GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמי דואק: יש לנו פרוייקטים ארוכי-טווח במגזר הביטחוני, שזכינו למשל, ברוטצ'קיד ובאנגליה, אבל היחידות שלנו, המבנה שלנו, זה יחידות עסקיות.
עמי דואק: יש לנו עשרות יחידות עסקיות שנמדדות על פי רווח.
עמי דואק: אני מדבר לא על הפסד, זאת אומרת כל יחידה מתמודדת.
עמי דואק: ברגע שתומכים בנו, אנחנו מעבירים אותה לארץ ומפתחים לא רק את האזור, כפי שפיתחנו את כרמיאל, אלא גם את החברות הקטנות מסביב.
עמי דואק: לכן, מה שאנחנו מבקשים מאד הוא לאפשר לנו להמשיך, שיתמכו בנו כי הפתיחה של התמיכה בתחום היא מאד חשובה ואני מאד ממליץ שהאוצר- אני מקווה שזו גם הגישה שלך, לתמוך בטובים, שהם יביאו, למעשה, את התנופה.
בנימין נתניהו: איך תדע מי הם הטובים?
עמי דואק: למדען הראשי יש את הקריטריונים.
עמי דואק: קודם כל, יש רקורד, זה נכון, אבל יש גם את הוועדה של המדען הראשי.
עמי דואק: היא בוחנת גם את הרקורד וגם את העתיד.
עמי דואק: היא בוחנת את זה, יש לה את הכלים, אני חושב שהיא ועדה מאד מכובדת, והיא יכולה למעשה להחליט על-פי קריטריונים ושיקולים נכונים.
לאה נס: לפני שנמשיך, אני רואה שכל הזמן אנחנו חוזרים מהתעשייה לדברים הלא-פחות חשובים, אני רוצה שידבר, יטען, המדען הראשי של משרד התשתיות.
לאה נס: ורק עכשיו, אתמול והיום, עם רעידות האדמה הגדולות שיש, עשינו פה מספר ישיבות בוועדת המדע על מחקרים מדעיים להכנות, להתכוננות, ותחזיות להכנה לקראת ומפני טראומה כזו, ואי אפשר להוריד את החשיבות של העניין.
מיכאל בייט: אני רוצה לדבר על מו"פ המתבצע ישירות על-ידי המדינה בנושאים שיש להם חשיבות למזכר היישומי, וישנו בעצם קשת שוק שמתואם על ידי גורמים חיצוניים.
מיכאל בייט: אני בעיקר מתייחס למכוני המחקר הממשלתיים.
מיכאל בייט: הנושאים שם הם נושאים שחשיבותם רבה.
מיכאל בייט: אתן כמה דוגמאות על מחקר של הים התיכון וזה איים מלאכותיים, הבסיס להיערכות לרעידות אדמה שהוזכר כאן וממשך הכינרת.
מיכאל בייט: יש עשרות מטלות כאלה שהם בחשיבות לאומית ראשונה במעלה והם ממומנים ישירות על-ידי המדינה דרך המנכ"ל.
מיכאל בייט: מצבם של מכוני המחקר, שהם רלוונטיים בנושאים האלה, היום כמעט במצב של קריסה, ואני מתייחס בעיקר למכון לחקר ימים ואגמים והמכון הגיאופיסי.
מיכאל בייט: הקיצוץ התקציבי פה הוא בעשרות אחוזים, בצורה כזאת, קשה מאד להחזיק מעמד.
מיכאל בייט: זה נתון אחד.
בנימין נתניהו: אתה יכול לתת לי מושג מה זה התקציב של המכון לחקר ימים ואגמים?
מיכאל בייט: בסדרי גודל, סך-הכל המדינה אמורה להשקיע כ-25 מיליון שקל לשנה.
בנימין נתניהו: זה התקציב?
בנימין נתניהו: יש תקציב חיצוני גם לזה?
מיכאל בייט: בוודאי, ההשגה ממענקים חיצוניים וכו'- קפואה.
מיכאל בייט: סך-הכל התקציב של החברה יהיה כ-50 מיליון שקל.
בנימין נתניהו: מי נותן?
מיכאל בייט: מענקי המחקר, הזמנת עבודות, כולל - -
בנימין נתניהו: ממשלות יזמות.
מיכאל בייט: האיחוד האירופאי.
מיכאל בייט: ומענקי מחקר והזמנת עבודות על-ידי גורמים חיצוניים.
מיכאל בייט: הכיוון השני זה תקציבי המדען הראשי.
מיכאל בייט: תקציבי המדען הראשי במקרה זה במו"פ אנרגיה- הקיצוץ פה הוא פשוט מדהים.
מיכאל בייט: המדיניות כאן היא שמירה על מרכזי ידע באקדמיה, באוניברסיטאות, ואני שוב פעם אתן נושאים מרכזיים- אנרגיה סולרית, נושא מספר אחד היום- צריך לקדם אותו; שימור אנרגיה, היא פוטנציאל של חסכון של 20% באנרגיה.
מיכאל בייט: כל הנושאים האלה היו מטופלים בעבר דרך לשכת המדען הראשי, תקציבי המדען הראשי.
מיכאל בייט: התקציב קוצץ במשך כעשר שנים מ-17 מיליון ל-4 מיליון.
מיכאל בייט: בצורה כזאת, קשה מאד לקדם את הנושאים האלה ואני חושב שצריך לטפל בהם.
