקי:
אני לא נותן פרשנות.
אריאל פיסצקי:
אתה אולי שאלת שאלה שאינה ממוקדת.
אריאל פיסצקי:
רשת התקשורת של חברת נטוויז'ן היתה במאה אחוז זמינות בשנת 2002.
אריאל פיסצקי:
אם אתה מתייחס לאירוע של מחשבי דואר של אינטרנט זהב, ייתכן ששם זה קרה.
אריאל פיסצקי:
הדיון הוא לא על זמינות ספק האינטרנט.
מל פולישוק-בלוך:
אם אנחנו דורשים מכם לספק את האנטי וירוס, בגלל שיש לכך השלכות כלכליות חמורות מאד עבור המשתמשים שלכם וכל תושבי מדינת ישראל, אם תערוך את האיזון בין עלות לתועלת, תיווכח שכדאי לכם להשקיע בכך.
מל פולישוק-בלוך:
כאשר אתם רוצים כסף בשביל זה, זהו עניינו הפרטי של כל אחד אם הוא רוצה או לא רוצה לשלם.
מל פולישוק-בלוך:
רובם אולי לא רוצים, לכן אנחנו יוצאים ניזוקים גם כחברה.
אריאל פיסצקי:
כל החברות הגדולות עושות את השיקול הזה.
אריאל פיסצקי:
חלק מהיושבים כאן בחדר, לפחות חלק מחברי הכנסת, פנו אלי ואמרו שקיבלו איומים דרך האינטרנט והדוא"ל, אשר הגיעו בסופו של דבר דרך השרת של הכנסת הנמצא במשכן זה או דרך פרוייקט תהילה.
מל פולישוק-בלוך:
שמענו שזה לא פותר את כל הבעיות.
אריאל פיסצקי:
שירות האנטי וירוס שנספק, במידה והכל יהיה ברור, הוא עבור המשתמש הפרטי ולא עבור המשתמש העסקי שהדואר שלו אינו עובר דרכי.
אריאל פיסצקי:
הוא עובר אך ורק דרך קווי התקשורת שלי ולא דרך שרתי הדואר שלי.
אריאל פיסצקי:
יש כאן הבחנה טכנולוגית.
מל פולישוק-בלוך:
מה האחוז הפרטי ומה האחוז העסקי?
אריאל פיסצקי:
זה נתון עסקי שאינני מעוניין לחשוף אותו כאן.
אריה אפנר:
אני מנכ"ל CA בישראל, חברת התוכנה השלישית בגודלה בעולם.
אריה אפנר:
אחד התחומים שאנחנו עוסקים בו הוא אבטחת מידע.
אריה אפנר:
אני רוצה להסב את הדיון לכיוון אחר: 70 עד 80 אחוז מהנזקים הכלכליים לארגונים, לא קשורים לחלוטין לתחום אבטחת מידע בכל הנוגע לאנטי וירוס.
אריה אפנר:
אנחנו מדברים כרגע על תחום חשוב ומטריד, אבל אין הוא לב העניין.
אריה אפנר:
לב העניין הוא למעשה הנזקים הנגרמים בפנים הארגון על-ידי גורמים המעונינים לגרום נזקים לגופים כאלה או אחרים.
אריה אפנר:
המהדרין אומרים שהנזקים האלה מהווים אפילו 85 אחוז מכלל הנזקים הכלכליים לארגונים.
אריה אפנר:
אני עוזב כרגע את הצד החברתי ואת משמעות הפשעים בהיבט זה.
אריה אפנר:
מדינה שרוצה לאפשר לעצמה בשנים הקרובות כלכלה מודרנית בה בנקאות מתבצעת דרך שירותים מקוונים, שבה הבריאות מבוצעת דרך שירותים מקוונים וכן הלאה, לנושא הפשיעה בתחום זה יש היבט רציני מאד המשפיע על היכולת שלנו להגיע לנקודה זו.
אריה אפנר:
לכן אנטי וירוסים שתופסים כותרות נפלאות מטרידים אותנו יום-יומיים - - -
מל פולישוק-בלוך:
מה הפתרון שלך לבעיות שאתה מעלה עכשיו?
אריה אפנר:
אם אנחנו מסתכלים על הפתרון, אנחנו צריכים להבחין במעגלי השפעה.
אריה אפנר:
כל ארגון, בין אם הוא ארגון כלכלי או מוסדי, מוטלת עליו האחריות - והיא קיימת היום - לבצע הגנה על המידע.
מל פולישוק-בלוך:
החובה הזו מעוגנת בחוק?
