GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלה נווה: מה זאת אומרת?
אלה נווה: המשרד יצטרך לקחת מפעל ולהשקיע בו.
אלה נווה: לקחת טכנולוגיות ולנסות את זה בתור ניסיון.
אלה נווה: אנחנו נרוויח מזה, כי אנחנו נאבקים לטובת בריאות הציבור בצפון.
אלה נווה: אתם תרוויחו מזה, הם ירוויחו מזה ולכולם יש מה להרוויח מזה.
אלה נווה: לדעתי, זה משהו שכדאי להיפגש לגביו עם שר האוצר ולנסות לדבר על תקציבים מיוחדים, גם בגלל שהבנו כבר שיש פוטנציאל כלכלי לייצוא - -
מיקי הרן: מי שמתמוטט מעביר את הזיהום שלו אלינו.
מיקי הרן: בסוף אנחנו ניקח גם את אלה הקיימים וזו החובה שלהם.
צבי ווליצקי: אני מחברת "סולל".
צבי ווליצקי: רציתי לחזק את מה שאמר, אבל מעבר לשדות הסולאריים הגדולים שאנחנו יודעים לייצר, יש לנו גם שדות סולאריים קטנים שיודעים לייצר מיזוג אוויר.
צבי ווליצקי: אין יום שלא מגיעות אלינו מספר פניות מרחבי העולם לבחינה פרודוקטיבית במיזוג אוויר או לייצור חשמל.
צבי ווליצקי: מישראל אנחנו לא מקבלים פניות.
צבי ווליצקי: אנחנו מבצעים כמה פרוייקטים בחודש בספרד ובקליפורניה ואנחנו לא מבצעים בארץ, כי אין דרישה לבצע בארץ.
צבי ווליצקי: חברות החשמל בקליפורניה חייבות עד שנת 2011 או 2015 להגיע לאחוז מסוים של ייצור חשמל מאנרגיה חלופית, מה שלא קיים בארץ.
צבי ווליצקי: החובה הזאת להגיע לאחוז גבוה - -
אופירה אילון: יש על זה החלטת ממשלה.
מיקי הרן: בא נאמר כך: באמנת האקלים, מדינת ישראל נחשבת למדינה מתפתחת ולא מפותחת ולכן, היא לא מחויבת בנספח, כמו המדינות האלה.
מיקי הרן: אבל, יש להניח וכמעט בטוח, שבתקופת ההתחייבות הבאה יחייבו גם את הארצות המתפתחות.
אברהם ישראלי: קליפורניה לקחה על עצמה.
מיקי הרן: אבל גם מדינת ישראל לקחה על עצמה.
מיקי הרן: החלטת הממשלה קיימת ורק לא מבצעים אותה.
צבי ווליצקי: יש שם חברות שמציעות לצרכנים שלהם: תוסיפו 2 דולר בחודש ונדאג לכם ש-20% מההצלחה שלכם תבוא מאנרגיה חלופית.
צבי ווליצקי: כל היוזמות האלה לא קיימות בארץ.
לאה נס: לא מעודדים את זה בארץ, אתה צודק.
יאיר אמיתי: אני מנכ"ל מרכז התעשייה הישראלית למרכז ופיתוח ואני מייצג פן נוסף של הפעילות של המדען הראשי של משרד התמ"ת.
יאיר אמיתי: אנחנו בעצם הזרוע שיוצרת או עוזרת ליצירת שיתופי פעולה טכנולוגיים בין לאומיים, בין תעשיות מקומיות לתעשיות זרות.
יאיר אמיתי: אני רוצה לומר שבתכנית העבודה לשנה הקרובה, ישנן כמה תכניות עם מספר מדינות מתקדמות כגון מדינות סקנדינביה.
יאיר אמיתי: עם שבדיה יש תכנית משותפת ופרוייקטים לפיתוח משותף בנושאים של איכות סביבה ועם עוד מספר מדינות שבדרך.
יאיר אמיתי: זה יכול להיות אחד התחליפים ולא אמרתי התחליף, לנושא של כל הבעייתיות של הבטא סייט המקומיים בארץ.
יאיר אמיתי: כי בשיתוף פעולה עם חברה זרה, הבטא סייט לא חייב להיות דווקא בארץ והוא יכול להיות באיזון ובמימון משותף ולכן, אני אומר שמתפתח כאן כיוון פעילות נוסף.
לאה נס: נשמע טוב מאוד.
ניר בן אהרון: אני ממכון ירושלים לחקר ישראל.
ניר בן אהרון: אנחנו בשנת 2000 עשינו מחקר על כמה המדינה משקיעה בנושא של מו"פ בתחומי איכות הסביבה.
ניר בן אהרון: מצאנו, שההשקעה היתה כ-0.3% מההשקעות של המדינה במו"פ והשווינו את זה גם למה שקורה בחו"ל.
ניר בן אהרון: מצאנו, שבחו"ל הממוצע הוא 3%, כך שבארץ היינו עשירית מהממוצע בחו"ל, כאשר המדינה שמצאנו שמשקיעה הכי פחות בחו"ל השקיעה 0.6%.
ניר בן אהרון: כך שאנחנו היינו מדינת ה-OSD שהשקיעה הכי פחות בנושא הזה של מו"פ סביבתי.