רפי מאור: אני סמנכ"ל רגולציה, חברת E.C.I .
רפי מאור: אני רוצה לדבר מההיבט של ההיי-טק, ולפני זה, להבהיר לחברים מהאקדמיה, שבלי מה שאתם תביאו להיי-טק, לא יהיה פה היי-טק.
רפי מאור: כך שזה לא עומד בסתירה למה שאתם אומרים.
רפי מאור: אנחנו עתירי תעסוקה בארץ.
רפי מאור: אנחנו מוכרים ונמכור ב-600-700 מיליון דולר בשנה הבאה.
רפי מאור: אנחנו מחזיקים 500 אנשים באופקים.
רפי מאור: לטעמי, אנחנו המעסיק הכי גדול- יש לנו בהר חוצבים 120 איש, בקרית שמונה 150 איש ובאזור פתח-תקווה 2000 ועוד 750 בעולם.
רפי מאור: אנחנו נמצאים היום ב-"טרד" לא נורמלי, אנחנו עומדים בפני מועצות המנהלים שם, אני לפחות לפני ה-"בורד" שלי, ונדרש להסביר מה כדאיות לפחות לא של עבודות הפיתוח היום, עבודות הייצור בארץ וזה מייד גלש גם לעבודות הפיתוח.
רפי מאור: המצב היום הוא שאנחנו לא רק מקבלים קיצוץ דרסטי מאד בתקציבי המדען- הרבה פחות משליש ממה שקיבלנו.
רפי מאור: ואנחנו במצב שאנחנו מחזירים בגלל המכירות הגבוהות שלנו יותר תמלוגים ממה שאנחנו מקבלים.
רפי מאור: ואנחנו במצב שגם אנחנו משקיעים מההון שלנו לתוך תקציבי הפיתוח שזה בסדר, חברה כלכלית מאה אחוז, אנחנו גם משלמים למדען.
רפי מאור: מתפתחת פה דינמיקה, שתסלח לי אם אומר לך, שבתפיסה שלי היא אפוקליפטית, ואני לא משתמש פה ב-"באז וורד" או דמגוגיה.
רפי מאור: מה קרה בעצם?
רפי מאור: תקציבי המדען גם אילצו אותנו במובן השלילי, לפעמים עברנו לייצר בארץ ולעשות דברים בארץ, לא תמיד מהבחינה הכלכלית.
רפי מאור: אני רוצה להגיד לך, אמרתי את זה לראש עיריית קריית-שמונה שהיה פה בועדת הכספים לפני שבועיים, לא כדאי לי היום לייצר בקרית שמונה.
רפי מאור: כיוון שתקציבי המל"ן יורדים, אנחנו מחפשים פתרונות אחרים, אז אני אגיד לך מה E.C.I.
רפי מאור: כבר עשתה, אנחנו משלימים ממש עכשיו לפני סוף השנה רכישה של חברה בסין, עם R.N.D.
רפי מאור: ייצור במוצר חדש.
רפי מאור: זה מוצר שיימכר לדעתי בעשרות עד מאות מיליוני דולרים בלי מגבלות, הוא ייוצר בסין, אבל יותר מזה נוצרה לנו פלטפורמה פיתוחית וייצורית בסין.
רפי מאור: אנחנו נמצאים כרגע בהקמת מרכז פיתוח תוכנה ובדיקות תוכנה.
רפי מאור: בשלב הראשון אנחנו נגייס בתוך החודשים הקרובים 100 אנשים.
רפי מאור: כבר גייסנו בהודו, אנחנו מעבירים פיתוחי תוכנה להודו.
רפי מאור: עכשיו, הדינמיקה הזאת היא הרסנית, כי אנחנו - ואני אומר את זה בכנות, ותסלחו לי שאני אומר את זה - לביתנו עשינו.
רפי מאור: כולנו אנשים מבוססים ומסודרים, ואנחנו עכשיו - זה אולי נשמע דמגוגי - עושים גם משהו בשביל המדינה הזו.
רפי מאור: אני באמת אומר לך, שאני יושב ורוצה לעשות דברים בארץ, אני הייתי באופקים, ואני אומר לך אם אנחנו נסגור את אופקים, מעבר לזה שנככב בטלוויזיה, זה יהיה אסון.
רפי מאור: זה פשוט יהיה אסון.
רפי מאור: אז עשית הרבה בנושא מיסוי, נפגשתי איתך בעבר כשעוד הייתי ב-"אייץ' פינדיגון", ועשית הרבה דברים וקידמת שם הרבה דברים, אבל זה לא מספיק לנו היום.
רפי מאור: הנושא של המדען - תקציבי הפיתוח שלנו - פשוט הרסני, אמרתי את זה לאלי אופר בפגישה שהייתה לנו, אין לי תשובות טובות לתת היום ל-"בורדינג".
רפי מאור: והמגמה הזאת תימשך.
רפי מאור: אני רוצה להגיד לך, בלי לגלות ייסורים גדולים, שאנחנו נמצאים עכשיו- התחלנו משא ומתן לקנות עוד חברה, בעיניי בפרופיל דומה, ועל מה שאני רוצה לבקש, אני יודע שהשמיכה קצרה, ואני יודע שצריך לתת לכולם, ואתה נמצא בסיטואציה בלתי אפשרית, ואני באמת גם לא רוצה להיות במקומך בסיטואציה כל-כך קשה, אבל הדבר היחיד שאני רוצה להגיד לך- אל תחתוך את תקציבי המדען.
