GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל בייט: חקר ימים ואגמים בישראל, המכון הגיאולוגי והמכון הגיאופיזי.
מיכאל בייט: יש לנו שתי יחידות שהן יחידות ביצוע, והן יחידות סטטוטוריות.
מיכאל בייט: כאן יש באמת אינטגרציה בין המחקר והפיתוח, וכתוצאה מהדברים האלה היו גם התגליות של הגז, וגם יש פיקוח על כל מושא החציבה בארץ, שהוא נושא עתיר כספים.
מל פולישוק-בלוך: היה.
מל פולישוק-בלוך: לקחו לכם את הכסף מהחציבה, לא?
מיכאל בייט: את קרן השיקום, אני מקווה שהיא עוד תחזור, יש בג"צים בעניין הזה.
מיכאל בייט: זה הליך שלא היה כמו שצריך להיות, להערכתי.
מיכאל בייט: גם כשלקחו אותו והעבירו אותו לאוצר, עדיין יש לנו יכולות לפעול, כיוון שתקנות הקרן מאלצות לפעול בהתאם להנחיות של הנהלת הקרן, ואלה פעילויות שיש לעשות אותן בנושא שיקום מחצבות.
מיכאל בייט: יש לנו גם אגף מו"פ שעוסק במחקרי מו"פ בנושאים של אנרגיה.
מיכאל בייט: אני רוצה להדגיש, אני חושב שזו נקודת הזמן להדגיש את הנושא הזה, שהמוטו של התוכנית הכלכלית החדשה הוא יציאה לצמיחה.
מיכאל בייט: בלי המערכות האלה, אי אפשר לצאת לצמיחה.
מיכאל בייט: אם מישהו משלה את עצמו שהוא יקצץ במערכות האלה, וימשיך לקצץ, ותהיה צמיחה, אז היא לא תהיה, ואני יכול להראות את הדוגמאות האלה על כל צעד ועל.
מיכאל בייט: הכינותי לצורך העניין הזה מסמך, שמראה את עיקרי הדברים למה לא ניתן.
מיכאל בייט: אם אני עובר על עיקרי הפעילות בתחום שלנו, היום ישראל היא עם הפנים לים, כולל תגליות הגז, בניה בים, כולל כל המערכות האלה, שהן מערכות גדולות, אפילו אציין את ועדת שמגר שהייתה לאחרונה.
מיכאל בייט: בל המערכות האלה לא ניתן לעשות בכל התחומים האלה שום דבר.
מל פולישוק-בלוך: מה זה ועדת שמגר?
מיכאל בייט: זאת הוועדה שהוקמה בעקבות הטענות של אנשים חיל הים על הסרטן כתוצאה מהצלילות.
מיכאל בייט: היום הפיקוח מבוצע – אני נותן את זה בתור דוגמה – באתרי הצלילה על ידי חקר ימים ואגמים.
מיכאל בייט: כל נושא התשתי ונזקי רעיות אדמה – הוקמה ועדת היכל.
מיכאל בייט: הפעילות של ועדת היכל - -
מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שהיא לא קיימת, נכון?
מיכאל בייט: היא קיימת, אבל היא לא פועלת כמו שצריך.
מיכאל בייט: לא מינו לה במקום היכל שפרש – הוא עבר את הגיל ולא האריכו לו לצערנו הרבה.
מיכאל בייט: הוא עשה עבודה יוצאת מן הכלל – אדם אחר.
מיכאל בייט: היחידה נמצאת אצלנו, הועברה הצעת החלטה על ידי השר פריצקי, השר שלנו, להמשיך בפעילות במסגרת השרים שהוא יהיה יו"ר ועדת השרים.
מיכאל בייט: כל הנושא של היציבות וההיערכות לרעידות אדמה, יש לזה השלכות עצומות למשק, והיא לא תיתכן ללא הפעילות הזאת שאני מציין כאן.
מל פולישוק-בלוך: אחת הישיבות הקרובות שלנו תהיה להמשיך את הדיונים, וגם להגיע לסיכומים – אני מקווה – בנושא של רעידות אדמה, וזה ועדת היכל.
מל פולישוק-בלוך: תהיה ועדת שרים לעניין הזה?
מיכאל בייט: הוועדה למעשה הוקמה בתוקף החלטת ממשלה שיזמנו, ואז הוקמה ועדת שרים לנושא.
מיכאל בייט: ועדת השרים הקימה ועדת היגוי לארגן את כל הפעילות.
מיכאל בייט: היו"ר הראשון היה פואד כשר, ובשלב יותר מאוחר התקבלה החלטה שהיו"ר של ועדת השרים יהיה ברוטציה שר התשתיות ושר השיכון.
מיכאל בייט: הפעילות הזאת הופסקה, כי צריך לקבל החלטה מחודשת עם הממשלה החדשה.
מיכאל בייט: המשרד שלנו הגיש הצעת החלטה בעניין הזה, נדמה לי שגם משרד השיכון הגיש הצעה.
מיכאל בייט: ההצעה שלנו אומרת שוועדת השרים תופעל מחדש, ששר התשתיות יהיה היו"ר.
מיכאל בייט: התשתית לכל הפעילות קיימת אצלנו, והתשתית לכל הפעילות זו המרכזת של הוועדה, פלוס מרכז ועדת ההיגוי שיצטרך להיות ממונה על ידי ועדת השרים.