ניר בן אהרון: יכול להיות שמאז זה קצת גדל, משנת 2000, אבל אני לא חושב שבסדרי גודל - -
מיקי הרן: זה עוד יותר אבסורדי, מפני שמדינת ישראל משקיעה הרבה במו"פ, אלא שהחלוקה הפנימית היא כזאת, שלמו"פ הזה - -
לאה נס: שמענו פה תחומים נרחבים, אבל יכול להיות שבאחוזים זה לא רק לא מספיק אלא שזה חלק קטן מאוד מאוד ואני חושבת, שזה חלק מהמסקנות שצריך יהיה לשנות את זה.
לאה נס: לקחת את זה בתור פרוייקט ונישה בפני עצמה עם קריטריונים בפני עצמם, גם עם ההגדרה הקשה של סביבתי או איכות סביבה, אבל אפשר להתמודד עם זה ולהשקיע בכיוון.
מיכה סנדיגורסקי: אני רכז תכנית "בשן" לקידום פרוייקטים לעולים חדשים.
מיכה סנדיגורסקי: התכנית של משרד המדע, אנחנו די בקשיים ואני עובד של תכנית "בשן" בשטח, אני רכז בדרום.
מיכה סנדיגורסקי: אני פונה לכל העולים החדשים ובודק מקצועית בתחום איכות הסביבה של התכנית ונמאס לי לראות שאני כל הזמן משתתף בהלוויות של פרוייקטים מצוינים.
מיכה סנדיגורסקי: הרעיונות מזדקנים והאנשים מזדקנים ונמאס לי לתת ייעוץ ליהודים מרוסיה לקידום פרוייקטים בתחום איכות הסביבה בקנדה וכן הלאה.
מיכה סנדיגורסקי: בוודאי שגם תכנית "בשן", אנחנו לא עשינו די.
מיכה סנדיגורסקי: אנחנו לא הצלחנו הרבה.
מיכה סנדיגורסקי: כולנו יודעים שבפעולות של התנדבות אנחנו לא הצלחנו הרבה.
מיכה סנדיגורסקי: אני יודע, שבדרך לחממות הטכנולוגיות ל"מקורות" יש 6 בטא סייטים ויש הרבה ואין מה לעשות.
מיכה סנדיגורסקי: אני אקח על עצמי את היוזמה ואני אשלח לכולם מכתב לעזור לי, כיועץ פרטי, כרכז "בשן" ויש לי עוד כמה כובעים, לשחזר את מערכת קידום הפרוייקטים מהתחלה של עולים חדשים, ואני אשמח לקבל כל עזרה, כי כל זמן שאנחנו מדברים מדינת ישראל מפסידה.
מיכה סנדיגורסקי: אני מקווה להיות תוך חודש ימים ברוסיה.
מיכה סנדיגורסקי: איכות הסביבה, הטכנולוגיה של הסביבה הפכה למקצוע כמו עורך דין, מקצוע יהודי.
מיכה סנדיגורסקי: שם, גם אנשים לא חושבים לעלות ארצה, הם חולמים לקדם את הפרוייקטים פה בארץ ולצערי הרב, אין עדיפות.
מיכה סנדיגורסקי: דברים כאלה יש לזרז לא רק מרוסיה אלא מכל המדינות.
מיכה סנדיגורסקי: הגישות הן שאנשים מרגישים שהם חייבים לקדם את הדברים האלה לארץ קודש.
ברוך אורן: במקום להשתתף בהלוויות, אני מציע שתכנס לטכנולוגיית מים ומים זה חיים, אז זה בדיוק ההפך.
ברוך אורן: אתה מוזמן להשתמש בנו.
לאה נס: משפט אחרון, בקיצור.
יורם אבנימלך: ראשית, אני רוצה לצעוק, אבל בגלל הכבוד לוועדה אני אצעק בשקט.
יורם אבנימלך: יש לנו פוטנציאל של מיליארדי דולרים הכנסה של אלפי מקומות עבודה ואנחנו ממזמזים את זה.
יורם אבנימלך: כמה דברים קונסטרוקטיביים, ואני יודע שלוועדה הזאת אין מיליארדי דולרים לחלק, אבל יש לה אמצעים.
יורם אבנימלך: אני הייתי מציע שהוועדה ויושבת ראש הוועדה, עם היוזמה שלך, לפנות למשרד האוצר ולבקש התייחסות להמלצות של דוח הוועדה שהוגש.
לאה נס: צר לי שלא נמצא כאן נציג משרד האוצר, כי זו היתה התרומה שלו לדיון.
יורם אבנימלך: לגיטימי שוועדת כנסת מכובדת תבקש התייחסות של משרד.
יורם אבנימלך: אני מציע שהוועדה תפנה למשרד התמ"ת, לבקש תוך מספר חודשים הצעות דיווח והצעות שלהם לקידום נושא טכנולוגיה סביבתית.
יורם אבנימלך: אפשר לעשות את זה מאוד קצר, כי המנכ"לית של המשרד לאיכות הסביבה יושבת לידך.
יורם אבנימלך: לבקש מהם להכין הצעה להעדפה של טכנולוגיה ישראלית לפתרון בעיות סביבה ושוב, להעביר דוח לוועדה מה נעשה בתחום קידום הטכנולוגיות הסביבתיות.
יורם אבנימלך: במידה ויש צורך לעשות אינטגרציה, לכתוב או לסייע, "מוסד נאמן" עומד לרשות הוועדה לקדם את העניין הלאה.