רפי מאור: אני יודע שאפשר להגיד את זה מיד, אז מה לחתוך בתרופות, אולי לא בתרופות ואני לא רוצה להגיד במה כן, אתה בטח יודע, אבל אני רק שואל איך אנחנו מגינים על חלקת אלוהים הקטנה הזאת שזה המדען הראשי שתומך בתחומים שיחזיקו אותנו ביתרון היחסי שיש לנו.
רפי מאור: ואני רוצה גם להגיד לך שהתעסוקה תיעלם מהארץ, לא רק מהנדסים, ואנשים שירצו לשפר את זה, ולשקם את זה ייקח הרבה שנים לעשות את זה.
רפי מאור: וזה קורה היום.
רפי מאור: כי זה קורה היום.
שלמה גרדמן: מנכ"ל "מונטרי דיזיין סיסטם", חברת היי-טק, וגם יושב ראש איגוד מנכ"לי ההיי-טק.
שלמה גרדמן: אנחנו אנשי עסקים.
שלמה גרדמן: אני פונה כאיש עסקים, כמישהו שמסתכל על התקציב כעסק כלכלי, ואתה בהחלט מבורך בגישה הזאת, כי זו גישה נכונה.
שלמה גרדמן: אם אנחנו מסתכלים היום על ההיי-טק בארץ, זה אחד מגדולי הצמיחה המרכזיים של התעשייה ויש לזה הסכמה מקיר לקיר.
שלמה גרדמן: אין היי-טק בלי מו"פ, ואם אנחנו מסתכלים היום על תקציב המדען לא מדובר פה בסיבסוד, לא תימרוץ, אלא מדובר פה בהלוואה.
שלמה גרדמן: והלוואה שההחזרים עליה עד היום היו טובים מאד.
שלמה גרדמן: הנתונים בידי התמ"ת מדברים שעל כל דולר שהושקע במדען הראשי, קיבלנו 15 דולר יצור, יש מספרים אפילו גדולים יותר, לוקחים בחשבון את ההשפעות ההיקפיות.
שלמה גרדמן: אבל בוא לא נלך כל כך רחוק, נדבר על החזר בטווח הקצר.
שלמה גרדמן: מנתונים שיש בידינו מראים ש-80% מתקציבי המדען הולכים למשכורות של מהנדסים שבדרך כלל רמת המס שלהם נעה בסביבות 40-50%.
שלמה גרדמן: זאת אומרת, כבר בטווח מיידי וקצר המדינה מקבלת בחזרה בסדר גודל של 40% מההשקעה בנושא הזה, ומעבר לזה יש גם תמלוגים, שעומדים היום על 40% מתקציב המדען היום וזה החזר תמלוגים.
שלמה גרדמן: אני לא מדבר על מס החברות, ועל מס על אופציות של עובדים וכמובן שכל הדברים האלה מסתכמים בסופו של דבר להחזר המלא, ואפילו יותר מזה בסדר גודל של שנה על התקציבים שמושקעים בתעשייה ובמו"פ.
שלמה גרדמן: כך שאפילו אם אתה מסתכל על זה כהשקעה כלכלית, יש פה השקעה שיש לה החזר פנטסטי, החזר לטווח קצר.
שלמה גרדמן: אני לא מדבר פה על העלאת מספר העובדים שדיבר עליה מר גוזמן, אני לא מדבר פה על הגדלת הייצור, אני לא מדבר על הקטנת מאזן התשלומים, יש פה הרבה מאד השפעות חיוביות למשק, ואנחנו מדברים פה על השקעה ישירה.
שלמה גרדמן: זאת אומרת, ככל שתגדיל את תקציב המו"פ, תקבל יותר החזר ויותר השפעות חיוביות למשק.
שלמה גרדמן: לכן, לא ברור לי כאיש עסקים למה המדינה מקצצת דבר שיש בו החזקה כלכלית מאד ברורה, והחזר מאד קצר של הכסף.
שלמה שהם: אני נציב הדורות הבאים.
שלמה שהם: לכל המהלך הזה שתי הערות קצרות.
שלמה שהם: אחת, כאשר דיבר האיש מ-"גרטנר", הוא אמר שני דברים שהם מפחידים.
שלמה שהם: והם מפחידים, התגובה שלנו בתוך התחום הרחב של ההישרדות תמיד הולכת לדבר המפחיד הקרוב ביותר.
שלמה שהם: ולכן כאשר אדוני השר הגיב, דיבר הכל על ניהול הביניים ואחר כך דיבר על הנושא של האקדמיה.
שלמה שהם: אנחנו משלמים מחיר, למעשה, על איזושהי אי ראיית מגמה, שנעשתה לפני שנים רבות.
שלמה שהם: תוצאות כאלה מגיעות לא היום, אלא כתוצאה מדברים שנעשו כבר בשנים קודמות.
שלמה שהם: ועל מנת שלא נשלם מחיר בעתיד, ראיית העתיד חייבת להיות כזאת שנותנת חשיבות, ואני לא אומר קרטיזיאלית, אלא בהחלט מאוזנת לכל הדברים, בכלל בתפיסה של חלוקת משאבים לא רק לדברים של מחר בבוקר, אלא גם לדברים שאחר-כך נגיע, כי נתון הביניים המפחיד יותר הוא הנושא של 20% הון אנושי, והון אנושי לא לוקח להכשיר יום או יומיים.