מל פולישוק-בלוך: זה שהיה היכל.
מיכאל בייט: הוועדה הזאת עשתה עבודה יוצאת דופן מבחינת היערכות, אבל אי אפשר לעשות עבודה על היערכות מבלי שיש את נתוני התשתית, את המעקב אחרי רעידות, מפות שברים, כל הדברים האלה, שהכל מבצוע בתוך המערכות האלה, כולל תקן הבניה, כולל אפילו היערכות של המשק.
מל פולישוק-בלוך: אני מכירה את הנושא.
מיכאל בייט: הנושא הבא – אני עובר רק על הנושאים העיקריים – משק המים, גם הכינרת וגם ההידרו-גיאולוגיה.
מיכאל בייט: גם אלה מקומות שאפשר יפה מאוד לסייר.
מיכאל בייט: אלה מערכות גדולות מאוד, כבדות מאוד.
מיכאל בייט: אנחנו פועלים בשיתוף עם נציבות המים, אבל המערכת המקצועית, התשתיתית נמצאת בתוך המערכת הזאת.
מל פולישוק-בלוך: גם למשרד הבריאות יש עניין.
מיכאל בייט: למשרד הבריאות יש נגיעה באיכות המים, אבל אני מדבר פה על ממשק הכינרת, עם כל המכלול, ומי התהום עם כל המכלול, גם עם הניטור וכל הדברים האלה.
מיכאל בייט: כל הנושא של המצב הקיים בים המלח, התמודדות עם המצב הקיים ותחזיות לעתיד.
מיכאל בייט: כמו שידוע, המפלס יורד, יש לזה השלכות קשות מאוד בנושא האזורי, כולל הנושא של הבולענים והבורות.
מיכאל בייט: על הדברים האלה מטופלים על ידי המערכות שלנו.
מיכאל בייט: גם כאן אני יכול להרחיב, אבל לא ארחיב.
מיכאל בייט: עניין שעלה הרבה מאוד לעיתונות, נושא החקלאות הימית באילת.
מיכאל בייט: הנושא של החקלאות הימית כמו"פ פיתוח הוא מקור תעסוקה והכנסות לכל יישובי האזור.
מיכאל בייט: היום, מבחינת ההכנסות זה פי 1.5 מהתמרים והחלב ביחד של כל יישובי האזור.
מיכאל בייט: אנחנו הולכים במו"פ לחקלאות ימית נקייה.
מיכאל בייט: זה היעד שלנו, ובזה אנחנו פועלים, אבל ההישגים של עד היום, הם הישגים – מבחינתי – מדהימים.
מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שיש לכם כאן מחלוקת עם השרה לאיכות הסביבה, שאמרה לעצור את זה.
מיכאל בייט: בתוקף החלטות ממשלה אין מחלוקות.
מיכאל בייט: יש החלטת ממשלה מאוד ברורה מה לעשות בכיוון הזה.
מיכאל בייט: ושוב, זה גם נושא שאפשר להרחיב עליו את הדיבור.
מיכאל בייט: פרו' לבנון הוא יו"ר ועדה של המדענים הראשיים, שהיא ת"פ ועדת מנכ"לים לנושא.
מיכאל בייט: אפשר לדווח הרבה מאוד בנושא.
מיכאל בייט: אני לא חושב שצריכות להיות מחלוקות, הבאנו מדענים מהשורה הראשונה מחו"ל, אנחנו פועלים בהתאם להמלצות שלהם.
מיכאל בייט: זו מערכת ממשק של מפרץ אילת, ואני חושב שצריך להתקדם בהתאם להחלטה ולהמלצות של המדענים האלה.
מיכאל בייט: התגלית של הגז, שמספקת הרבה מאוד מהאנרגיה הנדרשת – ואנרגיה נקיה יחסית – יש צורך לתמוך בתהליך ההפקה.
מיכאל בייט: לא רק לתמוך, אלא לעשות מעקב, ולראות שזה יתנהל בהתאם לחוק הנפט.
מיכאל בייט: גם כאן אנחנו פעילים.
מיכאל בייט: לכל המערכת הזאת יש תשתיות תומכות, שבלעדיהן לא ניתן.
מל פולישוק-בלוך: אתה לא מדבר על צינור הגז עכשיו.
מיכאל בייט: אנחנו באלמנט של הפקה, ברגע שהפקנו את הגז זה עובר לצינור, ואנחנו לא בעניין של הצינור, אבל אם לא היה לנו גז, לא היה מה להכניס לצינור.
מיכאל בייט: התגלית הזאת של גז, מאוד משמעותית, גם מבחינה של ההתדיינות עם המצרים והפלסטינים, והיא מתבססת על נתונים שאספנו שנים רבות במערכות המו"פ.
מיכאל בייט: הנושא האחרון זה מו"פ אנרגיה.
מיכאל בייט: כאן מדובר על אנרגית שמש, על נושא של ארובות שרב, אפילו על נושא של אנרגיה גרעינית, שהיא למעשה אנרגיה נקיה, ויש לנו מדיניות ברורה איך אנחנו הולכים בעניין הזה.
מיכאל בייט: יש מערכת של מעבדות להגברת היעילות של שריפות פחם, אנרגיה יותר נקיה, וגז טבעי.
מיכאל בייט: יישום מוליכי על.