אסף ברנע: אני איש של הפעילות של "ווטק" ב"מקורות".
אסף ברנע: בדרך כלל מסיימים ישיבות באייטם ואני לא יודע איך ישיבות בכנסת מסתיימות ומה האייטם שיוצא מהישיבה הזאת, אבל בקשתי או המלצתי, בסופו של דבר הנושא של איכות הסביבה נופל הרבה מאוד פעמים בגלל שזה לא מספיק סקסי.
אסף ברנע: זה נורא חשוב, אבל מערכת הרפואה קורסת וכולי.
אסף ברנע: הגם שיש פה אינטרסים שונים וכל אחד מציג את האינטרסים שלו מהמקומות מהם הוא בא, אני חושב שיש פה הסכמה כללית שהפוטנציאל המסחרי, וזה בעיניי המסר של כל האנשים שיושבים פה ובטח ובטח האנשים שנמצאים באינטראקציה עם המסדרונות האלה בכנסת, זה לדעתי הדבר שיכול למשוך את זה למעלה.
אסף ברנע: שבאים לקרן הון סיכון וקרן הון סיכון רוצה להשקיע ולשים כספים גדולים אמרים ליזם: בא תראה לי פוטנציאל של מיליארד דולר ואז תיקח 2% וכולי.
אסף ברנע: צריך להחליט שהמספר הזה, בין אם זה 550 מיליארד דולר בשוק העולמי, בשוק הטכנולוגיות זה 250 מיליארד דולר וזה המסר שבעיניי צריך לצאת מפה, אם מקובל על אנשים נוספים, כמסר שיכול לחדור ולהוציא את הסטגנציה הזאת אל הפועל, כי אחרת ימשיכו להסתכל על איכות סביבה ככן, נכון, חשוב, אבל, אבל, אבל.
אסף ברנע: ..
לאה נס: זה בדיוק היה הדוח הזה והמודל שהציג "מוסד נאמן", שהפעם התמקד בתועלות כלכליות.
לאה נס: לכן אמרתי שנושא הבריאות, שיותר חשוב מזה, כדי לקדם את זה החלטנו ללכת על הפן של היעילות הכלכלית וכמה שזה יהיה רווחי.
לאה נס: אז למרות שנציג משרד האוצר לא נמצא פה, בהחלט תצא קריאה לשר האוצר לא רק להפנים אלא גם ליישם, וזו הקריאה שתבוא למשרד האוצר.
לאה נס: אנחנו שנים מנסים להאדיר את העניין של איכות הסביבה עם ועדה נפרדת בכנסת, אבל לא נכנעים למרות שזה לא עובד בינתיים.
מיקי הרן: עובד, למה לא עובד?
לאה נס: לא כמו שהיינו רוצים.
לאה נס: אם בעולם הגדול זה נתן קפיצה, אמנם מדברים פה על 20 שנה בארץ ובעולם זה כבר יותר מ-30 שנה אבל הקפיצה שהעולם נתן, כמו שאת אומרת, שהאיטלקים באים לפה, כי לנו יש ידע ולהם זה נורא חשוב.
לאה נס: אבל אנחנו לא באים ולא מבקשים.
לאה נס: אומרים שאין דרישה מהארץ.
לאה נס: כל העולם רוצה ואין דרישה.
לאה נס: אז אחרי מודעות של 20 שנה, לא קרתה הקפיצה הגדולה.
לאה נס: אנחנו רוצים להתקדם כמו כל העולם.
לאה נס: את הקפיצה הזאת לא הצלחנו לעשות אבל מכיוון שהדברים הכלכליים ויוזמות כלכליות מצליחות להתקדם, אז אם ענייני בריאות ודיני נפשות לא מדבר, אז יכול להיות שכסף כן ידבר ואנחנו נדבר בשפה שזה מדבר.
לאה נס: זה היה הרעיון בישיבה הזאת, שהכסף מדבר ועם זה אנחנו נלך.
לאה נס: ההמלצות והדברים שקיבלנו במהלך הישיבה ירשמו.
יעקב מרגי: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לד"ר יעקב לופו שמתמחה במגזר החרדי.
יעקב לופו: אני אולי אתן ראייה קצת יותר רחבה מפני שאני רואה את המיפגש הזה כמיפגש בין השקפת עולם מסויימת, תרבות מסויימת לעולם אחר, עולם ההייטק שיש לו גם תרבות והשקפת עולם משלו, והייתי אומר שזהו מיפגש שלמעשה היה קיים מאז ומעולם בקרב היהודים.
יעקב לופו: בין פרנסה לתורה, הצורך להתפרנס והרצון ללמוד תורה, אלא שהוא עבר שינויים רבים מאוד בעת החדשה.
יעקב לופו: אני כתבתי על זה ספר, הוא נשלח לכל חברי הכנסת ולהרבה מאד אנשים כאן, על מפנה בחברה החרדית, הכשרה מקצועית ולימודים אקדמים.
יעקב לופו: הספר הזה מנסה להתמודד גם מבחינה הסטורית, מה קרה ממזרח אירופה, מחברת הלומדים שהייתה שם עד חברת הלומדים היום במדינת ישראל.
יעקב לופו: אנחנו יכולים להבחין בשינוי מובהק למשל, לחלוטין, בין אותה חברה ליטאית בליטא, לחברה הליטאית במדינת ישראל.
יעקב לופו: הדברים אינם דומים למרות שישנה המשכיות.