שלמה שהם: אם אדוני יתן עכשיו את ה-200 מיליון, נניח שפתר בעיה, ונניח שהבעיה הזאת תהיה טובה ונניח שיש לנו אותה.
שלמה שהם: אבל 200 מיליון באקדמיה זה לא פותר למחר בבוקר, זה פותר לשנים רבות קדימה.
שלמה שהם: ולכן הדבר הזה חייב, לפי דעתי, לקבל העצמה הרבה יותר גדולה מבחינת התפיסה של הדורות הבאים.
שלמה שהם: זאת אומרת, הראייה צריכה להיות בכלל בחשיבה עתידית, מעבר למה שאנחנו רוצים להגיע, בוודאי שאנחנו לא רוצים להגיע לשוקת שבורה של ההיי-טק.
שלמה שהם: אבל עדיין, הדבר הזה- בסופו של דבר, אם לא יהיה פה הון אנושי, בתוך תקופה סבירה של זמן אנחנו מגיעים לשוקת שבורה, אז זה ייקח לא בקדנציה של אדוני, אולי בקדנציה אחר-כך.
שלמה שהם: ואני רוצה לומר לאדוני מילה אחת של שבח, ויסלחו לי, אני חושב שאדוני הוא שר האוצר הראשון שהעיז לגעת בנושא פנסיה ונושאים אחרים בדברים שבאמת ארוכי טווח, ועל כך מגיע לו כל הכבוד, ואני בטוח שגם בראייה הזאת הדברים האלה יהיו כך.
לאה נס: מה יותר ארוך כבר מתהליכי מדע, וכולם יודעים כמה הם ארוכי טווח.
שלמה שהם: אני לא אמרתי לא, אני אומר שמדע הוא חלק מהעניין אבל במדע אתה חייב להכשיר את האנשים, אם אתה מגיע ל-20% גג, אז הגעת ל-20% גג, בתוך תקופה קצרה.
משה אור טס: אני לא מייצג כעת לא חברה גדולה ולא חברה קטנה, הייתי בכל אלו 44 שנים, שזה אני עוסק במו"פ, ובדרכי ניהול, ניהלתי גם 6000 איש במחקר ופיתוח, והייתי במגזר הפרטי, והממשלתי, גם ב-"אלתא", מנהל חטיבת אלקטרוניקה, ויושב ראש של מפעלים קטנים, וכך הלאה.
משה אור טס: מה שאני רוצה לומר, ללא ספק המדע הבסיסי הישומי, מחקר ופיתוח בתעשייה, למעשה, חד הם.
משה אור טס: במקום שבו זורם ידע, זורם עושר.
משה אור טס: וכבר אמרו לפניי, מדינות או ממשלות שלא יכירו בעוצמת הידע יהפכו את האזרחים שלהן לאזרחים ממדרגה שניה.
משה אור טס: המדיניות הננקטת מאז שנות אלפיים, היא להפיכתנו לאזרחים מדרגה שניה.
משה אור טס: למרות שהיום אפשר לבוא ולומר, תראו מה קורה, ואני שמעתי, כבוד השר, אז אתה מחולל שינויים בלתי רגילים, ואני מזדהה עם הדברים האלה, אני מזדהה עם הרעיון של צמיחה, שהוא מאד חשוב, אבל אי אפשר לדבר על צמיחה, וכשמדובר על המנוע האדיר הזה שנקרא מדע, מחקר ופיתוח, מקצצים.
משה אור טס: מקצצים בסכומים בלתי רגילים של 50 אחוז.
משה אור טס: כשאנחנו מסתכלים באירופה היום, ישבתי באיזושהי ועדה באירופה שדנה איך נוהלים את חשבון החוץ שמשום האחוז מהתמ"ג, למחקר ופיתוח, הם דנים, הם אומרים שזה הגורם העיקרי שיחסל את אירופה.
משה אור טס: ארצות הברית העלתה ב-9% ביחס לשנה שעברה את תקציב המו"פ, ומשנת 2001 באיזה 33% למעלה מזה.
משה אור טס: אבל אנחנו מדברים גבוהה בנושא הצמיחה, מדברים בנושא חשיבות המדע והטכנולוגיה, ההון האנושי, אבל פועלים מנקודת מבט של מדיניות.
משה אור טס: הייתי עכשיו כאובזרבטור, אני מסתכל ואנחנו עושים בדיוק את ההפך הגמור.
משה אור טס: אנחנו כמדינה וכממשלה, נמצאים במקום האחרון בכל מה שקשור להשקעה בסקטור בנושא המו"פ ביחס לתמ"ג ביחס למדינות רבות, כולל ה-RECD, אנחנו בנושא RECD, למרות ששמעתי מספרים אחרים במשרד שלך, אבל אם נסתכל בשנתון ונסתכל היטב, אנחנו, המגזר העסקי מתוך 4,7% שכולנו נהנים מהתוצר שאנחנו משקיעים בהוצאות מו"פ בארץ, 3,6% זה בסקטור העסקי, והסקטור העסקי מממן 3,3% מן התמ"ג.
משה אור טס: כלומר רק 0,3%, כשהמספרים עוד היו גבוהים לפני הקיצוץ של 2005, רק 0,3%.
משה אור טס: אין מדינה שעושה מינוף כזה של 9,4 על כל דולר פיתוח.