מיכאל בייט: יש מערכות שלמות.
מיכאל בייט: אנחנו גם עובדים עם משרד החקלאות במשותף בנושאים האלה.
מיכאל בייט: כל המערכות האלה סובלות מהבעיות התקציביות, ובעיות הקיצוץ.
מיכאל בייט: הן חיוניות, ואני אומר שוב, שאם יקצצו ויקצצו, זה יהיה כמו הסיפור של הרשל'ה, שבסוף הסוס מת.
מיכאל בייט: אני חושב שפה יש תפקיד מוביל לוועדה הזאת, יחד אתנו, לקדם את העניינים האלה.
מיכאל בייט: אני אומר שוב, אם רוצים לצאת לצמיחה, אי אפשר בלי הדברים האלה.
מיכאל בייט: תודה.
ברכה רגר: אני רק אציג את עצמי.
ברכה רגר: שמי פרופ' ברכה רגר, אני מדענית ראשית של משרד הבריאות לשעבר.
ברכה רגר: חזרתי לאקדמיה, אני פרופ' בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת בן-גוריון.
ברכה רגר: נשארתי במשרה חלקית במשרד הבריאות בלשכת המדען הראשי, על פי בקשתו של המדען הראשי.
רמי רחמימוב: אנחנו מתחלקים בתפקיד.
רמי רחמימוב: רציתי לדבר בקצרה על 3 דברים: על לשכת המדען הראשי כתומך במחקר הרפואי בישראל, על התפקידים הרגולטורים של לשכת המדען הראש, ועל תכנון הפיקוח שצריך להיות במדינת ישראל, אם אנחנו רוצים להיות מדינה נאורה, ואנחנו כרגע לא.
רמי רחמימוב: משרד הבריאות תומך, לפי ההגדרה, במחקר רפואי במדינת ישראל שעוסק במחלות, בתקופה האחרונה עסקנו בבריאות.
רמי רחמימוב: בריאות זה לא פחות חשוב ממחלות.
רמי רחמימוב: התקציב של לשכת המדען הראשי זה 7 נקודה משהו מיליון שקל.
רמי רחמימוב: בקול קורא שהיה בשנה שעברה, היו לנו 350 בקשות למענקי מחקר, הכסף שעמד לרשותנו לתמוך – כל אחד ב-80,000 שקל – ב-29 מחקרים, קצת פחות מ-8%.
רמי רחמימוב: החלטנו שהמצב הזה בלתי אפשרי, ובכל מיני דרכים, בכספים מכל מיני מקומות, הגענו בסוף לאפשרות לתמוך ב-22% מהבקשות שישנן.
רמי רחמימוב: הכסף הזה זה לא כסף שנמצא בבסיס התקציב, זה כסף שהגיע בכל מיני דרכים, כך שהדבר הזה יכול להיות אסון מבחינת התמיכה במחקר הרפואי.
רמי רחמימוב: הזזנו כספים ממקום אחד בממשלה, לדוגמה אפוטרופוס, למחקר.
רמי רחמימוב: דבר שני, כמה מוקדש למחקר רפואי בישראל בכל המשרדים גם יחד.
רמי רחמימוב: אני לוקח גם את ה-5 מיליון של התמ"ס, וגם מה שיש בכל המקומות.
רמי רחמימוב: מה שמושקע במדינת ישראל זה בין 0.4% ל-0.8% מהכסף המו"פי במדינת ישראל.
רמי רחמימוב: מדינת ישראל מו"פ האזרחי זה בערך 4.3 מיליארד שקל, בשנה שעברה.
רמי רחמימוב: אני לא יודע כמה זה יהיה השנה.
מל פולישוק-בלוך: זה מתקציב המדינה.
רמי רחמימוב: בתקציב המדינה היה 4.3 מיליארד שקל, ומתוך זה הושקע במשרד הבריאות, משרד החינוך, דרך הקרן של האקדמיה, משרד התמ"ס, כל הדברים האלה בציר הממשלתי הושקע פחות מאחוז אחד.
רמי רחמימוב: כמה מושקע למחקר רפואי בארצות של OECD ?
רמי רחמימוב: 6.2% מהתקציב האזרחי.
רמי רחמימוב: כלומר, אנחנו במקרה הטוב משקיעים במחקר הרפואי בערך שישית מאשר ארצות OECD.
מל פולישוק-בלוך: זה בגלל שאנחנו מאוד בריאים.
רמי רחמימוב: מאוד בריאים, או מאוד לא אכפת לנו.
רמי רחמימוב: הדבר הזה הוא בגדר של קטסטרופה.
רמי רחמימוב: למה זה התפתח אני יכול לתת הרצאה איך חוק ביטוח בריאות ממלכתי פגע בכל הכסף שלא היה צבוע לדבר הזה, ועכשיו זה לא קיים.
רמי רחמימוב: הירידה העצומה מתחילה משנת 95', השנה שהתחיל חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
רמי רחמימוב: מדינת ישראל היא אחת מהארצות הבודדות בעולם המערבי, ולא רק בעולם המערבי, שאין איזה medical research council, מועצה למחקר רפואי.
רמי רחמימוב: זה יש אפילו בבנגלדש ובזימבבווי, בכל ארצות המערב.
רמי רחמימוב: בישראל אין.
רמי רחמימוב: אחת היזמות שלנו, זה להקים בארץ מועצה למחקר רפואי.