יעקב לופו: צריך להבין את ההמשכיות הזאת.
יעקב לופו: צריך להבין שמרכז אירופה שונה.
יעקב לופו: צריך להבין שצפון אפריקה הייתה שונה.
יעקב לופו: ואורח החיים של היהודים המזרחיים היה שונה.
יעקב לופו: צריך פה רבותי לנסות ולדבר חרדית.
יעקב לופו: אמנם כולנו מדברים עברית, אבל להבין את התובנות, את האידיאולוגיות, את אורח החיים הזה, אבל גם החרדים, שנמצאים היום במצב שאינו קל מבחינה כלכלית וכל מי שיושב מסביב לשולחן כאן מודאג, אינני מכיר מישהו שלא מודאג, גם החרדים צריכים להבין לעולם העסקי ולמשק המודרני ולעולם ההייטק יש גם שפה משלו, תרבות משלו וצריכה להיעשות כאן סינכרוניזציה של שפות.
יעקב לופו: הסינכרוניזציה הזאת נמצאת כאן גם בספר.
יעקב לופו: אני מתפלא אגב, שמי שהכין את החומר לישיבה לא הכניס גם את הספר שהוא אולי הדבר המרכזי שקיים היום במיפגש הזה.
יעקב לופו: אני מתאר בספר כיצד חל המפנה.
יעקב לופו: ואני מכה היום על חטא.
יעקב לופו: קראתי לספר "מיפנה בחברה החרדית" חשבתי שזו תהיה נבואה שמגשימה את עצמה אבל זה לא קרה לגמרי.
יעקב לופו: היה פה איתות, ויש איתות רציני והוא זקוק לעזרה, ואם לא הבית הזה ולא ממשלת ישראל תיתן את העזרה אז העזרה תגיע בחסדי שמיים אבל בינתיים צריך לעזור כי הדברים אינם מתקדמים מספיק.
יעקב לופו: רבותי, דיברו פה אנשי התעשייה ואנשי האקדמיה, אגב אני סוקר בספר את כל המכונים וכל המכללות להכשרה מקצועית, כל אחד בהתאם לדמותו וזה שונה.
יעקב לופו: הדוברים כאן דיברו על כך שהאברך החרדי, כשהוא מגיע לעבודה, מלבד אי אלו גאונים שלא צריכים שום דבר באף מקום, עקומת גאוסט היא עקומה אוניברסלית בכל מקום בעולם היא קיימת.
יעקב לופו: הציבור החרדי דומה לציבור החילוני.
יעקב לופו: רובנו נמצאים באמצע.
יעקב לופו: כשמגיע בחור מהאמצע למכון לב או לתעשייה הוא בחור מאובחן.
יעקב לופו: הוא מאובחן במובן הזה שחסרים לו X Y שנים במתטיקה ואנגלית.
יעקב לופו: אנחנו רגילים, ואני שייך גם כן לחילוניים, בבתי הספר לאבחן תלמידים.
יעקב לופו: תלמיד מאובחן מקבל מייד סיוע, עזרה.
יעקב לופו: קבוצה מאובחנת צריכה לקבל העדפה מתקנת, והחרדים במובן הזה הם קבוצה מאובחנת ועל כן, אם ממשלת ישראל לא תיגש במדיניות של העדפה מתקנת לעניין הזה, אנחנו רבותי נגרד רק את השוליים של העניין, וזה יהיה אמנם דיון נחמד וכלום לא ייצא מהדברים הללו.
יעקב לופו: משנת 1996 בו החל אותו מיפנה, הייתי קורא לזה, וינקר, איתות, למה שקורה שם בפנים, סך הכל גמרו 4000 אנשים את המכונים למיניהם ורובן נשים.
יעקב לופו: אצל הגברים לא חל שום שינוי.
יעקב לופו: כיצד יוצרים את השינוי הזה.
יעקב לופו: אתן לכם דוגמא ספציפית.
יעקב לופו: בין אותה נקודת התחלה להכשרה מיקצועית שכולנו מדברים עליה, או במיפעל או במכון ובין המקום בו נמצא האברך, יש פער, אני קורא לזה נקודת האפס.
יעקב לופו: צריכים שנת מכינה.
יעקב לופו: מכינה עולה כסף.
יעקב לופו: כשאתה מדבר היום עם בחורים שרוצים לעשות הסבה, אז אני בעבר לא הבנתי את זה ולכן אמרתי בתחילת דברי שצריך לדבר חרדית, אמרו לי, בשביל להתחיל צריך להקים לנו כוילל.
יעקב לופו: אמרתי לעצמי, ריבונו של עולם, אתה מדבר על כך שהגיע הזמן אולי לעזוב את הכויללים וללכת ללמוד קורס ומקצוע, איך הוא רוצה לעזוב כוילל ושתקים לו כולל.
יעקב לופו: כוילל רבותי, זה לא דוקא מקום ששם לומדים תורה.
יעקב לופו: הוא ימשיך ללמוד תורה כי ככה זה וזו העדיפות שלו ואין להתערב בזה.
יעקב לופו: אבל צריך לתת לו מסגרת שהוא יוכל לאכול את המעט לחם שיש לו בזמן שהוא לומד מקצוע.
יעקב לופו: אני עובד היום בקרן בירושלים.