משה אור טס: מה שאנחנו רואים היום, אדוני שר האוצר, זה תוצאה של מהלך 2000 שליוויתי אותו בכל, גם כנציגות תעשיות האלקטרוניקה, ומחקר ופיתוח, בגידול המו"פ, ממספרים קטנים, 200, 300 400 הגענו בשנת 2000 ל-440, ומה שעשינו בשנת 2000 אנחנו מורידים את נושא המו"פ.
משה אור טס: יצרנו את העובדה שהסקטור הפרטי קולט מאד הון סיכון השקיעו 1 ל- 10, אין דבר כזה בעולם.
משה אור טס: אני חקרתי את הנושא הזה טוב כדי לראות מה קורה.
משה אור טס: גם לגבי ה-OCD אנחנו נמצאים בפיגור, כלומר אנחנו נמצאים במצב יותר, בדירות ה-OCD בסקטור העסקי, המספר שלהם הוא 5,6% ולכאורה אנחנו נמצאים ב-9,4%, הניהול הממשלתי של הסקטור העסקי, יוצא כאילו שאנחנו בסדר, אנחנו 9,4%, וה-OCD 5,6%.
משה אור טס: אבל אם ממשיכים להסתכל, ולראות, כי המחקר התעשייתי מבוצע באירופה במכללות, ולכן משתבש המספר.
משה אור טס: באירופה אין את העסק הזה של תמלוגים, שאם אני לוקח את המספר נטו, אנחנו נמצאים גרועים מהם מבחינת מעורבות המדינה.
משה אור טס: דיברו על החברות הגדולות, ואני מסכים, ניהלתי חברה גדולה, כשנתמניתי למנכ"ל הפכתי את החברה לפדרציה של מפעלים, ככה הגדרתי את זה, וכל מפעל היה צריך, מפעל שלא היה צריך סגרתי אותו בשקט גמור בלי בעיות, ולכן החברות הגדולות צריך להסתכל שהן לא מייצרות קבוצה אחת, יש מרכזי רווח והפסד, ומי שלא קרא את זה, אז טוב מאד, לא צריך.
משה אור טס: לדעתי כך צריך לנהל את העסק הזה.
משה אור טס: לגבי הסקטור שאף אחד לא דיבר עליו.
משה אור טס: הסקטור שנקרא המסורתי.
משה אור טס: אני אומר את זה בבטחון מלא, הסקטור המסורתי הזה ייפול אם הוא ימשיך לחשוב במונחים של השקעות הון פיזי שאין לנו שום יתרון יחסי.
משה אור טס: צריך להראות לו ולעשות מהפכה, צריך להרוס את זה מקפיצת מדרגה, לעשות אסטרטגיה של בידוד מבוססת טכנולוגיה, כדי לקחת את הקול שבו יש פירמידה של כח-אדם, יוכח שצריך להשקיע כסף.
משה אור טס: אנחנו מביאים את זה במדען הראשי, אבל אם אתה לוקח את דעתי, למקצוע ננוטכנולוגיה וביוטכנולוגיה ואת החממות ואת מקצועות ההסדר - החממות עושות עבודה נפלאה - ואת המגנט, שזה שיתוף פעולה עם האקדמיה.
משה אור טס: כל הדברים האלה זקוקים לכסף.
משה אור טס: ועם 200 מיליון דולר, אני אומר את זה באחריות גדולה, אנחנו צועדים לקראת מפולת.
משה אור טס: לשם כך באתי היום.
רינה פרידור: אני מנהלת החממות הטכנולוגיות.
רינה פרידור: כבר נאמר פה שמה שמייחד את ישראל זה היצירתיות והיזמות.
רינה פרידור: מדינת ישראל, ממשלת ישראל, עם התוכנית שמטפחת בדיוק את התינוק הזה, ומצליחה ליצור מקום שבו הרעיון מוטמע במקום שלא היה מוטמע, ואנחנו מטמיעים 35% מהרעיונות שלא היו מוטמעים בלי התוכנית הממשלתית, וגם מצליחה להוביל את הרעיון הזה ממקום שכסף פרטי לא נוגע בו.
רינה פרידור: כעבור שנתיים ממקום שכסף פרטי בנדיבות נכנס אליו, ואנחנו כעת מופיעים במצב החברות הפועלות בכלכלה הישראלית, ואפילו כבר לא זוכרים שהחברה הזאת או החברה ההיא, שהן חברות מובילות, מקורן בחממה טכנולוגית.
רינה פרידור: ומה שאנחנו עושים היום, אנחנו עומדים לפגוע בכלי הזה שהשתכלל, והצליח לשכנע את הכסף הפרטי לחבור אליו, מה שלא היה בהתחלה, ולחבור אליו בגדול, וזה נעשה בשנתיים האחרונות דרך תוכנית ההפרטה.
רינה פרידור: אנחנו עצרנו אותה, כל כך הצלחנו להביא אותם וליצור אצלם מחויבויות שלא היו קודם בהון הפרטי.
רינה פרידור: חברו לזה חברות השיכון הגדולות ביותר בארץ, והשותפים שלהם שהם מהחברות המובילות בעולם, חברות בינלאומיות, והצלחנו לעשות את כל הדברים האלה ומה שאנחנו מקבלים בשביל זה, זה שבשנה הבאה לא נוכל להפעיל את התוכנית.
רינה פרידור: זה הפרס שהשתכללנו, התייעלנו, שכנענו ושכללנו את מס העידוד.