רמי רחמימוב: הקמנו 8 תת ועדות, אתאר 2 מהן, שהן חשובות מאוד, על מנת לקדם את הדברים.
רמי רחמימוב: הדבר הראשון זה להקים מרכזי מחקר בבתי החולים.
רמי רחמימוב: בתי החולים זה לא רק לטפל באנשים חולים, זה יכול להיות גם מרכז בלתי רגיל ליצירת הכנסה, משום שיש רופאים טובים ויש תעשייה טובה.
רמי רחמימוב: יש מחקר שיכול לשרת.
רמי רחמימוב: למצוא תומכות סטנט ללב, זה מכניס כמה מיליארדים של דולרים בשנה.
רמי רחמימוב: כך שהמחקר הרפואי הוא לא רק הוצאה, הוא יכול להיות הכנסה בלתי רגילה.
מל פולישוק-בלוך: כלומר לעשות את זה בשיתוף עם חברות תרופות.
רמי רחמימוב: לעשות את זה בשיתוף עם בתי החולים.
רמי רחמימוב: התפישה הממשלתית עכשיו שבתי החולים זה דבר שצריך להכניס אדם חולה ולהוציא אותו במינימום של זמן החוצה, בריא, זה משהו שהוא טוב לביורוקרטיה, הוא לא טוב למדינה.
מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שבחוץ לארץ יש מרכזי מחקר.
מל פולישוק-בלוך: זו לא המצאה ישראלית.
רמי רחמימוב: זו לא המצאה ישראלית בכלל.
רמי רחמימוב: זה דבר אחד.
רמי רחמימוב: אנחנו צריכים את הערה של הכנסת, משום שיש כל מיני דברים ביורוקרטיים בתוך העסק.
רמי רחמימוב: מה פתאום מחקר בבתי חולים?
רמי רחמימוב: האם מחקר בבתי חולים תומך בבריאות העם?
רמי רחמימוב: התשובה היא כן, אבל בשביל לשכנע את הביורוקרטיה אנחנו צריכים את העזרה של הכנסת.
רמי רחמימוב: הוועדה השניה שאנחנו חושבים שהיא מאוד חשבה, היא הוועדה לחינוך רופאים למחקר.
רמי רחמימוב: כרגע, המצב הוא כזה שאומרים, שרופא שיגמור את העבודה ילך למחקר.
רמי רחמימוב: בארצות הברית, בארצות אחרות, יש מה שנקרא PROTECTED TIME למחקר רפואי.
רמי רחמימוב: לא כל אחד צריך לעסוק במחקר.
רמי רחמימוב: יש בארץ 27,000 רופאים, לא כולם צריכים לעסוק במחקר, אבל אלה שעוסקים במחקר צריכים לעסוק במחקר בצורה רצינית.
רמי רחמימוב: בזה אנחנו צריכים את העזרה של הכנסת, של האוניברסיטאות, של משרד החינוך, של כל המשרדים השונים על מנת ליצור את ה-PROTECTED TIME למחקר.
רמי רחמימוב: הנקודה השלישית, זה הנושא של ניסויים בבע"ח.
רמי רחמימוב: התחיל עם זה חה"כ אברהם פורז ב-94', ואנחנו מאוד מעורבים ביישום של הדבר הזה.
רמי רחמימוב: והדבר השני שחשוב מאוד כרגע, גם באירופה ובארצות הברית, זה מחקר בתאי גזע.
רמי רחמימוב: יש ועדת הלסינקי גנטי, שנמצאת תחת המדען הראשי.
רמי רחמימוב: אלה דברים שאנחנו צריכים לחשב על העתיד מבחינת פיתוח המחקר והרפואה במדינת ישראל.
שמואל אדלר: אני מהמשרד לקליטת עלייה, אני ממונה על אגף תכנון ומחקר, הן במשרד המדען הראשי – הייתה תקופה קצרה בשנת 2000 שהיה מדען ראשי.
שמואל אדלר: עד אז השתתפתי בפורום המדענים הראשיים, מכל מיני סיבות פנימיות, עד היום לא השתתפתי, וזו פעם ראשונה שהתבקשתי על ידי מנכ"ל המשרד לייצג את המשרד בפורום הזה.
שמואל אדלר: המשרד מטפל במחקרים בשני מישורים.
שמואל אדלר: האחד, בתחום של מחקרים יישומיים, הרבה מחקרי הערכה ותוכניות לקליטת עולים בארץ.
שמואל אדלר: חלק מהמחקרים אנחנו מבצעים על ידי הצוות המצומצם של האגף, שיש בו 4 עובדים מקצועיים.
שמואל אדלר: חלק אנחנו מזמינים על ידי גורמים חיצוניים.
שמואל אדלר: אנחנו עובדים הרבה בשיתוף פעולה עם משרדי ממשלה אחרים, וגורמים אחרים.
שמואל אדלר: המחקר שהוזכר על ידי המדען ראשי של משרד החינוך, על נוער עולה מקווקז, משותף לשני המשרדים, יחד עם הג'וינט.
שמואל אדלר: אנחנו מנסים לעשות איגום משאבים כמה שאפשר, כי התקציב שלי השנה הוא בסך הכל חצי מיליון שקל.
שמואל אדלר: הוזמנתי ביום חמישי לפגישה על קיצוץ, אני לא יודע ממה בדיוק.
