GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דרור רותם: את הפרויקט הזה מוביל יעקב דוד שיושב כאן מולי והוא גם אחראי על כל הטכנולוגי.
דרור רותם: משמאלי יושבים שלושה אנשים יקרים, אליקים כוכבי, שהוא אחד המנחים הארציים, הארי ודוד שניהם חונכים מרחובות.
דרור רותם: שורה אחרונה, תמיד אתם שואלים ופה זה חדר של ועדת כספים, שואלים כמה עולה העניין הזה, אני אומר לכם שזה כמעט לא עולה, מפני שמלבד העובדה של השקעה בכוח אדם של שני מנחים אזוריים, ואדם שמרכז ויעקב שמרכז את הכול, הכול נעשה בהתנדבות, התרומות, המחשבים הם בתרומות, זאת אומרת שאפשר להגיע להישגים ולהרבה מאוד אנשים במעט מאוד השקעה, עם הרבה לב ורצון טוב.
לאה נס: איך באמת הגידול, האם כל שנה אתם מצליחים להרחיב את זה?
דרור רותם: אנחנו כל הזמן מרחיבים.
לאה נס: מה הקצב?
חיים פקטור: קצב ההרחבה זה בערך שלושים בשנה.
לאה נס: מוקדים או בני אדם,
חיים פקטור: מוקדים, מדובר על משהו כמו 2000, 2500 לומדים בשנה, חדשים.
חיים פקטור: כך שזה למעשה מאז התחלת התוכנית עברנו כבר את ה- 11,500 – 12,000 לומדים.
לאה נס: וכמה חונכים יש?
חיים פקטור: יש כ- 640 מנחים מתנדבים, רובם גמלאים, בעיקרון אנחנו משתדלים לקחת אנשים מבוגרים שקרובים לגיל, שמבינים את העניין.
חיים פקטור: אנחנו מנחים אותם, התנאי לקבלה, המודל מי יכול להתקבל כמנחה בתוכנית הזאת, זה משתמש מחשב, בעיני כל מי שמשתמש מחשב הוא רלבנטי לעניין הזה, אנחנו לא דורשים בקיאות בתוכנות כאלה ואחרות, ואנחנו עם הצוות, עם אליקים, ועוד חבר אחד שאחראי על אזור הצפון, אוספים את המנחים הפוטנציאליים, מכשירים אותם בעיקר במיומנויות של עבודה עם אנשים מבוגרים, מה הצרכים שלהם, איך להתייחס אליהם וכו' וכו'.
חיים פקטור: אחרי שלושה מפגשים כאלה שנמשכים בערך ארבע שעות כל מפגש אינטנסיבי, הם יוצאים לדרך.
חיים פקטור: המנחים ממשיכים ללוות אותנו בצורה מסודרת.
דרור רותם: המנחים עומדים לרשותכם אם אתם רוצים.
לאה נס: איך המנחים מגיעים לאותו מאגר אנושי נפלא של המתנדבים?
לאה נס: איך אתם מגיעים או שמגיעים אליכם?
אליקים: אני ער לשטח, למהפכה שמתחוללת בקשר לפרויקט, אני פה רוצה להביא בקצרה מספר דוגמאות.
אליקים: שאותו אבא מחשב שקוראים לו אבא אלברט, חקלאי בחבל לכיש, שבא מהרי האטלס, שלא יודע קרוא וכתוב, אבל תוך זמן קצר השתלט על עניין של לשחק במחשב, והיום הוא מדריך.
אליקים: הקצה השני הוא אותה גברת יוצאת ברית המועצות שגרה במצפה רמון, היא איבדה את הקשר עם בתה שגרה בברית המועצות מכיוון שאין לה קשר טלפוני, היד רועדת והיא לא מסוגלת לכתוב, איש לא יכול לקרוא.
אליקים: היא נכנסה לפרויקט, למדה מהר מאוד לכתוב ברוסית והיום היא מתכתבת, הבת קמה לתחייה, יש קשר.
אליקים: או אותה גברת שפעם ראשונה מתיישבת ליד מחשב, ובעזרת חברה כותבת פעם ראשונה בחייה ברכה ליום ההולדת של הנכד.
אליקים: הגברת הזאת הלכה הביתה עם הדף המודפס, היא לא הלכה, היא ריחפה באוויר.
אליקים: אני יכול לספר עוד עשרות ועשרות סיפורים כאלה.
אליקים: יושב על ידי חברי הטוב, הרי, שהגיע אלינו, לא יודע מחשב, והיום הוא אחד המנחים המוצלחים שלנו, עוזר לי לנהל את הפרויקט ברחובות.
אליקים: או דוד, שעזב הייטק, והיום אחד המנחים, כולל אינטרנט.
אליקים: אלה ההצלחות שלנו, עצם התודה שלנו, מכיוון שאני מתנדב עדיין ברחובות, שאותו קשיש, אותו מבוגר, שבא אלינו ללא ידיעה, יוצא עם ידיעה, יודע להדפיס, יודע להתקשר באינטרנט וזו התודה שלנו, שהצלחנו לתת לו, להגיש לו עוד משהו לאיכות חיים.
חיים פקטור: אני הייתי מוסיף נקודה אחת שנראית לי מאוד רלבנטית.