רינה פרידור: אנחנו מראים חד-משמעית, שבחמש השנים האחרונות על כל דולר שהמדינה שמה בתכנית החממות, היתה השקעה של 4 דולר כסף פרטי בחברה בוגרת חממה.
רינה פרידור: מה אפשר להראות יותר מזה?
רינה פרידור: תוך 5 שנים במצב של חברות שלא היו מתחילות בכלל בלי זה, אנחנו מחוללים התחלות חדשות.
רינה פרידור: אנחנו מחפשים במגירות של האוניברסיטאות ואנחנו מוצאים שם הזדמנויות יוצאות מן הכלל, ומובילים אותם לכיוון הזה, וכל מה שיש לי להגיד פה זה שפשוט אני לא מאמינה שהממשלה שיזמה והקימה את התוכנית הזאת, שבאים מכל העולם ללמוד אותה, תתן לה ליפול, ובמצב הזה היא תיפול בשנה הבאה ובתקציב הקיים אף פרוייקט אחד חדש לא ייכנס.
רינה פרידור: אנחנו מפרים את כל ההתחייבויות שלנו מול המשקיעים הפרטיים, שזה דבר נורא לכשעצמו, מפני שהצלחנו ליצור בעמל רב את התדמית הזאת, ואני מקווה לטוב.
צבי סלונימסקי: אני מנכ"ל חברת אלווריון.
צבי סלונימסקי: מכרנו בשנת 2004 - יש לי עוד שבוע אז אני מקווה שאני אגמור את ה-"קווטר" שלי - ב-200 מיליון דולר, שזה בערך מיליארד שקל.
בנימין נתניהו: מה אתם מוכרים?
צבי סלונימסקי: "וויירלס", "רוז אנד וויירלס", והשארנו במדינת ישראל 100 מיליון דולר.
צבי סלונימסקי: זאת אומרת 500 מיליון שקל נשארו במדינת ישראל מה-200 מיליון האלה.
צבי סלונימסקי: החברה צריכה להמשיך לגדול, לאן שאנחנו יכולים לגדול, זה לחוץ-לארץ.
צבי סלונימסקי: לצערי, יש לי מרכז פיתוח היום ברומניה, אני מקים מרכז פיתוח באירלנד, אני מקים מרכז פיתוח בסין.
צבי סלונימסקי: אחרי הפיתוח ילך הייצור, וכל מה שרפי מאור אמר, שריר ותקף וקיים.
צבי סלונימסקי: הנזק לא יקרה מחר, כמו שכבוד נציג הדורות הבאים אמר, אלא את הנזק נראה בעוד חמש עד עשר שנים, ולא נוכל לתקן.
צבי סלונימסקי: שאלת, אדוני שר האוצר, מה יש ברוצ'סטר שאין כאן - הילדים שלי פשוט כאן.
צבי סלונימסקי: אז זה נשמע ציוני וזה נשמע מפוצץ וזה נשמע בומבסטי, ואתה עושה את זה.
אליעזר כהן: אני נאמן, וישנם אדונים שיודעים שאני עקבי בעניין הזה.
אליעזר כהן: אני פשוט לא מבין, פעם הבטחון היה הנושא שלי.
אליעזר כהן: אני איש בטחון לשעבר, רגוע כבר בנושא הבטחון.
אליעזר כהן: לא שאין טרור, אני יודע שאין אויב שיקום ויכול לפגוע בישראל, אבל פעם נתנו עדיפות לאומית מוחצת לבטחון.
אליעזר כהן: כל הנוער הטוב הלך לשם, וכל ההשקעות הלכו לשם, כל המדע והתעשיה עדיין פורחים שם.
אליעזר כהן: אני אומר מי שלא רואה, היום צריך לעשות את זה עם המדע, לתת למדע עדיפות לאומית, פשוט לא מבין מה קורה כאן.
אליעזר כהן: אנחנו חיים כאן.
בנימין נתניהו: כשהזמנת אותי, אחרי זה זימנת אותי להתוודות, אבל את מאד עקשנית על דברים נכונים.
בנימין נתניהו: עקשנית, אסרטיבית זו מילה לועזית, היא מתעקשת על העיקר, זו תכונה טובה, ואני חושב שהדיון הזה הוא חשוב מאד.
בנימין נתניהו: הוא חשוב מכמה טעמים, הוא חשוב קודם כל בהארה של המנוע השני, יש שני מנועים.
בנימין נתניהו: המנוע הראשון זה כוחות שוק, המנוע השני זה ידע.
בנימין נתניהו: והדרך להפיק אותו שקשור גם במערכות החינוך שלנו, הכושלות, ואנחנו מנסים לטפל בשניהם.
בנימין נתניהו: אבל צריך להבין שהטיפול בשניהם כרגע מייצר לנו בעיה קשה.
בנימין נתניהו: הבעיה הקשה היא שעל מנת להניע את תהליך הצמיחה בטווח של השנה-שנתיים, אנחנו נאלצנו לעשות צעדים שיצרו ריאקציה.
בנימין נתניהו: הריאקציה המיידית היא כל הגל החברתי במרכאות, אני שם אותו במרכאות משום שאיננו חברתי באמת.
בנימין נתניהו: משום שאם הכוונה היא לתקצב מתקציב המדינה, כלומר מכסף שהיה יכול ללכת למשל לצרכים האלה, אנשים שבסך-הכל יכולים ללכת לעבוד או שמצבם הכלכלי הוא טוב, הוא חלק מהקצבאות עכשיו.