שמואל אדלר: המישור השני זה ניצול כוח האדם המדעי שמגיע מחוץ לארץ, באמצעות מרכז קליטה למדען שהיה לי הכבוד, מ-79' עד 94', להיות המנהל של היחידה.
שמואל אדלר: שנת השיא של העליה, בתחילת שנות ה-90, השמנו כ-2,000 מדענים עולים במחקר ופיתוח כל שנה, בשנים האלה עבדנו הרבה בשיתוף עם משרד המדע.
שמואל אדלר: בשנים האחרונות מדובר על כ-400 עד 500 מדענים בשנה.
שמואל אדלר: ההשמה של המדענים הייתה בכל המערכות.
שמואל אדלר: עד היום, לפי הנחיות האגף לתקציבים - לפי זה התקציב בנוי - צריך לקלוט 60% מהמדענים בתעשייה.
שמואל אדלר: היו שנים שהצליחו, בשנים האחרונות, בגלל המצב הכלכלי, זה לא הולך, מגיעים בערך ל-50%.
שמואל אדלר: 25% נקלטים במערכת המוסדות להשכלה גבוהה, כ-5% בלבד, אפילו פחות, במערכת המו"פ הממשלתית, כולל בתי חולים ממשלתיים.
שמואל אדלר: התקציב, יחד עם הרשאה להתחייב הוא בסביבות ה-100 מיליון שקל.
שמואל אדלר: שיעור ההצלחה, לפי מחקרים שעשינו, מבחינת סיוע שמדענים מקבלים הוא בין שנתיים לשלוש, סיוע ראשוני.
שמואל אדלר: יש גם תוכניות המשך, תוכנית גלעדי שזו תוכנית ראשונית, ואחר כך קמע, קבוצה של 300 מדענים עולים, שאנחנו יחד עם הגוף הקולט, מכסים את מלוא עלות השכר, והם כביכול קבועים עד לגיל היציאה לפנסיה.
שמואל אדלר: זו גם אחת התוכניות שהאוצר שם עין לקצץ, או לצמצם.
שמואל אדלר: אני חושב שמי ששייך גם בראש היחידה לקליטת מדענים עולים, עכשיו גם מנהל האגף לתכנון ומחקר, אני חושב שחלק ניכר מהצמיחה הכלכלית שלנו באמצע שנות ה-90 זה הודות למדענים העולים שהגיעו, כמובן גם של המהנדסים.
שמואל אדלר: יש מעל 110,000 מהנדסים עולים.
שמואל אדלר: מבחינת המחקרים שעשינו, שיעור ההצלחה של המשך העסקה בתום הסיוע הממשלתי, מגיע לשיעור די גבוה, של כ-70%, כשעוד 10% פרשו בגלל שהגיעו לגמלאות, כך ש-20% לא ממשיכים לעסוק בזה, וזה מאוד מכובד.
מל פולישוק-בלוך: יפה מאוד, תודה.
קובי איש שלום: אני עובד משרד העבודה.
קובי איש שלום: במשרד העבודה אין מדען ראשי, אבל יש יחידה שעוסקת בנושא המחקר של שוק העבודה, והיא משמשת גם בתפקידי ייעוץ בהנהלת המשרד, בנושאים של מצב שוק העבודה.
קובי איש שלום: הנושא השני זה תחום מחקר, סקרים, מעקבים וכולי.
קובי איש שלום: המחקרים מתמקדים בשני תחומים.
קובי איש שלום: ראשית, מחקרים בסיסיים של שוק העבודה.
מל פולישוק-בלוך: למה יש לנו 300,000 עובדים זרים, למשל.
קובי איש שלום: המחקר הבסיסי נערך בעיקר על ידי אנשים האוניברסיטאות, אוניברסיטת תל-אביב או אוניברסיטת ירושלים.
קובי איש שלום: למשל, בניתוח בתופעה של הירידה של שיעורי השתתפות של גברים בכוח עבודה לאורך זמן.
קובי איש שלום: מחקרים אחרים שאנחנו עושים, והם בעצם העיקר, זה מעקבים אחרי פעילות של פונקציות שהמשרד מבצע.
קובי איש שלום: למשל, אנחנו עושים מעקבים שוטפים על בוגרי ההכשרה המקצועית, אפקטיביות שלהם.
קובי איש שלום: באיזו מידה בוגרי ההכשרה נקלטים בשוק העבודה בתחום שהם לומדים.
קובי איש שלום: מחקר אחר שעשינו, זה שעושים באופן שוטף סקר מעסיקים, אנחנו מראיינים באופן שוטף מדגם של מעסיקים.
קובי איש שלום: אנחנו בודקים מה קורה לביקוש, אילו מקצועות נבחרו, מה הביקוש בהם לעובדים חדשים, זה משרת את מבצעי המדיניות.
קובי איש שלום: דוגמה נוספת זה מחקר שעשינו לפני שנה בערך, על האפקטיביות של מעונות יום של משרד העבודה.
קובי איש שלום: ניסינו לבדוק באיזו מידה המעונות עודדו השתתפות של נשים בכוח העבודה.
קובי איש שלום: התברר שהעידוד לא היה מי יודע מה.
קובי איש שלום: נשים שרצו לצאת לעבודה, יצאו בכל מקרה לעבודה, לא בגלל קיום המעונות.