חיים פקטור: בשנה שנתיים האחרונות התחלנו לעבוד עם חולים במחלקות שיקומיות בבתי חולים גריאטריים, למשל בבית החולים הגריאטרי בבית רבקה, בכל המחלקות, שש או שבע מחלקות, אחת מהן זו מחלקת יום והשאר מחלקות שיקום, נכנס מחשב לכל גיל, כחלק מתוכנית השיקום של הזקנים המאושפזים שם, הם מקבלים את זה על ידי עובדות שיקום, יחד עם מתנדבים, כלומר יש פה מערך מאוד מורכב איך לטפל בנושא הזה, כולל בבתים חמים.
חיים פקטור: עכשיו אנחנו עושים מאמץ מאוד מיוחד להגיע גם למועדונים לעיוורים, קצת מתקשה בשלב הזה, אבל אם ירצה השם אנחנו נעשה גם את זה.
לאה נס: מה הקשיים בעצם להגיע?
לאה נס: כי בסך הכול מי יכול לסרב לרצון טוב של תרומה או שיש בעיה טכנית בעניין?
חיים פקטור: הקשיים הם קבלת הסכמות מהגופים, הפרוצדורה היא שאנשים שמגיעים למועדון מקבלים איקס שעות להדרכה.
חיים פקטור: אנחנו באים ואומרים אנחנו לא נחליף את המנחים המקצועיים שלכם, אנחנו נהיה כוח עזר על ידם, יש פה איזה חששות כאילו יבואו מתנדבים, יחליפו את אנשי המקצוע ואנשי המקצוע יפוטרו בסופו של דבר.
חיים פקטור: יש פה איזה גשר צר שאנחנו נשמח אם נקבל עזרה גם כדי לעבור אותו.
חיים פקטור: אני חושב שזו אוכלוסיה שמאוד זקוקה, בגלל המוגבלות הזאת שלה, לתקשורת אינטרנט, לעמוד בקשר.
חיים פקטור: אני לא מדבר על הציוד המיוחד, כי במועדונים קיים ציוד מיוחד, קיים הטקסט טו ספיץ, וקיימים מסכים של 17, של 21, הטכנולוגיות קיימות, לא בבתים, אבל היכולת שלנו להתחבר למועדונים האלה עם מתנדבים, בינתיים קצת מגמגמת, אני מקווה שאנחנו נעשה גם את זה.
לאה נס: אם נוכל בתור וועדה באמת לפנות לאותם גופים שעומדים.
חיים פקטור: אנחנו נעמוד אתכם בקשר ונשמח מאוד לקבל עזרה.
לאה נס: בהחלט,
דרור רותם: אני אספר לכם על גרונטק, גרונטק זה יוזמה משותפת של אשל ושל ארגון אמריקאי בשם מטרופוליטן ג'ואיש הלף סיסטם, זה ארגון אמריקאי שיושב בניו יורק ומגיש שירותים לזקנים בכל המרחב המרופוליטני של ניו יורק, אתם יכולים לתאר לעצמכם שהוא די גדול, אני חושב שמשהו כמו חצי מיליארד דולר בהיקף הכספי שלו.
דרור רותם: הם התעניינו בקשר עם הארץ סביב הנושא הטכנולוגי ואנחנו לפני שש שנים הקמנו עמותה שהמטרה שלה היא לסייע ליוזמות בפיתוח מוצרים לאנשים מוגבלים ולזקנים מוגבלים, בעיקר זה התחום שלנו.
דרור רותם: סיפור לא פשוט והשאלה היא כמובן מה עושה גוף ציבורי בתוך פיתוח מוצרים שזה לכאורה שוק עסקי, שוק מסחרי, והתשובה היא יחסית פשוטה.
דרור רותם: שוק אביזרי העזר הוא לא בדיוק שוק אטרקטיבי משום שהוא לא גדול מספיק בשביל למשוך אליו כוחות של יזמים ושל משקיעים ושל הון.
דרור רותם: מצד שני יש הרבה מאוד צרכים, יש ביקוש אבל אין היצע, זאת אומרת משהו לא מתחבר בשוק.
דרור רותם: אז הכלכלנים קוראים לזה כשל שוק.
דרור רותם: כשיש כשל שוק אז גופים ציבוריים לפעמים, גם ממשלות עושות את זה, נכנסים פנימה כדי לנסות לגשר על העניין הזה, זאת מטרה אם כי אני לא רואה את עצמנו מגשרים על שוק כזה גדול, אבל בתחום הצנוע שלנו.
דרור רותם: אני אדגים לכם מספר מוצרים שאנחנו מעורבים בהם, זה מוצר ראשון, בא אלינו בחור צעיר, פיזיוטרפיסט, שגם למד משהו מהתחום הטכנולוגי ומינהל עסקים והוא אמר יש בעיה עם אנשים שמטפלים בזקנים וצריכים להעביר אותם ממקום למקום, סובלים מאוד מכאבי גב.
דרור רותם: צריך למצוא דרך להקל עליהם והוא בנה את הרתמה הזאת, הרעיון הוא שאתה קושר את הנתמך מצד אחד למטפל מצד שני לאדם שאותו אתה רוצה להעביר מכסא הגלגלים למיטה, להקים אותו.
דרור רותם: הרתמה הזאת עוזרת לחלק את המעמס על כל הגוף בצורה כזאת שעמוד השדרה לא נפגע.