בנימין נתניהו: למשל, החלטה שלקחנו עכשיו מה-600 מיליון שקל תוספת, לקחנו כדי לעזור לאבא שלי, זו טעות, אם הייתי צריך לקחת מהכסף שהולך לאבא שלי שמצבו הוא טוב וייבדל לחיים טובים ארוכים ומבורכים, מצבו טוב, ולאלה שאין להם, לקשישים שאין להם נתנו, החזרנו.
בנימין נתניהו: זה ברור היינו מוכרחים לעשות את זה.
בנימין נתניהו: אבל אנחנו עכשיו במין "אנדר טוו" פוליטי שמחייב אותנו לקחת כספים שהיו יכולים חד וחלק ללכת למטרות האלה והם לא הולכים למטרות האלה.
בנימין נתניהו: וזה הצורך הקואליציוני שקיים כרגע.
בנימין נתניהו: וגם הוא סוג של צורך.
בנימין נתניהו: אנחנו הלכנו והנענו את המנוע, מנוע הצמיחה המיידי של כלכלת שוק, וכדי להמשיך להניע אותו אנחנו נאצלים לתת לא כספים לנזקקים כפי שהבטחנו, אלא כספים לאלה שאינם נזקקים במיוחד.
בנימין נתניהו: פשוט כדי לקיים את המסגרת הפוליטית שתמשיך להניע אותו.
בנימין נתניהו: בצד העשייה הזאת אנחנו נאלצנו לעשות קיצוצי פלט, קיצוצי הפלט יצרו קיצוץ גדול מאד ועמוק מאד במו"פ משום שהוא מוגדר כתקציב חופשי לפלטים, מה שלא נכון בהכרח לגבי תקציבים אחרים.
בנימין נתניהו: לכן הוא נפגע יותר.
בנימין נתניהו: לא נפגע במטרה מכוונת שנפגע בו, הוא נפגע כתוצאה מהשיטה הפוליטית שנהוגה בדברים האלה, קשה מאד לעשות קיצוץ דיפרנציאלי, אני עשיתי את זה בזמנו כשהייתי ראש ממשלה, אבל זה מאד-מאד קשה.
בנימין נתניהו: אבל זו הדרך הנכונה כמובן, כל מי שעסק בעסקים אי פעם, יודע שמה שנקרא "אברייג' קוסנס", זה קללת המוות של עסקים.
בנימין נתניהו: ממשלות הולכות עם הקללה הזאת כל הזמן.
בנימין נתניהו: אבל התוצאה של הדרג הזה היא שיש פה פגיעה, זה ברור כשמש.
בנימין נתניהו: עכשיו, איך אנחנו יכולים לתקן את זה.
בנימין נתניהו: קודם כל אנחנו נתקן את זה.
בנימין נתניהו: השאלה, איך, ומתי.
בנימין נתניהו: אם אנחנו הולכים לתקן את זה, אם אני מסתכל על תחזית של שנתיים-שלוש, ברור לכם שנתקן את זה.
בנימין נתניהו: קודם כל אני חושב שמאד חיזקתם את ההברה הזאת.
בנימין נתניהו: אני לא אומר שצריך לחכות שנתיים-שלוש, אבל ברור לכם שנתקן את זה.
בנימין נתניהו: כשאני אמרתי שאנחנו נחזיר לקשישים שאין להם אמצעים אחרי שנה אחת, עשינו את זה.
בנימין נתניהו: אנחנו עכשיו מתקצבים את הקשישים שאין להם מקורות הכנסה, אז אמרנו שאנחנו נתקן בישורת השניה, בסדר, בישורת השלישית אנחנו נתקן פה.
בנימין נתניהו: השאלה מה נוכל לעשות השנה, אינני יודע עדיין.
בנימין נתניהו: יש מקור תקציבי אחד, אני לא יודע כמה נוכל לתקן עכשיו.
בנימין נתניהו: המקור שבא בחשבון נסגר.
בנימין נתניהו: איננו בא בחשבון.
בנימין נתניהו: וזה המקור התקציבי הנוח ביותר.
בנימין נתניהו: אני צריך גם לחשוב על מקורות חוץ תקציביים, ואולי על משהו נוסף, אינני יודע, אינני רוצה להתחייב.
בנימין נתניהו: אבל הבעיה ברורה.
בנימין נתניהו: אם רציתם להטמיע את הבעיה שיש לנו בעיה לאומית הטמעתם אותה, חד וחלק.
בנימין נתניהו: עכשיו השאלה, אם בטווח של חודש נוכל לטפל בזה, או בטווח של שניים עשר חודשים.
בנימין נתניהו: בטווח של שניים עשר חודשים אני מבטיח לכם שאטפל בזה, השאלה אם נוכל לטפל בזה בטווח של חודש.
בנימין נתניהו: וכשאני אומר בשניים עשר חודשים זה על מסלול עולה.
בנימין נתניהו: עכשיו ישנם דברים שאינם עולים בכסף.
בנימין נתניהו: מה שאתה תיארת לגבי הנושא של אי מינוף המו"פ הרפואי, זה אבסורד, פשוט אבסורד.
בנימין נתניהו: פקיד עקשן בכיוון הלא טוב.
בנימין נתניהו: בסדר, אז יש דברים שאנחנו יכולים לעשות שהם לא בתחום התקציבי, והם מחייבים מאבק פוליטי דמוקרטי, את זה נעשה.