אריה אפנר:
כן.
אריה אפנר:
הצד החוקי והצד של הכנסת, אמורים להתבטא בהכוונה, באכיפה ובמתן דוגמה.
אריה אפנר:
אפשר להשתמש בגופי בקרה או להכפיף תחת מנגנוני החוק גופי בקרה ארגוניים, על מנת להבטיח שיבצעו אכיפות ובקרה עם ארגונים.
אריה אפנר:
מתבצעת פעולה דומה מן הסוג הזה גם בהיבט הבנקאות (איני רוצה לתת לה ציון כרגע).
אריה אפנר:
כלומר יש כרגע הנחייה המחייבת את הבנקאים ואת מערכת הבנקאות בכלל, לוודא שמתבצעת שמירה על מידע.
מל פולישוק-בלוך:
אבל זה אינטרס של העסק עצמו.
אריה אפנר:
זה אינטרס רחב יותר, משום שאם אנחנו מסתכלים עכשיו על מספר רדיוסים של השוואה מעבר לארגון עצמו, אנחנו מדברים על ישות שהיא מדינה.
אריה אפנר:
ברמה הזו, לנו ככלכלה של מדינה שהחוליה החלשה שבה קובעת את הנורמה - - -
מל פולישוק-בלוך:
אני מבינה אותך, אני רק אומרת שלארגונים גדולים יש אינטרס לשמור על עצמם.
מל פולישוק-בלוך:
אני לא צריכה לשכנע אותם בכך שיש להם אינטרס.
אריה אפנר:
האינטרס קיים, אבל אנחנו מדברים על סדרי עדיפויות.
אריה אפנר:
אם לקחנו את הדוגמאות הקודמות ודיברנו על הכדאיות הכלכלית, ברגע שדברים מסוימים נקבעים בחוק, האינטרס הופך להיות אחר לגמרי.
אריה אפנר:
כלומר אם נקבעת רמת אחריות אישית של מנכ"לים או נושאי תפקיד אחרים, אשר מחייבת אותם לקחת צעדים פעילים ולדאוג להגן על כל הנתונים השייכים לנו, החשבונות האישיים שלנו וכל הנתונים הקיימים בארגונים שונים, ולהבטיח שהגישה אליהם תהיה מוגנת - הרי אנחנו כחברה בסך הכל מעלים את הסף.
מל פולישוק-בלוך:
אני מבינה אותך, אבל חוק החברות מחייב כל חברה.
מל פולישוק-בלוך:
תפקידו או אחריותו של בעל משרה בחברה היא לעשות זאת.
אביב איילון:
חוק החברות מטיל עליהם גם את פקודת הנזיקין בסעיף 35 ו-36 .
אביב איילון:
חוק החברות אף הגדיל ועשה, שהטיל את האחריות לא רק על נושא משרה, אלא גם על בעלי המניות.
מל פולישוק-בלוך:
האם יש צורך בחוק נוסף?
אריה אפנר:
מה שצריך לעשות הוא פעולה שתכיל גם את נושא החקיקה ונושא האכיפה.
אריה אפנר:
אם לא תתבצע פעולה בו-זמנית בכל המישורים האלה, לא נפתור את הבעיה.
אריה אפנר:
הפרקטיקה של היום אומרת דבר מאד פשוט: אנחנו לא מוגנים.
אריה אפנר:
אם אנחנו מסתכלים על כותרות העיתונים, נראה שהרבה מאד מידע אישי דולף החוצה.
מל פולישוק-בלוך:
המסקנה הזו מקובלת עלי.
מל פולישוק-בלוך:
החוק נותן לך את הפתרון מבחינת אחריותו של בעל משרה בחברה.
מל פולישוק-בלוך:
אתה מדבר אתי על-כך שב-85 אחוז מהמקרים הנזק הכלכלי הנגרם לארגון הוא בגלל חוסר אחריות או חוסר תשומת-לב.
נעמי אסיא:
בסיפור של באג-2000 לא חוקקו חוק מיוחד, אלא אמרו שהדבר יטופל במסגרת פקודת הנזיקין.
נמרוד קוזלובסקי:
קיימת לקונה חוקית.
נמרוד קוזלובסקי:
חוק הנזיקין מתייחס לנזיקין שגורם בעל משרה בחברה לבעלי המניות מתוך רשלנות.
נמרוד קוזלובסקי:
מה שנאמר כאן בצדק רב על-ידי מנכ"ל CA, וזו גם הבעיה של התמריץ שקיים בחברות, הוא שפריסת הנזק הרבה יותר רחבה מהחברה עצמה.