דרור רותם: זה מוצר אחד שפותח ממש אצלנו והוא נמצא בשלב של הסכם על מכירות בשוק האמריקאי ובשוק הישראלי.
דרור רותם: המוצר השני נראה משהו מאוד תמים אבל זה לא כל כך תמים, זה הרבה יותר מתוחכם ממה שזה נראה.
דרור רותם: הדבר הזה שנראה כמו מדרס, אנחנו קוראים לו מדרס חכם, השמות הם שמות בדרך כלל באנגלית, לצאת לשוק ולהצליח צריך גם לראות את השוק העלמי.
דרור רותם: זה נקרא SMART STEP הרעיון הוא כזה, אנשים שנפגעו בגפים ורוב האנשים שנפגעים בגפיים או חלק מהם אנשים קשישים אחרי סטרוק, אחרי נפילה, אחרי השתלת ברך, זקוקים לשיקום הליכה.
דרור רותם: מה שקורה בשיקום הליכה זה שאם אנחנו דורכים מדי על הרגל אנחנו גורמים נזק ואם חלש מדי, אנחנו לא מביאים לאופטימיזציה של השיקום.
דרור רותם: המדרס הזה הוא מדרס חכם, יש לו חיישנים שמעבירים מידע אל המכשיר שנראה קצת יותר למעלה, האדם שדורך עליו יודע בדיוק איזה משקל הוא מפעיל על הרגל והוא יכול בצורה כזאת לווסת את המשקל שהוא מפעיל ולהגיע לאופטימיזציה של השיקום שלו.
דרור רותם: זה דבר שנמצא ממש בשלבים של כניסה לשוק ואנחנו מקווים שזה יהיה מוצלח כמו שאנחנו חושבים שזה.
לאה נס: מה הצפי שלכם לכמות הנזקקים?
דרור רותם: מדובר על מאות אלפי אנשים, מדובר על שוק עולמי, לא מדובר על שוק ישראלי, בסופו של דבר זה צריך לשרת אותנו, כדי שמוצר כזה יצליח הוא חייב, מדובר על מאות אלפי אנשים בשנה.
דרור רותם: כאשר הסוכנים –
לאה נס: יש לכם הערכה גם על ישראל?
לאה נס: בכל אופן זה מתחיל מפה.
דרור רותם: אני חושב שיש לנו הערכות, אני לא יודע את המספרים.
לאה נס: כמו שאומרים עניי עירך קודמים.
דרור רותם: אוכלוסיית המתווכים זו אוכלוסיית הפיזיוטרפיסטים והמכונים למיניהם, שהם בעצם הקליינטים הישירים של המוצר הזה.
דרור רותם: יכול להיות שאפשר יהיה גם למכור אותו לשיווק ביתי, אבל יכול להיות שבתחילה הוא יוצא על ידי אלה שמטפלים.
דרור רותם: מוצר נוסף שהוא אחר לגמרי, זה משהו אילוסטרטיבי, זה וירטואלי, זה תוכנה שמטרתה לסייע בשיפור היכולות הקוגניטיביות, למשל זיכרון.
דרור רותם: החברה הזאת שעושה אותה היא הוקמה על ידי פרופ' שלמה ברזניץ, מאוניברסיטת חיפה, שהחזון שלו אומר דבר כזה, הוא אומר – אנחנו רגילים שיש חדרי כושר כדי לחזק את השרירים, במידה מסוימת המוח הוא כמו שריר, אם אתה מאמן את המוח, אתה יכול לשפר גם את התפקוד המוחי.
דרור רותם: החזון שלו זה שעל יד כל חדר כושר, אם נלך לאוניברסיטה לחדר כושר, יהיה גם חדר קטן שבו נכנס ויהיה חדר כושר למוח, שם נעשה כמה אימונים שיעזרו לנו לשפר יכולות קוגניטיביות.
דרור רותם: זה דבר אולי עתידני.
דרור רותם: הדבר האחרון שאיתו אני רוצה לסכם, זה פרויקט אירופאי של האיחוד האירופאי, מה שאתם רואים שם, אדם יש לו שרוול על היד ומטרת השרוול זה למנוע רעידות של אנשים שיש להם בעיות פרקינסון או רעידות, זה בעיה מאוד רווחת יחסית ויכולה להיות מהפכה גדולה.
דרור רותם: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד על גירונטק, אנחנו עוסקים גם בפעילות חינוכית, זה משהו מתוך פרויקט גדול עם בצלאל, כיתה שלמה עסקה בפיתוח חשיבה על מוצרים, לטובת אנשים עם מוגבלות.
דרור רותם: אתם רואים מחבת שקל יותר להחזיק אותה לאנשים עם מוגבלות, ומכשיר פשוט מאוד שאפשר לפצח בו ביצה עם יד אחת, יש עוד הרבה מאוד דוגמאות.
דרור רותם: זה הכיוון.
נעמי כרמון: נעמי כרמון מהפקולטה לארכיטקטורה בטכניון.