יעקב לופו: יזמתי, והקרן בירושלים הולכת לחפש כסף בחוץ לארץ על מנת להקים בירושלים, מכינות במתמטיקה ואנגלית ועברית כהלכתה לחרדים.
יעקב לופו: מה זה עברית כהלכתה?
יעקב לופו: לא שהם לא יודעים עברית, יש לשון ודקדוק, זו דיסיפלינה.
יעקב לופו: עכשיו, מדוע שהממשלה לא תעשה את זה?
יעקב לופו: למה הקרן צריכה לעשות את זה?
אראלה גולן: מדוע לא תשלח אותם כבר בתיכון ללמוד את זה?
יעקב לופו: אני לא רוצה להיכנס לעניינים של השקפה.
יעקב לופו: עיזבי את ההשקפה.
יעקב לופו: יש בעיה שצריך לטפל בה.
יעקב לופו: צריך לתת לציבור הזה את האפשרות להיכנס לפרנסה בדרכו שלו.
יעקב מרגי: רבותי, אין ספק שבשנים האחרונות קרו תהליכים בחברה החרדית.
יעקב מרגי: אנחנו עדים לכך עוד בתקופת שר העבודה והרווחה הרב אלי ישי, ריבוי הקורסים בהכשרה מקצועית, ואז כולם הרימו גבה.
יעקב מרגי: אבל אני חושב, כמו שאמרת, שזה באמת נוגע בשוליים.
יעקב מרגי: למרות שהעשייה היא ברוכה ואין לנו שום טענה לא למעסיקים שעשו את המיזמים האלה, ולא למיכללות שיוזמות כי הם נהנים והשני לא חסר ואנחנו מברכים על כל יוזמה.
יעקב מרגי: כל המדיניות הכלכלית היא אנטי קיצבאות.
יעקב מרגי: ושייצאו לעבודה.
יעקב מרגי: הממשלה הייתה צריכה במקביל, בד בבד, כשהיא עושה את זה, לתת את האפשרויות.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני לא יכול כמחוקק לדרוש את הכל מהמעסיקים.
יעקב מרגי: כי גם הם רואים את העולם דרך התוצאה הסופית במאזן הסופי.
יעקב מרגי: יש גבול כמה הם יכולים להפריש לקטע הזה.
יעקב מרגי: נכון שזה נהנה וזה לא חסר אבל אני חושב שהגופים הממשלתיים, ודיבר על כך ד"ר לופו, אני חושב שזה יהיה קצת לא פופוליסטי מצידי לומר את זה, היו החלטות ממשלה לגבי העדה האתיופית.
יעקב מרגי: כדי לשלב אותם בחברה הישראלית, לתת אפילו העדפה מתקנת בגיוס עובדים.
יעקב מרגי: לא משנה שהממשלה שהחליטה לא קיימה את זה בעצמה.
יעקב מרגי: אבל היא החליטה.
יעקב מרגי: ואני חושב שאם הממשלה באה לדבר על הנושא הזה של פרנסה בכבוד באמת, בכוונות טהורות, וברצון לשלב את החרדים בנשיאת הנטל הכלכלי במדינה, היא צריכה לבוא עם נקיון כפיים ולתת את האפשרויות.
יעקב מרגי: הרי לא יתכן לדרוש מאברך כוילל כמו שאמר ד"ר לופו, הרי כולנו יודעים כמה עולה שנה אקדמית.
יעקב מרגי: במיוחד כשזה במיכללות וזה אינו מסופסד כמו באוניברסיטאות.
יעקב מרגי: כשאני רציתי ללמוד משפטים, לתרום להגעתי לכנסת, הייתי צריך לשלם 22,000 שקלים לשנה.
יעקב מרגי: את הטורו קולג' כולם מכירים.
יעקב מרגי: ש"ס נתנה דחיפה לנציגים שלה לקדם את המוסד.
יעקב מרגי: ואז כשגמרו את התואר הראשון, הגופים הממשלתיים שמפרסמים מיכרזים אמרו, רגע, הטורו קולג' זה לא תואר כל כך מתקדם.
יעקב מרגי: עכשיו כבר במיכללה בקריית אונו גומרים תואר ראשון ויש גם מחזורים שמסיימים שם תואר שני.
יעקב מרגי: יש לי חבר שאשתו אמרה, סליחה, למה שתלך ללמוד, הנה החבר שלנו השכן, השקיע שנה שלמה בלימודים, לא עבד, שילם על נסיעות והכל, והנה הוא מובטל עם תואר ראשון.
יעקב מרגי: פעם הוא היה מובטל בגלל שהוא חרדי, נושא אובייקטיבי, עכשיו הוא מובטל עם תואר ראשון.
יעקב מרגי: לכן, אין ספק שבלי עבודה מערכתית של גופי הממשלה והמעסיקים, לא יהיה פה שינוי מצב.
יעקב מרגי: טוב, מאחר והקפנו את הדוברים העיקריים, אתן את רשות הדיבור למי שרוצה להתייחס למה שנאמר כאן והצעות קונקרטיות יבורכו.
אליעזר רונן: שמי אליעזר רוזנפלד ואני נציג משרד המדע והטכנולוגיה.
אליעזר רונן: אני רוצה להדגיש קודם כל שמשרד המדע והטכנולוגיה הולך גם הוא להקים מרכזים עבור הנוער החרדי על מנת לסגור את הנושא של הפער הדיגיטלי שהזכיר איציק כהן:.