נמרוד קוזלובסקי:
בניתוח כלכלי פשוט, החברה מוכנה להשקיע את אמצעי הזהירות, לדוגמה מערכות הגנה בחברה, אשר מאתרות חריגה מתבניות פעילות אשר מלמדות על חריגה בלתי מורשית למאגר הנתונים.
מל פולישוק-בלוך:
צריך לחייב אותן לעשות זאת?
אלון שטרסמן:
ישנם גופים כמו ה-FDA בארצות הברית, או ארגון הבריאות העולמי, שיצרו ספר חוקים או תקנות.
אלון שטרסמן:
אם אתה רוצה להיות חבר או לקבל אישור מארגון הבריאות העולמי, כדי לשווק את המוצרים שלך, אתה חייב לעמוד בסט מסוים של קריטריונים גם בנושא אבטחת מידע.
אלון שטרסמן:
בארץ אין לנו את הגופים האלה, גם לא מכון התקנים.
אלון שטרסמן:
אם נשווה אותו למקומות אחרים בעולם כמו מכון התקנים הבריטי, נמצא שהוא זה שמפיץ את ה-7799, שהוא אחד הסטנדרטים הבינלאומיים בתחום אבטחת מידע , אשר אומץ בישראל על-ידי מכון התקנים.
אלון שטרסמן:
מידת התפוצה שלו והאימוץ שלו בארץ היא אפסית לחלוטין.
אלון שטרסמן:
לעומת זאת באירופה ובארצות הברית גם אם הסטנדרט הזה אינו תופס במאה אחוז, בכל זאת הוא תפס.
אלון שטרסמן:
אם תהיה הכתבה ברורה מאד של סטנדרטים מסוימים בארץ, לאו דווקא סטנדרט 7799, נוכל לקדם את הנושא.
אלון שטרסמן:
היתה לנו כבר "שנת איכות", אבל " שנת אבטחה" עוד לא היתה, והבעיה הולכת וטופחת גם ברמה הארגונית וגם ברמה החינוכית.
נמרוד קוזלובסקי:
יש לנו לקונה גדולה בחוק הישראלי, מכיוון שכמעט אין חקיקה שקובעת לארגונים מסוימים חובת אבטחה.
נמרוד קוזלובסקי:
החקיקה אף יותר בעייתית, מכיוון שאין לך התייחסות לנזקים החורגים מן המסגרת הארגונית שלך.
נמרוד קוזלובסקי:
לרוב יש spill over של נזקים, כלומר הנזק שלך מתפשט החוצה.
נמרוד קוזלובסקי:
עיקר הלקונה היא בחוק הגנת הפרטיות לגבי מאגרי מידע.
נמרוד קוזלובסקי:
אתה אוסף מאגרי מידע מזהה, והמידע הזה הוא בסיס להרבה מאד טרנזאקציות.
נמרוד קוזלובסקי:
במידת ההגנה או האבטחה שנדרשת יש רק חובת רישום, ואין חובת אבטחה אמיתית על המאגרים.
יוסי גוטליב:
אנחנו עוסקים באבטחת מידע .
יוסי גוטליב:
כמי שנקרא פעמים רבות להתמודד עם פריצות למאגרי מידע, אנחנו מגלים שהרבה חברות לא מודעות לכך שיש כאן גם עבירה פלילית.
יוסי גוטליב:
במקרים רבים אנחנו מגלים שבוצעה פריצה או נגרם נזק על-ידי מישהו העובד בתוך החברה, או עובד לשעבר של החברה.
יוסי גוטליב:
אנחנו מבצעים תהליך של איסוף בצד המקצועי.
יוסי גוטליב:
יש תהליכים ברורים של איסוף חומר, כדי לא לפגוע בראיות.
יוסי גוטליב:
אנחנו לא עושים זאת לצורך משפטי, אלא על מנת שהחברה תדע מי העובד שעבר את העבירה.
יוסי גוטליב:
אם חברה לוקחת את אותם נתונים שאינם מהווים ראיה והולכת למשטרה כדי להגיש תלונה - - - (הדברים נאמרו בשקט, ולא נקלטו)
זלינה בן-גרשון:
אני מגיעה לכאן ממשרד הבריאות.
זלינה בן-גרשון:
יש לי הערת שוליים: השבוע יושבת ועדת הלסינקי לניסויים גנטיים, ושם אנחנו עוסקים הרבה באחד משני החוקים שחוקקו במסגרת הוועדה הזו, והוא הגנה על מידע גנטי.