נעמי כרמון: אני רציתי לתת לך אולי רעיון, אתה אומר שיש צורך לחבר בין הביקוש לבין הייצור, ישנם באקדמיה מחלקות לעיצוב המוצר, אצלנו למשל יש מחלקה לתואר שני בעיצוב המוצר, רון נבארו, נעמי ביטרמן, עוד יותר מזה אם אתה מחפש שמות, ולהפוך דברים מעין אלה כפרויקטים לסטודנטים, יכול לגשר על חלק מהפערים, חלק מהדברים שלפעמים הסטודנטים מפתחים מגיעים אכן לייצור, כשמה שחשוב, אם הזכרת את רון נבארו והוא פיתח דברים לקשישים, אבל מה שהוא פיתח יקר מאוד, הנושא הוא לנסות לפתח דברים שהם גם מועילים אבל גם לא יקרים מאוד עבור האוכלוסייה.
דרור רותם: יש לנו קשר גם עם בצלאל וגם עם מכללת הדסה, עם רון נבארו ועם מחלקת הייצור והאפשרויות הן עוד לפנינו.
לאה נס: אני גם בטוחה שהטווח הזה של לעשות דברים יקרים או לא יקרים, הוא תלוי בעניין, אולי מכשיר כזה הוא באמת יחסית זול, או דברים אחרים, כמו שהוא הראה תותבת, אי אפשר להשוות בין הדברים.
נעמי כרמון: בוודאי, אבל גם כשמדובר על אביזרי עזר למקלחת, שזה דבר מאוד חשוב לתפקוד עצמאי של קשישים, יש זולים יותר ויקרים הרבה יותר, זה הבדלים מאוד, מאוד גדולים.
חיים פקטור: אני רוצה להוסיף מילה אחת, להשלים שאשל היא שותפות של ג'וינט ישראל עם משרדי הרווחה, משרד הבריאות, המוסד לביטוח לאומי ומשרד האוצר, זה מתקיים שלושים וחמש שנה כפי שנאמר.
חיים פקטור: התוכנית הבאה שרוצים להציג, נוגעת לאוכלוסיית יעד אחרת של הג'וינט שזה ילדים ונוער בסיכון, שמופעל בג'וינט על ידי אשלים, אשלים היא שותפות של ממשלת ישראל עם הג'וינט כאשר המשרדים המשתתפים בארגון הם משרד הבריאות, משרד הרווחה, משרד החינוך, הביטוח הלאומי והאוצר.
חיים פקטור: הפרויקט הבא נקרא קמפ דייוידסון, הוא בא לתת מענה לנושא של טיפול ומיצוי פוטנציאל של נוער בסיכון.
חיים פקטור: זה שותפות של אשלים, ג'וינט , מכון ויצמן ומשרד החינוך והתרבות.
לאה נס: לפני שתציג את זה, אני צריכה לצאת ואני שמחה שנמצאים פה חברי הכנסת - וחבר הכנסת יעקב מרגי שהוא ימלא את מקומי בניהול הישיבה.
עובד קדם: אני דר' עובד קדם, אני מנהל פרויקטים חינוכיים במכון דוידסון לחינוך מדעי שליד מכון ויצמן.
עובד קדם: יושב הראש של מכון דוידסון הוא פרופ' הררי, שהיה שתים עשרה שנה נשיא מכון ויצמן ויש לו מחויבות מאוד גדולה לחינוך המדעי.
עובד קדם: הפרויקט הזה הוא פרויקט בהחלט מיוחד, אנחנו קוראים לו קמפ, קבוצות מדע פעיל, ואז יוצא קמפ דיווידסון, זה נשמע טוב.
עובד קדם: אנחנו עוסקים בחינוך מדעי לנוער מנותק ונוער בסיכון.
עובד קדם: השותפים הם מכון ויצמן ומכון דוידסון לחינוך מדעי הג'וינט ואשלים, משרד החינוך חברה ונוער, תחום קידום נוער וקהילה, והרשויות המקומיות שמשתתפות בעניין שזה בשלב זה רחובות, רמלה, נס ציון וראשון לציון.
עובד קדם: מה הנושא, כל שנה אלפי תלמידים חמש עשרה, שבע עשרה, מתנתקים מבית הספר, לפעמים הם מתנתקים לפעמים מנתקים אותם.
עובד קדם: סיכוייהם להשתלב בחברה נורמטיבית נמוכים בהרבה מבוגרי תיכון ולחלק מהתלמידים האלה יש יכולת קוגניטיבית גבוהה וסקרנות טבעית, נשירתם נובעת בעיקר מחסרים בסביבה, חסרים סביבתיים או משפחתיים.
עובד קדם: אנחנו רואים במדע כלי לפיתוח לטיפוח האישיות ולא מטרה בפני עצמה.
עובד קדם: פה אנחנו רואים שני נערים שמשפרים קולות באמצעות אלומת אור.
עובד קדם: קבוצת מדע פעיל מספקת מסגרת פעילות רלוונטית קוהרנטית ומתאימה.
עובד קדם: התוכניות כוללות התנסות חקר ולמידה מאתגרת, מסקרנת, אך לא מרתיעה, המותאמות לתכונות היכולות והצרכים האישיים של כל נער.
עובד קדם: אנחנו ממש יורדים לרמה של הפרט, לגבי קצב ההתקדמות, לגבי כיווני העיסוק והלמידה.
עובד קדם: נושאי הפעילות הם מודולריים ורב תחומיים, מדע ומוסיקה, מדע וצעצועים, אומנות הלמידה, מדע וצילום, מדע וספורט וכן הלאה.
עובד קדם: הרעיון הוא לעסוק בתחומים שמשלבים את כל התחומים גם ויחד וקשורים בעיקר ובחייו של הילד בפני עצמו.