קובי איש שלום: תקציב המחקרים שלנו מסת
קובי איש שלום: כם בערך ב-3, 4 מיליון ₪.
קובי איש שלום: עד ימים אלה היה למשרד העבודה והרווחה – גם למשרד הרווחה יש יחידת מחקר שמתעסקת בנושאי רווחה - -
מל פולישוק-בלוך: אתה לא עוסק ברווחה?
קובי איש שלום: לא, אני ממשרד העבודה.
קובי איש שלום: במשרד הרווחה עוסקים בנושאי רווחה, נכים, למשל.
קובי איש שלום: היום המשרדים הופרדו, כך שאין שום קשר.
שמואל אדלר: המשרד לקליטה גם מחזיק 3 קרנות משותפות עם מדענים ראשיים של משרדי ממשלה שונים: משרד הביטחון, משרד התשתיות ומשרד השיכון, וגם איכות הסביבה, כדי לתת עידוד לקידום פרוייקטים לאומיים, וקליטת המדענים בתוך הפרוייקטים הלאומיים.
מיכאל בייט: אני רוצה להעיר.
מיכאל בייט: דברו פה על קבוצות אנשים כמו חינוך של דור צעיר, מדענים עולים.
מיכאל בייט: יש קבוצה אחת ששכחו, זה אנשים שנפלטו מההיי-טק.
מיכאל בייט: זה כל אותם ישראלים שגמרו פוסט-דוקטורטים בחו"ל, ובמצב הנוכחי קליטתם, הרבה פעמים, בלתי אפשרית, ואני חושב שזה ההפסד הגדול שלנו.
מיכאל בייט: הדבר השני, הייתה פסגת יוהנסבורג, דובר על ניצול בר-קיימא.
מיכאל בייט: זו מדיניות שלמה, כלל-עולמית, שאנחנו חייבים לקחת בה חלק.
מיכאל בייט: יש לזה השלכות גדולות מאוד למחקר ופיתוח, ואני חושב שזה נושא שראוי מאוד שיתקיים בו דיון.
מיכאל בייט: זה נושא מהותי.
מל פולישוק-בלוך: כשהזכרתי את ההיי-טק זה כדי למנוע שיברחו לנו.
מל פולישוק-בלוך: זו המטרה, כדי למנוע שצעירים יעזבו אותנו.
שמואל אדלר: המרכז לקליטה ומדע מסייע להחזרת מדענים ישראלים, במסגרת הקליטה, אבל המספרים ירדו באופן משמעותי.
מל פולישוק-בלוך: זה לא מפתיע.
מל פולישוק-בלוך: ניסיתי למצוא נתונים כמה צעירים מובטלי היי-טק עוזבים אותנו, ובשום מקום לא מצאתי נתונים כאלה.
מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שיש תופעה כזאת, בסלקום אמרו לי שכל יומיים יש שם מסיבת פרידה לאנשים שעוזבים לחוץ לארץ למצוא שם עבודה, וכאלה יש בכל מקום.
מל פולישוק-בלוך: אני נותנת תחושות.
מל פולישוק-בלוך: אני שוב מודה לכולם.
מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שצריכים לנקות את הבית ולהכין את הדגים ועוד כמה דברים לפסח.
מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב לכולכם.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו יושבים בחדר של ועדת הכנסת, אבל, אנחנו תחת הכותרת של ועדת המדע והטכנולוגיה או בשמה הארוך: ענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי.
מל פולישוק-בלוך: שמי מלי פולישוק, למי שלא מכיר אותי עדין.
מל פולישוק-בלוך: אני חברת כנסת, יושבת ראש הוועדה וענת לוי היא מנהלת הוועדה.
מל פולישוק-בלוך: חברי הכנסת שיושבים לימיני הם פרופסור אלדד ודוקטור זחאלקה.
מל פולישוק-בלוך: אני מודה לכולכם על שהגעתם היום, ממש בערב החג ואני יודעת שזה לא קל.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו מנסים להוכיח שהפגרה היא רק על הנייר ולא בפועל ואנחנו עובדים כתמיד.
מל פולישוק-בלוך: אין לי הרבה ניסיון, אני רק חודשיים פה, אבל, אני אומרת לכם שאם היו עוד 4 שעות ביממה זה היה טוב.
מל פולישוק-בלוך: לכן טרחנו ועשינו את זה, כי אנחנו רוצים להספיק ולטפל בכמה שיותר נושאים וכמה שיותר עניינים.
מל פולישוק-בלוך: כפי שאמרתי, אנחנו תחת הגג של מחקר ומדע.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו מתייחסים להיבטים המחקריים- מדעיים של העבודה שנעשתה.
מל פולישוק-בלוך: אני שמעתי גם שהוועדה לאיכות הסביבה, במסגרת ועדת הפנים של הכנסת, גם היא עוסקת בענייני אקוויפרים וזיהומים וזה בסדר גמור.
מל פולישוק-בלוך: אולי ככל שיותר יתעסקו בזה בכנסת, יצא מזה משהו וכולנו נצא נשכרים.
מל פולישוק-בלוך: מיד נשמע סקירה מאת הגברת שרה אלחנני, מנהלת אגף איכות המים בנציבות המים.
מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שאת היית המובילה של העבודה הזאת, הסקר או המחקר או איך שאת קוראת לזה, אבל, אני מבקשת שגם תתני לנו קצת יותר הקדמה, מה מטרות המחקר, מה ניסיתם להסיק מהמחקר.
מל פולישוק-בלוך: הרי לא הלכתם ובדקתם רק את הנתונים, אלא היתה לכם גם איזו שהיא אג'נדה מסוימת ובטח אתם רוצים להוביל את זה לקראת איזה שהוא יישום.
מל פולישוק-בלוך: נשמח לשמוע מה הוביל לידי עשיית המחקר במשך שלוש שנים, שזו תקופה נכבדת.
מל פולישוק-בלוך: כמו כן, היינו רוצים לשמוע מה ההמלצות שלכם לבאות, אם לענייני מחקר ואם לענייני יישום של הסקר שעשיתם.
מל פולישוק-בלוך: הבמה שלך, בבקשה.
שרה אלחנני: העבודה התחילה באמת לפני שלוש שנים והיו שותפים לה דוקטור אלן גרבר ממכון וולקני ופרופסור דניאל רונן ממכון קרקע ומים, שגם עובד בנציבות המים ואני, מנציבות המים.
שרה אלחנני: הסיפור התחיל באתר הזה, שנקרא אתר מגן.
שרה אלחנני: זה נמצא ממש בלב תל-אביב, בין דרך השלום לרחוב נחלת-יצחק.
שרה אלחנני: פה אתם רואים את מגדלי עזריאלי, נתיבי איילון, לב אזור תל-אביב.
שרה אלחנני: פה היה מפעל שייצר נשק ממש מקום המדינה, למעלה מ-50 שנה והוא פונה לפני כארבע שנים.
שרה אלחנני: ככה נראה האתר אחרי שפינו ממנו את המבנים.
שרה אלחנני: אנחנו רואים חלק מתהליך של סילוק קרקע.
שרה אלחנני: יש לנו ברקע את מגדלי עזריאלי ופה אפשר לראות בגבול הצפוני את מגדלי תל-אביב.
שרה אלחנני: זה מבנה חדש ויש לו גם חלק תת-קרקעי, הוא ממש סמוך.
שרה אלחנני: חשוב שתראו את הדברים ואני אדבר עליהם בהמשך.
שרה אלחנני: פה נעשה קידוח שאנחנו קדחנו במהלך העבודה בשטח, ונדבר עליו בהמשך ועל הממצאים שלו.
שרה אלחנני: פה רואים שרידי מבנה שפורק ופה למעשה ישב המפעל הכימי.
שרה אלחנני: פה עסקו בציפוי כלי הנשק, לאחר שהטבילו אותם באמבטיות גדולות שהכילו ממיסים אורגניים, כדי לשטוף את כל הגריז והשומן מעליהם לפני תהליך הציפוי.
שרה אלחנני: זה מפעל ששחרר לסביבה כל מיני חומרים מאוד לא ידידותיים, שנזכיר אותם בהמשך.
שרה אלחנני: שוב, צריך לזכור שזה מפעל שקם לפני עשרות שנים ואז לא ידעו עדין מה ההשלכות הסביבתיות של הסילוק של החומרים האלה ותכף נראה את התוצאות שלהן.
שרה אלחנני: פה הבאתי לכם רשימה חלקית בלבד של החומרים שהיו בשימוש המפעל, חלקם לא ישירות, שיכולים להיות תוצרי פירוק של מרכיבים כמו טריכלורותילן ודיכלורותן.
שרה אלחנני: כל החומרים האלה, שהם חומרים אורגניים נדיפים, משמשים כממיסים.
שרה אלחנני: הם מכילים יונים של כלוריד והם משמשים לתעשיות כמו ניקוי יבש, תעשיות צבאיות וכל מיני שימושים בתעשיות.
שרה אלחנני: כמו שאמרתי, חלקם יכולים להיות גם תוצרי משנה של המרכיבים האלה.
שרה אלחנני: מה שמאפיין את החומרים האלה, שהם מאוד מסוכנים בריכוזים מאוד נמוכים לשתיה במי התהום.
שרה אלחנני: כמו למשל 50 PPB חלקי ביליון, וזה התקן האמריקאי ופה זה בסדר גודל אחד פחות.
שרה אלחנני: הריכוזים המותרים במי השתייה: אלו ריכוזים מותרים במי השתייה בתקן הישראלי וזה התקן האמריקאי.
שרה אלחנני: מה שעוד מאפיין את אותם חומרים הוא שהם כולם צפופים וכבדים מהמים.
שרה אלחנני: זה המשקל הסגולי שלהם ורואים שהם יותר כבדים ולנושא הזה יש השפעה שאנחנו נראה, לגבי התנועה שלהם במי התהום.
מל פולישוק-בלוך: זה מה שנמצא או שזה התקן הישראלי?
שרה אלחנני: זה התקן הישראלי.
מל פולישוק-בלוך: איך את מסבירה שזה פי 10 מהתקן האמריקאי?
שרה אלחנני: יש גם תקנים אחרים, תקנים אירופאים, שהם פחות מחמירים מהישראלים.
שרה אלחנני: לזה אולי משרד הבריאות יתייחס.
שרה אלחנני: אני רק מציגה את הנתונים.