זלינה בן-גרשון:
אנחנו מבצעים פעולה שאולי מעכבת במידה לא מעטה את המחקר הרפואי, בכך שאנחנו דורשים הגנות, דורשים לבדוק אצל מי המידע ושולחים שאלון מפורט לכל אדם המבקש לערוך ניסוי.
זלינה בן-גרשון:
התחושה שאני יוצאת ממנה מכאן היא, שגם אם כל האנשים עושים את כל מה שאנחנו מבקשים, המידע עדיין פרוץ לחלוטין.
קרין ברזילי:
אני מאוניברסיטת תל-אביב, מוועדת התקשורת והמחשוב של אונסק"ו.
קרין ברזילי:
הדברים שנאמרו כאן על-ידי מנכ"ל CA נכונים.
קרין ברזילי:
הבעיה היא שלא ניתן להגן על פרצות מבפנים באופן יעיל.
מל פולישוק-בלוך:
דובר על-כך שתהיה אחריות של אלה שמנהלים.
קרין ברזילי:
בעניין זה החוק לא יעזור לנו, אין את האמצעים להגן מפני כשלים כאלה.
מל פולישוק-בלוך:
אם אדם יידע שהוא אחראי אישית לנזק שנגרם, הוא ידאג להגן.
קריאה:
חוק הגנת הפרטיות קובע שאתה אחראי על המידע.
קרין ברזילי:
רוב העבירות המבוצעות הן מסוג leaking of information - דליפת מידע.
קרין ברזילי:
אם אני שולחת מידע על עסקה מאד גדולה המתבצעת בין שתי חברות בהיקף של 2.5 מליון דולר, אבל החברה השניה נותנת לי בתמורה לפספוס העסקה מליון דולר, שווה לי לעמוד בקנס שבית המשפט יטיל עלי תמורת הכסף הזה.
קרין ברזילי:
בנושא החסימה והסינון, נכון שיש המון תוכנות שמסננות וחוסמות, אבל לדעתי החסרון רב על היתרון, וזאת משתי סיבות: אם אנחנו עוסקים בסינון שנעשה באופן דינמי, זאת אומרת שבזמן אמת התוכנות יוצאות ומסננות, קודם כל זה מסנן יותר מדי.
קרין ברזילי:
אתם יודעים שמה שקורה בארצות הברית הוא שתלמידים לא מגיעים לחומר אליו הם צריכים להגיע.
קרין ברזילי:
השאלה היא אם המטרה שלנו היא לחנך אותם או לעצור מפניהם מידע חשוב שקשור לתחום שלהם.
קרין ברזילי:
יש גם בעיה עם תמונות, אפרופו פורנוגרפיה: תוכנות הסינון הן מאד חלקיות.
קרין ברזילי:
הן מסננות טקסט ולא מסננות תמונות.
רוני דיין:
יש את הגישה המעצבת, המשלבת בין שניהם.
קרין ברזילי:
אני מכירה את התוכנה האמריקאית המתבססת על הגישה הזו, אך יש אתה בעיה.
קרין ברזילי:
אשר לחסימה, אנחנו נותנים רשימה של אתרים שאנחנו חושדים שהם רעים ופרובוקטיביים, אך אתרים משנים את אופיים.
קרין ברזילי:
פרט לכך, כל יום מתווספים אלפי אתרים בעולם, ואי אפשר להשתלט עליהם.
קרין ברזילי:
לכן הנושא של חסימה וסינון הוא בעייתי מאד.
קרין ברזילי:
נושא אחר שנמרוד ניסה להעלות, אך לא היה לו די זמן לכך, הוא ההסדרה העצמית.
קרין ברזילי:
למשק יש המון פתרונות, למשל spamming, כל אותן רשימות של חברות שסרחו.
קרין ברזילי:
אתה יכול להוציא את כל אלה שסרחו.
קרין ברזילי:
אם הממשלה תסכים לשתף פעולה עם הסקטור העסקי שכבר יש לו את ההסדרה העצמית ברשתות, זה ימנע חלק נרחב מן הבעיה.
קרין ברזילי:
הבעיה היא ששיתוף הפעולה היום לוקה בחסר.
אפרים אבן:
אני רוצה להגן על העובדים שלי וגם על לקוחות האינטרנט.
אפרים אבן:
יש תוכנות סינון, אך הן לא מסננות את האתרים באתיופית או גרוזינית, אך הם הן מסננות את האתרים באנגלית, עברית ורוסית - אנחנו מגיעים ל-70-80 אחוז.