עובד קדם: זה ילד שהצליח לשדר באמצעות קרן לייזר קולות ממקום למקום, אתם יכולים לראות את התגובה.
עובד קדם: היקף הפעילות, ב2004 משתתפים כארבעים ילדים מרחובות, רמלה , נס ציונה וראשון, בתוכנית חלוץ והחל משנת 2005 המשתתפים עומדים לגדול.
יעקב מרגי: זה בכוונה התחיל בישובים האלה?
יעקב מרגי: יש לכם כוונה לצאת לפריפרייה צפון דרום?
עובד קדם: אני לא הזמנתי את השאלה אבל בדיוק אני הולך לענות עליה.
עובד קדם: זה בדיוק הנושא של הכפלת הפעילות.
עובד קדם: זאת אומרת אני אגיד משהו שישמע אולי יומרני ולא נחמד, לא היינו עוסקים, עם כל החשיבות שאנחנו רואים בטיפול בארבעים נער, לא היינו נכנסים לנושא כזה לולא ידענו או האמנו שיש אפשרות של הכפלה והרחבה.
עובד קדם: זאת אומרת אנחנו רואים את עצמנו כמקום שבונים את התורה והדבר הזה יופעל ויוכפל במקומות אחרים בהנחייתנו.
עובד קדם: הכוונה שלנו ב-2005 להפעיל את זה במוסדות השכלה גבוהה נוספים.
עובד קדם: יש פה לעצם הנושא של מוסד השכלה גבוהה, שלוקח תחת כנפיו מפעל כזה, כשלעצמו, כשילד מגיע למוסד כזה ואומר אני מגיע למכון ויצמן, או לאוניברסיטה העברית, יש לזה חשיבות משל עצמה.
עובד קדם: המוסדות הוכרו, יש לנו היום קשרים בצפון, באוניברסיטה העברית בירושלים, בית ברל במרכז, הכול מוכן, צריך רק תקציב להפעלה ואני מקווה שבסופו של דבר גם אותו נצליח להשיג.
יעקב מרגי: בן גוריון בדרום עדיין לא,
עובד קדם: עדיין לא, אבל בהחלט הוא בתוכנית, אנחנו בקשר עם קרן רש"י, ועם הדרום, ואנחנו לא רוצים לעשות התפשטות יותר מדי גדולה, רוצים שהדברים ילכו לאט אבל בטוח.
עובד קדם: הדגם שלנו הוא הדגם של פרח, שנולד אצלנו והתיישב אצלנו מטה הארצי, הדבר הזה יתחיל משלושים נער ויגיע לשלושים אלף.
עובד קדם: תחום חדשים שאנחנו רוצים לעסוק בהם היא הפצת התוכנית באותה רוח, אך מותאמת לצרכים בקרב פנימיות לנוער ברחבי הארץ.
עובד קדם: זאת אוכלוסיה שיש לה מאפיינים דומים ושתוכנית מהסוג הזה יכולה לתרום רבות, כך אנחנו מאמינים.
עובד קדם: בתום כל נושא, הנערים מציגים את עבודתם בכנס בהשתתפות, עמיתים, מדריכים, בני משפחה, חברים בסגל מכון דוידסון, האמת שאותם כנסים שעשינו מאוד מרגשים, לא רק את התלמידים, גם אותנו.
עובד קדם: פה אני מניח שג'וזף שהוא אחד מהחניכים בתוכנית יוכל לספר.
עובד קדם: הנערים מציגים את הפרויקטים, מקבלים תעודות, ואתם יכולים לראות.
עובד קדם: זה אקורד הסיום של הפעילות.
עובד קדם: המשך יבוא, כך אנחנו מאמינים, כך אנחנו מקווים, אני חושב שיש פה פוטנציאל מאוד גדול.
עובד קדם: אחד הדברים המעניינים, בכל פעם שאנחנו מציגים את זה, בעיקר בפני אנשים שאמורים להיכנס לתוך התוכנית ולהפעיל אותה במקומות אחרים, אנחנו תמיד שואלים את השאלה למה אותי לא לימדו מדע, ולמה ילדים נורמטיביים בבתי ספר לא יכולים ללמוד מדע בדרך הזאת, והמשך יבוא.
יעקב מרגי: הייתי באמת רוצה לשמוע מה זה נותן.
ג'וזף דביט: שמי ג'וזף מרמלה, אני לומד ביחידה לקידום נוער בתוכנית הילה.
ג'וזף דביט: למדתי לתעודה של תשע שנות לימוד ואני לומד לקראת עשר שנות לימוד, בהמשך אעבור למסלול בגרות.
ג'וזף דביט: עובדת קידום נוער הציעה לי פרויקט בתחום המדע במכון דוידסון, אני לומד בפרויקט זה השנה השנייה.
ג'וזף דביט: הפרויקט מעניין, לומדים דברים שלא הכרתי קודם.
ג'וזף דביט: שנה שעברה חקרנו תחומי מוסיקה ומדע וצעצועים ומדע.
ג'וזף דביט: מבין הדברים החדשים שלמדתי, בניתי רמקולים, איך אפשר לשמוע מוסיקה דרך השיניים, איך עובדת מכונית על שלט רחוק.
ג'וזף דביט: פרקנו צעצועים וראינו איך הם בנויים מבפנים.