שרה אלחנני: למעשה, כשאנחנו התחלנו את העבודה לא היו תקנים, הם היו בהתהוות והתקנים של החומרים האלה נכנסו רק לאחרונה לתקנות מי השתייה.
שרה אלחנני: הם לא נמדדו במי התהום ולא ידענו על קיומם שם.
שרה אלחנני: שוב, בהחלט לא מומלץ לשתות את המרכיבים האלה.
שרה אלחנני: יש להם השפעות בריאותיות רעילות.
שרה אלחנני: אנחנו רואים מוטציות, השפעה על מתבגרים, הם חומרים מחוללי סרטן וחשודים בכך ויכולים לפגוע במערכות עצבים, כאשר הם באים במגע עם העור, בבליעה וכולי.
שרה אלחנני: הם מזיקים.
שרה אלחנני: בקצרה, אני רוצה להראות את התכונה של החומר טריכלורותילן.
שרה אלחנני: זה אחד המזהמים שהראנו שם, שהוא צפוף וכבד מהמים ולכן הוא יכול לשקוע בתחתית האקוויפרים.
שרה אלחנני: זה מי תהום, זה חתך לא רווי וזה פני השטח.
שרה אלחנני: אם שופכים את החומר הזה כמומס, הוא יכול לשקוע בתחתית האקוויפרים ולשחרר מומסים למים למשך תקופות מאוד ארוכות.
שרה אלחנני: הוא משחרר מומסים למים והוא יכול לשחרר גם אדים.
שרה אלחנני: אלה חומרים נדיפים מאוד והם משחררים אדים לסביבה, שיכולים להתפשט בחתך הלא רווי, בחללים שבמסלע, בעיקר באקוויפר החוף.
שרה אלחנני: יש שם הרבה חללים, אבן חול גירית והאדים האלה יכולים לנוע ולהתפשט באזור הלא רווי.
שרה אלחנני: פה אפשר לראות את אתר מגן, על רקע מפת קידוחי מי השתייה של האזור, שנאספים מים.
שרה אלחנני: כל הנקודות האלה הם קידוחי מי שתייה שמספקים מים לתל-אביב, גבעתיים, רמת-גן, בני ברק וכמו שאתם רואים, יש כאן הרבה מאוד קידוחים.
שרה אלחנני: זאת הסיבה שהובילה את נציב המים דאז, לסקר שאני אספר עליו וניכנס פה לסקר מפורט באתר של תע"ש, כדי לראות מה קורה בסביבה, בגלל חשש לזיהום קידוחי מי השתייה.
שרה אלחנני: על רקע מפת המפלסים רואים פה שקע הידרולוגי במי התהום, שמכוון לכיוון זרימת מי התהום מהאתר כלפי צפון-מזרח.
שרה אלחנני: השקע הזה קיים פה כבר לפחות 50 שנה.
שרה אלחנני: בשנות ה-50 הוא כבר היה קיים בגלל הרבה מאוד שאיבה, הפקה וקידוחים של עיריית רמת-גן והרצליה.
שרה אלחנני: הפיקו פה הרבה מאוד מים, מעבר למה שמותר, ולכן נוצר שקע שמתעל אליו את זרימת מי התהום.
שרה אלחנני: אני אציג פה חתך אנכי, שרואים אותו כאן, כדי לראות על מה אנחנו מדברים.
שרה אלחנני: השכבות שצבועות בירוק אלה הן שכבות מוליכות של אבן חול גירית וחול.
שרה אלחנני: הן מופרדות על ידי שכבות ביניים, שהן חדירות וחצי-חדירות.
שרה אלחנני: למעשה, ראינו שאותם חומרים יכולים לנוע על גבי חרסיות וליצור מרווחים.
שרה אלחנני: אין פה רצף של כל השכבות החוצצות ולמעשה יכולים להגיע לתחתית האקוויפר.
שרה אלחנני: אלה קידוחי הפקה למי שתייה ובאמת מצאנו גם בעומקים כאלה מזהמים בשל התקינה של המרכיבים האלה.
שרה אלחנני: זה הקידוח הראשון שנקדח באתר.
שרה אלחנני: רואים אותו כבר גמור.
שרה אלחנני: הקידוח הזה הוא קידוח ניתור, שמטרתו היתה לראות מה קורה בפני המים.
שרה אלחנני: הקידוח הזה חדר לעומק של 30 מטר.
שרה אלחנני: 17 מטר לא רווים ומעומק 17 מטר, זה פני מי התהום ובו נמצאים מי התהום.
שרה אלחנני: הקידוח צונר בצינור ופה יש צינור עם מסננת, שמאפשר לדגום את מי התהום בחלק הזה.
שרה אלחנני: שימו לב שגם פה, קצת מעל פני המים, יש מסננת שאפשרה לנו למדוד מה קורה מעל פני המים באזור הלא רווי.
שרה אלחנני: החתך, כמו שהראיתי, אבן חול גירית, שכבות ביניים חרסיתיות.
שרה אלחנני: זה לא רחוק מנחל איילון, שלוחה של נחל איילון שהשקיעה חרסיות.
שרה אלחנני: זהו מכשיר דוגם רב-שכבתי שאפשר לנו לדגום בפירוט רב, מה קורה מתחת לפני המים.
שרה אלחנני: אלה תאי דיאליזה של מים מזוקקים ותא ממברנה.
שרה אלחנני: את זה מניחים והם עולים לתוך הקידוח.