אליעזר רונן: אני רוצה בכל זאת גם להתייחס נקודתית לנושא.
אליעזר רונן: קודם כל אני מאד שמח שנמצאים גם כמה חברי כנסת חרדים, אני הייתי פה כמה וכמה פעמים בוועדות המדע ועל פי רוב לא נמצא נציג חרדי כדי לשמוע את הבעיות האלה.
אליעזר רונן: דבר שני, הזכירו את הנושא של העמדת תנאים לנשים חרדיות בזמן ההכשרה.
אליעזר רונן: לפי דעתי צריך להיות גם ליווי רבני בזמן העבודה עצמה, כיוון שלבחור או בחורה חרדית קשה מאד להשתלב במקומות עבודה בהם יש לו קשיים דתיים.
יעקב מרגי: בנקודות האלו נגענו.
יעקב מרגי: השאלה היא אם יש דברים נוספים שיכולים להאיר ולהעיר על מנת לקדם את הנושא.
אליעזר רונן: הנושא בו התחלתי של לעורר את ההתעניינות ולעורר את האפשרויות ולפתוח את העיניים לכיוונים השונים, צריך להתחיל בגיל יותר מוקדם מאשר בגיל של אברך, כאשר הוא נמצא במצב של מצוקה פיננסית וכספית ואז הוא מחפש מה לעשות.
יעקב מרגי: קיפחנו את מר יעקב נוי.
יעקב מרגי: אני מבין שהוא יצא.
יעקב מרגי: מישהו נוסף רוצה להתייחס?
יובל פלג: שמי יובל פלג ואני פסיכולוג ואני רוצה להציג עוד נקודה אחת שלא דובר פה עליה והיא המשבר הפסיכולוגי העמוק שגבר חרדי עובר עם ההחלטה שלו לצאת לעולם העבודה.
יובל פלג: אני חושב שהנושא הזה כמעט ולא מטופל.
יובל פלג: כיועץ תעסוקתי לגברים חרדיים שעושים תהליך כזה, זו בהחלט נקודה שרציתי להאיר אותה פה בפני האנשים.
יעקב מרגי: תודה, הדובר הבא בבקשה.
בצלאל כהן: שמי בצלאל כהן ועד לפני מספר חודשים הייתי אברך כוילל.
בצלאל כהן: לפני כחצי שנה התחלתי לכתוב ניירות עמדה בעבור מכון פלורסהיימר והיום אני עובד במינהלת לקידום תעסוקה של התמ"ת והג'וינט.
בצלאל כהן: אני חושב שהנקודה שסיימת איתה של שיתוף פעולה היא הנקודה החשובה ביותר.
בצלאל כהן: למען קידום התעסוקות לציבור החרדי הכולל גברים ונשים פועלים מעט מאד אנשים וחשוב שאותם אנשים יעבדו בשיתוף פעולה מפני שיש כאן דברים רבים שצריך להתייחס אליהם.
בצלאל כהן: אם אנחנו מדברים על הנקודה שהעלה היועץ התעסוקתי ועל המשבר הפסיכולוגי, שבאמת חבל שלא הוזכר עד כה.
בצלאל כהן: עבור צעיר חרדי שחלום חייו, וכל החברים שלו וכל הסביבה שלו דיברו תמיד על לשבת באוהלה של תורה מדובר במשבר קשה מאד, לא קל.
יעקב מרגי: אני יכול רק לומר לך שהממשלה הנוכחית בשנתיים האחרונות הקלה על הקטע הפסיכולוגי, היא לא השאירה ברירות רבות.
בצלאל כהן: אני לא יודע אם זה מקל או מקשה.
בצלאל כהן: על כל פנים אני מתפלל בבית כנסת של אברכים, חי בקהילה של אברכים, אני גר פה בירושלים בשכונת רוממה, אני חי את הציבור.
בצלאל כהן: מה שאתה אומר אינו נכון.
בצלאל כהן: הציבור עדיין לא הפנים את המצב.
בצלאל כהן: אנשים חיים בעניות, לווים כספים.
בצלאל כהן: הפתרון התעסוקתי אצל רובם בכלל לא נמצא בטווח של הפתרונות האפשריים.
בצלאל כהן: שיתוף פעולה פנים חרדי עם גורמים חיצוניים הוא הכרחי.
בצלאל כהן: בתוך החברה החרדית חייבים להתעורר.
בצלאל כהן: עכשיו בתוקף העבודה שלי בתמ"ת ובג'וינט אני נחשף לכל מיני פעילויות בקבוצות אחרות לקידום תעסוקה.
בצלאל כהן: בכל פרוייקט ישנן עמותות חסד שהם כוח מניע של הפעילות הזו והם חייבים להרתם לעניין אבל הם חייבים גם את הגיבוי מבחוץ, את הגיבוי של רשויות מקומיות, של ממשלה ומשרדי ממשלה.
בצלאל כהן: בלי שיתוף פעולה של כל הגורמים לא יצא מזה כלום.
בצלאל כהן: לגבי הפעילות הפנים חרדית, אני שותף גם בעמותה שהוקמה לצורך זה.
בצלאל כהן: את החוברת שקיבלתם כאן הוציאה הקרן לחינוך ומעשה שהוקמה על ידי יצחק הורוויץ, אח של שי שישב פה קודם.