בנימין נתניהו: בנושא של התקציב אינני רוצה להגיד דברים ברורים, חוץ ממה שאמרתי.
בנימין נתניהו: בטווח של שניים עשר חודשים אנחנו נשפר את המצב, האם נוכל בטווח של חודש-חודשיים, נאמר בטווח של התקציב הזה, אינני יודע, ואני לא יכול להגיד לכם.
בנימין נתניהו: אבל שאתן לכם התחייבות קדימה זה בדיוק אותה התחייבות שנתתי במגזרים אחרים בנושאים אחרים, וקיימנו אותם, וגם את זה נקיים.
בנימין נתניהו: עכשיו יש כאן שאלה, אני לא אומר לכם שלא, אני אומר לכם בדוק מתי כן, אולי לפני כן.
בנימין נתניהו: יש כאן שאלה שעלתה, שהיא מאד מעניינת אותי ואין לי פתרון ברור.
בנימין נתניהו: וזה אופן החלוקה, שמטבע הדברים אתם יודעים שאני לא אוהב חלוקה.
בנימין נתניהו: אם הייתי יכול לקחת את כל הכסף הזה ולתת אותו כתת-קלט הייתי שמח, אין בכך כי זה בלתי אפשרי.
בנימין נתניהו: מבחן השוק לא יכול לעבוד בשלבים הראשונים בוודאי, יש מחקרים לא מעטים גם בארץ וגם בעולם שעברו דרכי, שהראו שבכל זאת שהמינוף בסטארט-אפ באמצע הוא איננו יותר חזק מאשר בגדול, זה נכון בגדול וזו שאלה עיסקית.
בנימין נתניהו: אני יכול לשלם כדי להחזיק כאן עסקים, בסופו של דבר אני לא אוכל לעמוד בזה.
בנימין נתניהו: זאת אומרת, אין שום אפשרות שאנחנו נוכל לקיים כאן עסקים לאורך זמן.
בנימין נתניהו: זה אקוויוולנט של טקסטיל, לא תוכל לממן אותם שיישארו פה.
בנימין נתניהו: אתה יכול לממן אותם, לממן את צמיחתם, לפתור את בעיית כשל השוק, אבל כשל השוק שהוא היעדר תחרותיות אחרי שהעסק צמח, "פורגט איט", אסור לנו להיכנס לשם.
בנימין נתניהו: אני מוריד את המיסוי, כל הזמן מוריד, אבל אני אומר שאם אני מסתכל על עסק גדול מבוסס שלא יכול להתחרות גם מסיבות עסקיות, לא מסיבות של בעיה של מו"פ, אז זה אני אבוא לסבסד אותו ואחזיק כאן ואסבסד כאן עבודה, חבל על הזמן, אנחנו כולנו נשבור את הראש.
בנימין נתניהו: ואנחנו נמנע מעסקים אחרים להתפתח.
בנימין נתניהו: אז קודם כל יש כאן שאלה האם זה נכון מה שאמרנו עכשיו.
בנימין נתניהו: זאת אומרת, האם הגדולים הם כבר מבוססים והם אינם תלויי מו"פ.
בנימין נתניהו: זו שאלה חשובה.
בנימין נתניהו: ברור לי שצריך לעזור לקטנים, ברור לי שצריך לעזור לאמצע.
בנימין נתניהו: לא ברור לי שאני צריך לעזור לגדולים ואיך.
בנימין נתניהו: אולי ההצעה שאתה הצעת יותר טובה.
בנימין נתניהו: אולי אני עוזר לגדולים במיסוי, יותר תואם את השקפתי, אולי זה פותר לי את כל השרשרת, ואז קל באופן יחסי.
בנימין נתניהו: יש עוד דבר שאני חייב להגיד.
בנימין נתניהו: יש כאן שאלה שאנחנו לא יכולים לתת לה תשובה.
בנימין נתניהו: זאת אומרת, דברים שאנחנו לוקחים את הודו - זה דרך אגב מעניין, זה יותר מעניין מסין - אבל כשאתה לוקח את הודו וסין, כאיומים עלינו, קודם כל אני לא בטוח שצריך לחשוב עליהן כעל איומים, אפשר לחשוב עליהן גם כעל הזדמנויות.
בנימין נתניהו: אבל אם נחשוב עליהן כאיומים, הודו בוודאי שאני רואה בה הזדמנות עצומה, בגלל הפתיחות שלה, איזו השקה תרבותית מסוימת, נשמע מוזר, אבל היתה אימפריה, מסיבות אחרות.
בנימין נתניהו: אני חושב שהניסיון להגדיר עכשיו מהו היתרון היחסי שלנו ולנסות לנתב אותו זה דבר שמאד קורץ לממשלות.
בנימין נתניהו: נניח, שאלתי, למשל, אם אנחנו כל-כך חכמים, למה אנחנו לא עשירים.
בנימין נתניהו: העובדה היא שהשאלה הפרובוקטיבית הזאת, יש בה הרבה אמת.
בנימין נתניהו: זאת אומרת, אנחנו לא יכולים, בוא נניח שהחלטנו לשים חבילה על ננו-, לשים חבילה על ביו-, נשים חבילה על "מדיקל דיווייזר", אז מה, האם אתה הולך בכיוון הזה, זו דרך אחת היא מאד קורצת, עושים את זה.