ג'וזף דביט: מזה אנחנו עוסקים בחידות, יש חידות רבות מעניינות ומסובכות ואני אוהב לפתור אותם.
ג'וזף דביט: המקום שאני מגיע אליו הוא מקום מאוד יפה ולא ראיתי כזה אף פעם.
ג'וזף דביט: דר' עובד קדם ממכון דוידסון, המדריך שלנו, איש נפלא.
ג'וזף דביט: מלמד בצורה רגועה, לא מתעצבן.
ג'וזף דביט: הכרתי חברים בקבוצה, אפשר להכיר חברים חדשים וזה עושה טוב, הלמידה שונה מאשר הייתה בבית הספר, כמעט הכול שונה במכון דוידסון.
ג'וזף דביט: איך עושים דברים מדעיים על למידה מעשית.
ג'וזף דביט: אני מתנסה בלעשות דברים, המורה מסביר, באותו זמן אני עושה.
ג'וזף דביט: אני חוקר איך פועלים הדברים, ידע זה כוח, זה יכול לעזור בעתיד, כמו להבין טוב יותר איך הדברים סביבנו פועלים.
ג'וזף דביט: אפשר לעשות חלק מהדברים בבית ולהראות לחברים.
ג'וזף דביט: הרווחתי בהשתתפותי בפרויקט, תודה לצוות שקשור לפרויקט, אני ממליץ.
גליה אריאלי: שמי גליה אריאלי, אני מאשלים, אני הנציגה של אשלים בתוכנית הזו.
גליה אריאלי: הייתי באחד הסיכומים של אחד הקורסים והיה שם נער ועובד סיפר לי על הנער הזה שכמו שג'וזף וכל מיני נערים מתגלים עם יכולות מאוד גבוהות, שלפעמים הם עצמם לא היו מודעים להם, הנער הזה עובד אמר לו, לך הביתה תחשוב כמה זמן, אם תרצה אני מסדר לך פרח, שעד סוף הצבא תוכל ללכת לאוניברסיטה, למה שאתה רוצה, אפילו מהנדס.
גליה אריאלי: אז הוא אומר לעובד, ארכיטקט, אני גם אוכל להיות, אז הוא אומר לו גם ארכיטקט, תחשוב כמה ימים.
גליה אריאלי: הוא אומר, אני לא צריך לחשוב, אני אומר לך עכשיו שאני רוצה.
גליה אריאלי: הוא אומר אחר כך, אני לא יודע איך פספסתי את מערכת החינוך.
גליה אריאלי: גם פה בקורס הוא אומר אני אפילו עדיין לא מיציתי את זה.
גליה אריאלי: אבל איך פספסתי ואני חושבת שזה החיבור בין האמונה של כולנו שיש המון נוער והמון פוטנציאל שמתפספס ומסתובב, ואנחנו צריכים לעזור להם גם לראות אותם ושגם הם עצמם יכירו את היכולות שלהם, שאף אחד לא הכיר בזה.
רונית סיטקוב: אני רונית, מנחת תוכנית הילה במכון במרכז, מלווה את כל הרשויות שבהם יחידות לקידום נוער.
רונית סיטקוב: אני רוצה להצטרף לדברים של עובד וגם של גליה ובעיקר לדברים של ג'וזף.
רונית סיטקוב: מעבר לחממה, למקום המיוחד שניתנת לילדים הזדמנות, יש בפרויקט הזה בעצם דילוג על פערים, צמצום שלהם בצורה מאוד, מאוד משמעותי.
רונית סיטקוב: כי כפי שהציג ג'וזף, זה חלק מהילדים מנותקים תקופה ארוכה, לומדים בהשכלה הפורמאלית לתשע שנות לימוד, מעולם לא ניתנה להם ההזדמנות הזאת ובאה המעבדה, הם מגיעים לדברים שהם פשוט לא התנסו בהם מעולם.
רונית סיטקוב: בצורה כזאת מקרבים אותם בפעולה חווייתית להיות כמה שיותר דומים ולפעמים אפילו יותר.
רונית סיטקוב: אני מברכת על הפרויקט ואני מאחלת לכל ילד בישראל, מהנוער המנותק והנוער הנורמטיבי, שיזכה לפעולה כל כך משמעותית.
יעקב מרגי: אני חושב שכולנו מסכימים סביב השולחן ששלושים זה גם פיילוט.
רונית סיטקוב: גם עם השלושים יש קשיים.
יעקב מרגי: כמו כל דבר טוב, נתקדם הלאה.
נעמי כרמון: אפשר להעיר לעניין הזה?
נעמי כרמון: רציתי להציע לכם להתקשר עם עמותת בשער, אתם מכירים אותה, עם פרופ' זאב טלמור, תכניסו גם את הטכניון, ובאופן כללי עם בשער שזו עמותה של המורים והמרצים במוסדות להשכלה גבוהה, שעוסקת בדברים שקרובים לנושא הזה.
חיים פקטור: התוכנית האחרונה שרוצים להציג בפני הוועדה, נוגעת גם אוכלוסיית יעד של הג'וינט , זה לנושא של קידום של נוער עולה, יציג אותה מר איציק זהבי, ראש תחום למידה בג'וינט .
איציק זהבי: שלום לכם, שמי איציק זהבי כמו שחיים הציג ואני יודע שלוח הזמנים שלנו קצר, אני אנסה להיות תמציתי וישר להתחבר לדברים של גליה, שתיארה את הצורך לפתח ולטפח את הפוטנציאל אצל בני נוער.