בצלאל כהן: לעת עתה הפעילות שנעשתה היא הוצאת מגזינים אינפורמטיבים על הכשרה מקצועית בעיקר, שחולקו בשמונים אלף בתי אב בציבור החרדי.
בצלאל כהן: וגם כינוס של פורום במכון מנדייל, הפורום התכנס פעמיים כדי ליצור את הדיאולוג, כפי שד"ר יעקב לופו אמר, צריך ללמוד לדבר חרדית.
בצלאל כהן: חשוב מאד ליצור את הדיאלוג אבל הפעילות הפנים חרדית עדיין צריכה עזרה רבה.
יעקב מרגי: יהיו כאלה שיעודדו את מה שביקשת ויש כאלה בחברה החרדית שלא.
יעקב מרגי: עדיין קיים ויכוח בחברה החרדית בעניין הזה.
בצלצל כהן: בעניין הזה עשיתי סבב אצל רבנים רבים.
בצלצל כהן: גיליתי שהדלת פתוחה.
בצלצל כהן: יש כאן עניין של גיבוי לא פומבי.
יעקב מרגי: הרב רביץ בבקשה.
אברהם רביץ: אני רוצה לתרום גם מהפעילות שלי בעבר בעיקר בנושאים האלה.
אברהם רביץ: כשאמר ד"ר יעקב לופו שאמרו לו, אם אתה רוצה לפעול בקרב הציבור הזה אז צריך לפתוח כוילל.
אברהם רביץ: חשבתי שהוא מתכוון באמת למה שכיוונו פעם.
אברהם רביץ: וזה מתקשר לאותו חוסר שיתוף פעולה שיש כיום בקרב הציבור החרדי, למרות העוני הרב והמצוקות.
אברהם רביץ: אם היה מישהו מרים את הכפפה ויוצר מצב חדש, שהוא לא דבר שהוא בלתי אפשרי.
אברהם רביץ: ראשית, במסגרת הלימודים, אני יודע שזה קיים במידה כזו או אחרת, שהלימודים הם רק לשעות או לימים מסויימים בשבוע, אבל זה החלק הקל יותר.
אברהם רביץ: לו היו מקימים בתוך מפעלים מצב שהאדם יוכל ללמוד ולשייך את עצמו גם נפשית, גם פיזית, גם רוחנית, עדיין בכוילל, שהוא יושב ולומד בתוך המסגרת הזאת, ומקדיש מחצית מזמנו לעבודה.
אברהם רביץ: אני מדבר על זמן העבודה כי בלימודים נעשו נסיונות כאלה וצלחו.
אברהם רביץ: פשוט מיפעל שמעסיק עובדים כאלה, אני יודע שזה קשה לו מאד, כי להיפך, הם רוצים מה שיותר שעות עבודה.
אברהם רביץ: אדם שרכש כבר ידע, הם בדרך כלל לא אוהבים להסתפק בשמונה שעות עבודה ביום.
אברהם רביץ: זה אחד המקצועות שאנשים עובדים הרבה יותר שעות מאשר בכל מקצוע אחר במדינה.
אברהם רביץ: אבל אני חושב שלחלקים מסויימים ורבים בציבור הזה זה יהיה פתרון מוצלח.
אברהם רביץ: אותו אברך כדי שיוכל גם אידיאולוגית וגם נפשית שלא להיתנתק מהזהות הפנימית שלו כבן תורה, ויוכל לעובד מספר שעות ביום, המיפעל יוכל לעבוד כל היום, אבל בתחלופה, אלה לפני הצהריים ואלה אחר הצהריים, עבורו זו תהיה תרומה חשובה מאד והדבר גם יכניס למעגל העבודה הרבה יותר אנשים מכפי שזה נעשה היום.
יעקב מרגי: אמנם ציינת את זה שבמקומות הלימוד זה עובד, אני יכול לציין שבמכון לב באחת המסגרות לימוד יש שילוב של חצי יום בלימודי קודש, במסגרת כוילל ובחצי השני לומדים הנדסה.
יעקב מרגי: בבקשה הדובר הבא.
אורי אולמן: שלום צהריים טובים, שמי ד"ר אורי אולמן, אני מנהל חטיבת תאום אסטרטגי בעיריית ירושלים.
אורי אולמן: אני רק רוצה לומר שתי נקודות.
אורי אולמן: אם כי אני מניח שלכולם ברור מה העניין של ירושלים, של עיריית ירושלים בנושא, ותודה על ההזמנה.
אורי אולמן: שתי נקודות, אנחנו במקרה דווקא לפני כחודש החלטנו לבדוק מה מספר לומדי מדעי המחשב בירושלים.
אורי אולמן: כיוון שהנתונים שיש לנו הם נתונים שהיו ממכון ירושלים לשנת 2000 שאז דובר על קרוב ל 2700 לומדי מחשב בירושלים מכלל המיכללות.
יעקב מרגי: יש שני פרמטרים, יש את הר חוצבים ויש את הקהילה החרדית.
אורי אולמן: אני מדבר עכשיו על המיכללות בירושלים כי שמענו היום כמה נתונים.
אורי אולמן: ההערכה שלנו, על פי הנתונים שיש לנו היום היא שמדובר סך הכל על כחמישים אחוזים יותר מהמספר שנקבתי שלומדים היום בירושלים מדעי המחשב פרופר, כלומר לא גרפיקה של מחשבים.
אורי אולמן: זה דבר אחד שרציתי לומר.