אפרים אבן:
כך אני מבטיח שהעובדים לא יוכלו להגיע לאתרים מסוימים.
אפרים אבן:
אנחנו מוכרים את השירות הזה גם לאזרחים, ואם חסמנו להם 70 אחוז מאתרי הפורנוגרפיה, גם זה משהו.
מיכה וייס:
אחת הנקודות שעלו כאן, הוא השיתוף עם אותו מרכז תיאום.
מיכה וייס:
צריך להקים במדינת ישראל כמו בכל המדינות הנאורות בעולם, מרכז שנקרא CERT - computer emergency response team .
מיכה וייס:
הוא קיים בלמעלה מ-100 מדינות בעולם.
מיכה וייס:
הוא קיים גם במדינת ישראל, אמנם רק בשמו, אבל הוא לא פעיל.
מיכה וייס:
הנושא עלה כבר בוועדת המדע והטכנולוגיה.
מיכה וייס:
האחריות היא של המדינה להקים מרכז אשר יתריע, אשר יתאם, אשר יפיץ ידיעות.
מיכה וייס:
לא מדובר כאן במשאבי ענק, אלא במספר מועט מאד של אנשים אשר ירכזו את המידע.
מיכה וייס:
אנחנו עושים זאת בתוך הצבא לצרכים פנימיים שלנו.
מל פולישוק-בלוך:
קיים דבר כזה?
מיכה וייס:
יש כתובת, אך אין שום דבר מאחוריה.
דורון שקמוני:
אני נשיא איגוד האינטרנט.
דורון שקמוני:
נעשה מאמץ גדול להקים את הגוף שמיכה הזכיר לפני כשנתיים, אבל הוא לא צלח בסופו של דבר ואין גוף כזה כרגע.
מל פולישוק-בלוך:
למה לא הקימו אותו?
דורון שקמוני:
התחילו להקים אותו.
דורון שקמוני:
אני חושב שהסיבה העיקרית היתה חוסר עניין מכיוון הסקטור העסקי וספקיות האינטרנט, לא מתוך רצון רע.
דורון שקמוני:
אני חושב שלא היתה קיימת תחושת דחיפות.
מל פולישוק-בלוך:
אתה חושב שזה נחוץ?
דורון שקמוני:
אני חושב שזה מאד נחוץ, אני חושב שזה קריטי.
דורון שקמוני:
השקענו בכך מאמצים גדולים מאד.
דורון שקמוני:
נשמח להתניע מחדש את המאמצים האלה, אם ייווצר קוורום של אנשים שיביעו עניין ויגידו כן.
מל פולישוק-בלוך:
זה צריך להיות פרטי?
דורון שקמוני:
זה לא צריך להיות ממשלתי ריכוזי, זה לא צריך להיות של רשויות האכיפה, מכיוון שזה מייצר מייד רתיעה מסוימת אצל הסקטור העסקי.
דורון שקמוני:
שיתוף הפעולה שנוצר אז הוא עם חשד מסוים.
דורון שקמוני:
הרעיון היה להקים את הארגון על בסיס של non profit, על בסיס מלכ"ר, מעין קונסורציום שיהיה בו שיתוף פעולה בין הסקטור העסקי הכולל את ספקיות האינטרנט כשחקן ראשי ועוד כמה גופים מרכזיים, גם לרשויות האכיפה תהיה בו דריסת רגל וגם לממשלה תהיה בו יכולת הצצה, אבל לא משהו המנוהל באופן ממשלתי, מכיוון שכאן יכולים להיות מוקשים רבים.
דורון שקמוני:
משקיעים הרבה עבודה בניסיון להסיר את המוקשים.
דורון שקמוני:
הסרנו מוקשים, אבל בסופו של דבר כל העניין לא הסתייע.
מל פולישוק-בלוך:
נחשוב על-כך.
יוסי אבני:
אני מייצג כאן את חברת ANC העוסקת באבטחת מידע.
יוסי אבני:
אני רוצה להציג מודל שמתחיל לעבוד בארצות הברית אשר נקרא HIPPA, אשר מגדיר כיצד רשויות של בתי-חולים חייבות להגן על מערכות המידע שלהן.
יוסי אבני:
בין השאר מגדירים שם את מדיניות אבטחת המידע כלפי כולם, מרמת הארגון דרך רמת המשתמש, ואפילו ברמה הטכנולוגית בכל הנוגע למערכות ההפעלה.