איציק זהבי: אני מהמקום שבו אני מטפל, אני מבקש להחזיר את המוקד לנושא של ילדים ונוער יוצאי אתיופיה, קווקז, בוכרה.
איציק זהבי: תלמידים עולים, עולי שנות התשעים בעיקר, שעלו לישראל ונמצאים בתוך תהליך הקליטה וההגירה שלהם לתוך החברה הישראלית, להשתלבות בתוך החברה הישראלית ואותם אנחנו רוצים לקדם, זה חלק מהפעולה של הג'וינט הרחבה בנושא של אוכלוסיית העולים.
איציק זהבי: לטובת העניין הזה אנחנו מקיימים הרבה מאוד פעולות ותומכים בהרבה מאוד תוכניות שקשורות לתחום החינוך באופן כללי, עוזרים הרבה מאוד לחלשים.
איציק זהבי: במקרה שלנו בועדה הזו ביקשנו להציג תוכנית שבאה דווקא לתת את המענה ולתת איזה שהיא דחיפה מיוחדת לנושא של תלמידים עולים מצטיינים, שאנחנו רוצים לאתר את הפוטנציאל שלהם, ובתוך תהליך הלמידה שלהם, בתוך בתי הספר לאפשר להם בזמן יחסית קצר לעבור ממסלולים של למידה רגילה וחטיבות הביניים, למסלולים שהם ברמה הרבה יותר גבוהה, לחמש יחידות בתחומים של מדעים, בתוך החטיבות העליונות.
איציק זהבי: את הפעולה הזו אנחנו עושים ביחד עם העמותה למצוינות בחינוך, יושב פה חזקי אריאלי מנכ"ל העמותה, ומויש ברדיצ'ב מנהל תוכנית מצוינות 2000.
איציק זהבי: התוכנית שלנו היא תוכנית שהיום מטפלת בכשלוש מאות תלמידים בחטיבות הביניים, כולם ילדים עולים במרכזים שונים בכל רחבי הארץ מעפולה בצפון ועד קריית גת בדרום.
איציק זהבי: התוכנית מופעלת בשיתוף עם הרשויות המקומיות ועם משרד החינוך ואנחנו מתכוונים בשנים הקרובות, בסיוע של גיוס משאבים מחו"ל על ידי העמותה ועל ידי הג'וינט וגם בסיוע של משרד החינוך, להרחיב את הפעולה באופן ניכר אצל כל אחד ואחד מהישובים שבהם יש תלמידים עולים שמחפשים למצות את הפוטנציאל שלהם.
איציק זהבי: אני אומר אולי בעניין הזה רק עוד משפט אחד, הרעיון שבו הילד העולה בתוך הבית, בתוך הקהילה, בתוך הקבוצה החברתית שלו, התלמיד האתיופי שיוכל לקום ולהפוך מלהיות מובל, להיות מוביל, זה הרעיון שבעצם מנחה אותנו ואנחנו רואים את התלמידים שהיום נמצאים איתנו, ונמצא פה איתנו אתסב שהוא מרחובות שתכף יספר וידגים מה הם עושים, הוא דוגמא נהדרת לכך שהוא יכול להיות במהרה מוביל בתוך הקבוצה החברתית שלו, מוביל בתוך בית הספר, ואנחנו מקווים שזה יהיה פוטנציאל להצטרפות של הרבה מאוד עולים לתוך העולם האקדמי בנושא של מדע וטכנולוגיה.
איציק זהבי: חזקי בבקשה.
חזקי אריאלי: קודם כל אני רוצה לפתוח ברשותכם בברכה לג'וינט ישראל ביום חגו, אני מוכרח להגיד שכארגון שעובד עם הג'וינט מאוד מאוד צמוד, אנחנו נהנים מכל רגע ואני לא אומר את זה רק לכבודם, אלא זה לכבודנו.
חזקי אריאלי: המקצועיות שלהם, הנחישות שלהם, אבל בעיקר הלב שלהם, זה דבר שאני חושב שאם היה עוד יותר רחב, מדינת ישראל החברה בישראל הייתה נראית עוד יותר טוב.
חזקי אריאלי: אני באמת מוריד בפניהם את הכובע ואני מקווה שהפעולה שלנו רק תורחב למען החברה בישראל.
חזקי אריאלי: העמותה למצוינות בחינוך זה גוף שקם כדי לטפח את המצוינים והמצוינות במערכת החינוך.
חזקי אריאלי: הפעולה שלנו נעשית היום בכל הארץ, בעיקר בישובי הפריפריה אבל לא רק, גם במרכז, אין לנו עניין לתת סטיגמה לישובי הפריפריה, להיפך.
חזקי אריאלי: אנחנו מפעילים את התיכון למדעים ואומנויות בירושלים ותוכנית מצוינות 2000 שפועלת היום בקרוב למאה חמישים בתי ספר ברחבי הארץ, בעוד כמה עשרות בתי ספר גם בארצות הברית, זה סיפור בפני עצמו.
חזקי אריאלי: יש היום כ- 7000 תלמידים מצוינים במערכת החינוך שאנחנו מטפלים בהם, במיוחד בתחומי המדעים ופיתוח החשיבה המתמטיקה.