אורי אולמן: הדבר השני, מתוך מה שאנחנו רואים, ודווקא קיבלתי לכך חיזוק פה היום, יש הרבה מאד נשים חרדיות וגם גברים שהגיעו מחוץ לארץ וניתן לנצל אותם כמשאב, לא במובן של ניצול אלא לצורך תעסוקה.
יעקב מרגי: אני מכיר מקרים של חברות מארצות הברית שמעדיפות אפילו להעסיק אותן פה וזה עולה להם יותר זול.
אורי אולמן: נכון, ואנחנו רוצים להכניס אותם, ולאו דווקא דוברי אנגלית.
אורי אולמן: יש גם דוברי צרפתית ושפות נוספות.
יעקב מרגי: דיברת על המספר הגבוה של לומדי מדעי המחשב בירושלים, השאלה היא כמה מהם ניקלטים בעבודה וזה עצם הדיון היום.
אורי אולמן: אין לי על זה נתונים מפורטים.
יעקב מרגי: רצית להתייחס, בבקשה.
אבי קורנגוט: שמי אבי קורנגוט, אני כרגע מייעץ למכון לב.
אבי קורנגוט: בעבר לפני כשבע שנים הקמנו בית תוכנה עם מכון לב בשותפות עם הרשות לפיתוח ירושלים וחברה הולנדית.
אבי קורנגוט: החברה קיימת עד היום, רק עברה מירושלים לגבעת שמואל, אבל לא על זה אני רוצה לדבר.
אבי קורנגוט: אני רוצה לדבר עליכם כמחוקק, עליכם כמי שיכול לעזור לנושא הזה.
אבי קורנגוט: ואני מדבר על כסף.
אבי קורנגוט: יושבים פה חברי כנסת מהחברה החרדית.
אבי קורנגוט: הצמיחה היא בסדר, ניתן לדבר על הדברים, אבל לדעתי, למיטב ידיעתי, נכון להיום למשרד התמ"ת אין תקציב לעשות עוד קורסים.
אבי קורנגוט: זה בסדר, אפשר לחפש תעסוקה אבל תקציב להכשרות, התקציב עדיין לא מאושר, אני מקווה שאתם בודקים שבתקציב יהיה כסף להכשרות האלה.
אבי קורנגוט: אנחנו לא מדברים על סכומים גבוהים.
אבי קורנגוט: כשאנחנו מדברים על קורסים אנחנו מדברים על קורס בממוצע של חצי מליון שקלים.
אבי קורנגוט: זה מה שאנחנו מדברים לעשרים שלושים אנשים.
אבי קורנגוט: נכון לרגע זה, יושבים פה נציגי התמ"ת, אם הם ירצו לפתוח קורסים נוספים למיטב ידיעתי אין עוד תקציבים לנושא.
אבי קורנגוט: לכן מה שאני מציע הוא, אין בעיה היום למגזר החרדי לרצות לעבוד.
אבי קורנגוט: המגזר החרדי רוצה לעבוד מזה הרבה שנים.
אבי קורנגוט: גם המחקרים הציגו זאת וגם העובדות.
אבי קורנגוט: יש יותר בעיה למעסיקים היום להעסיק את המגזר החרדי.
אבי קורנגוט: יש בעיות פסיכולוגיות, חברה כמו NDS או חברת מטריקס שלקחו את העניין קדימה ומרימים את האתגר הזה יקבלו בהמשך את התוצאות הטובות, אבל חברות גדולות יותר או רב לאומיות אחרות שנמצאות במדינת ישראל, עבורן, לקחת קבוצה של אנשים חרדים, כי בודדים הם מוכנים, אבל לקחת קבוצה, לא בטוח שהחברות האלה מוכנות, חלקן השתמש פעם באיזשהו דיון במושג, יש להם מנטליות שונה.
אבי קורנגוט: את המחסום הזה צריך לשבור.
אבי קורנגוט: לכן, אם אתם כוועדה תוכלו לשבור שני דברים, את המחסום של החברות העיסקיות, ועמיר ציין ואחרים ציינו שיעסיקו את החרדים ולא יבהלו כי החרדים אינם מפחידים, והדבר השני זה לוודא שבתקציב המדינה אכן יהיה כסף וגם שר התמ"ת הנוכחי, בהיותו ראש עיריית ירושלים השקיע בנושא הזה כסף בשקט, באמצעות הרשות לפיתוח, וגם היום הוא מוכן להשקיע את הדבר הזה בתנאי שיהיה לו כסף בתקציב, אם לא יהיה לו לא יהיו שום קורסים.
יעקב מרגי: הרב גפני, אתה קודם הערת הערה, ופה אולי זה משתלב, מידיעה או בשאלה הערת, השנה יהיה שינוי בתקציב של התמ"ת בסכום הכסף המיועד לקורסים לציבור החרדי?
משה גפני: שבעה מליון לא עשרה.
משה גפני: הם הורידו.
יעקב מרגי: שמענו, יש פה אזעקת הרגעה.
משה גפני: אבל עד שאנחנו מסיימים את השאלה והתשובה, משרד האוצר קיצץ עוד.
יעקב מרגי: אתה יודע, מאשימים את ה 290 מליון של יהדות התורה, בגללם,
משה גפני: ה 290 מליון כבר תפוסים.
משה גפני: אנחנו העברנו אותם לפיתוח פרוייטק הלביא, אי אפשר כבר לקחת אותם.