חזקי אריאלי: המטרה היא לתת להם כלים, מיומנויות חקר וחשיבה ודרכם למשוך את כל הקבוצה, ליצור תרבות של מצוינות ברמת בית הספר.
חזקי אריאלי: לצערנו ישנה אוכלוסייה שלמה שברובה לא משתלבת בקבוצה הזאת, וזאת האוכלוסייה שאיציק הזכיר מקודם של יוצאי מדינות קווקז, בוכרה ואתיופיה.
חזקי אריאלי: לא בהכרח מסיבה של יכולת שלהם, יש שם תלמידים נהדרים, מצוינים ועם מוטיבציה גבוהה, אבל משיקולים אחרים שאתם בוודאי מכירים אותם, חלקם גם מכירים אותם.
יעקב מרגי: לפעמים גם מנטאליות של צניעות.
חזקי אריאלי: נכון, ואנחנו ביחד עם הג'וינט החלטנו לא לוותר להם, פשוט מאוד לא לוותר להם.
חזקי אריאלי: אנחנו נכניס אותם לתוכניות, אם הם לא באים בדלת הזאת הם יכנסו בדלת הזאת.
חזקי אריאלי: כך בעצם חברנו יחד ליצור את התוכנית, קודם כל הראשונה ברחובות כפיילוט ועם ההצלחה שלה המאוד, מאוד גבוהה, ותכף תראו דוגמא קטנה, החלטנו להרחיב את הפעילות ולהקים מרכזים בכל רחבי הארץ, כרגע אנחנו בתהליך של הקמה של עשרה מרכזים כאלה ברחבי הארץ, לעולים מהמדינות האלה, בתקווה מהר מאוד להגיע לכל ראש החץ של הקבוצה הזאת, אשר תמשוך אחריה באמת את האוכלוסייה כולה מהמדינות האלה, מהאוכלוסיות העולים האלה.
חזקי אריאלי: הרעיון הוא ליצור אצלם בפירוש גאוות יחידה, אווירה של סיירת, אולי שהם לא כל כך רגילים לה, חלקם לפחות, שהם רגילים שהם מאחורה, הם לא מאחורה, הם יגיעו למכון ויצמן והם יגיעו לטכניון והם יגיעו לכל המקומות האלה זה המסר שאנחנו מעבירים להם כל הזמן.
חזקי אריאלי: הם לא פחות טובים מאף אחד אחר, יש להם יכולת ויש להם פוטנציאל, הם צריכים לעבוד קשה כמו כל אחד אחר, אבל בתוכנית מיוחדת שנועדה לטפח את זה.
חזקי אריאלי: התוכנית שלנו בפירוש מתמקדת בפיתוח היכולות והמיומנויות של התלמידים, לא רק הזיכרון שלהם, כדי שהם יוכלו דרך המדעים והמתמטיקה להתמודד גם עם שאר המטלות והמקצועות של בית הספר, כתלמידים מובילים ומצטיינים.
חזקי אריאלי: אני רוצה לעצור כאן ובאמת לתת לכם את הזכות לשמוע מכלי ראשון את אלתסב, שייתן הדגמה של מה שהוא עובר בתוכנית.
אלתסב סראוו: שמי אלתסב סראוו ואני מרחובות, אני משתתף בפרויקט עולים למצוינים 2000.
אלתסב סראוו: בפרויקט הזה יש עשרים ילדים מכמה בתי ספר, החטיבה מז/ עד ט' ושם עוזרים לנו להבין דברים חדשים, לגלות מה שלא ידעו, במקום להישאר בבית או לשחק כדורגל, אנחנו מגלים שם דברים חדשים ומרחיבים את הדעת שלנו, מפתחים את החשיבה שלנו, לא על ידי פתרון בעיות רגילות, עוזרים לנו בדגמים.
אלתסב סראוו: יש לנו פה דוגמא על מה שאנחנו עושים, יש פה תמונה של שנים עשר איש שמעבירים דברים, נוסף אדם חדש ויש לנו שלושה עשר איש, איך זה יכול להיות שיש שלושה עשר איש ונוסף בן אדם חדש.
אלתסב סראוו: זה אותו ציור, לא הוספנו כלום.
אלתסב סראוו: יש לנו פה רמז איך לענות, פה יש שנים עשר איש, אם נעביר את הציור ככה, יהיו לנו שלושה עשר אנשים.
אלתסב סראוו: בתחילת הציור כל אחד מעביר משהו, וכך נוצר בן אדם חדש, כך אנחנו לומדים דברים, אנחנו לומדים תוך משחק ודברים כאלה.
אלתסב סראוו: פה העיקרון של זה, זה חוק שימור השטח, כל אחד מעביר שטח קטן וכך נוצר בן אדם חדש.
משה ברדיצ'ב: זה פתיח וטריגר לפעולה שקשורה בסדרות, חוק שימור השטח, דוגמא קטנה.
משה ברדיצ'ב: יישר כוח,
קריאה: כמה זמן אתם נמצאים - -
אלתסב סראוו: לומדים פעמיים בשבוע, יום אחד אנחנו לומדים מתמטיקה ומדעים וביום – אנחנו לומדים או זה או זה, אנחנו לומדים מדעים , במדעים אנחנו לומדים על נושאים כלליים, לפתח את החשיבה שלנו כמו שאמרתי קודם וגם אותו דבר כמו מתמטיקה.