GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עזי צדוק: הפתרונות שאנחנו מציעים והעבודה שלנו משרתת את כלל מדינת ישראל, אנחנו לא סקטוריאליים.
עזי צדוק: יש אגפים אחרים במשטרה שיש להם כפילים במקומות אחרים למשל מודיעין יש גם בצבא, גם בשירות, כל אחד והתחומים שלו.
עזי צדוק: טכנולוגיה של יכולות האזנה קיימים גם בשב"כ ובמשטרת ישראל, הזיהוי הפלילי כמו שאנחנו מפעילים, אין בשום מקום אחר.
עזי צדוק: היה אצלנו בביקור לפני שנה וחצי אבי דיכטר שנחשף לכל מה שקורה כאן.
עזי צדוק: המשפט היחיד שהוא אמר ונחקק אצלי, הוא שהתגלתה לפניו יכולת בעלת רמה לאומית וכך צריך להתייחס לזה.
עזי צדוק: אני לא בא בטענות למשטרת ישראל, בתקציבה הדל ויכולותיה המוגבלות הצרכים של מז"פ אולי קצת גדולים עליה.
עזי צדוק: היום זה נראה יפה אחרי ששיפצנו, אבל ראיתם את מעבדת הד.נ.א אחד הסיכונים הגדולים הם שבגלל הצפיפות שיש במעבדה חס וחלילה עלול להיווצר מצב של זיהום המוצגים.
עזי צדוק: נשיפה שלי על מוצג יכול לגרום שהד.נ.א שלי יהיה על המוצג.
עזי צדוק: או בגלל העומס על מחלקת הסמים חס וחלילה יכולים להתערבב מוצגים משני תיקים ואני אבוא לדבר טעות.
עזי צדוק: אנחנו עדין לא מוסמכים, התחלנו את תהליך ההסמכה אבל יש לי ספק גדול אם המתקן שאנחנו יושבים בו יכול לעמוד בתקני המינימום של ההסמכה לשטח, לאוורור, למרווח, ליכולת שירות מוצגים ודגימות, יש לי ספק אם נעבור הסמכה.
עזי צדוק: כאשר חושבים במדינת ישראל במונחים של רעידת אדמה גדולה במדינת ישראל, בראש הוועדה עומד ד"ר אפרים לאור, שהוא ואני ידידים טובים ומדברים הרבה, למשטרת ישראל באירוע כזה יש הרבה תפקידים.
עזי צדוק: אחד החשובים שלה הוא זיהוי קורבנות האסון.
עזי צדוק: אין אף גורם אחר במדינת ישראל שיכול לבצע את הזיהוי, אם זה קורבן אחד או 15000 קורבנות, את זה אנחנו עושים וזה מה שעשינו בתאילנד.
אראלה גולן: בכמה כסף מדובר?
עזי צדוק: קודם כל לבנות את המבנה, אחר כך לאפשר הצטיידות ברמה של כמה מיליוני שקלים בשנה כי הציוד שלנו זמנו עובר ואם אנחנו לא מחליפים אותו הוא לא יעיל.
עזי צדוק: הפירוש של לקנות ציוד מדעי, כל פעם מחדש אני מפתיע את בכירי המשטרה כשאני מבקש כסף לציוד כשאין דבר שמתחיל פחות ממיליון שקל, הם אומרים לי, אתה יודע מה רכבים אפשר לקנות במיליון שקל?
עזי צדוק: מודדים אותי בכלי רכב ואני אומר שלא ימדדו אותי בכלי רכב, אם אני שקול כנגד כלי רכב אז אני לא צריך להיות פה בכלל.
עזי צדוק: יכול להיות שאני אתפס לא טוב בעניין הזה, מדינת ישראל מקבלת סיוע של כשני מיליארד דולר בשנה, שום דבר מהסיוע הזה לא נופל על משטרת ישראל, לא רק למז"פ, בכלל למשטרה.
עזי צדוק: אני חושב שאחוז אחד מהסיוע הזה היה פותר את בעיות משטרת ישראל כל שנה.
עזי צדוק: את הרעיון הזה העליתי אין ספור פעמים.
לאה נס: יש לך שר, למה אתה לא פונה אליו?
עזי צדוק: השר שלי יודע בדיוק את המצב, הוא אומר שיש שני אלמנטים במשטרה שלדעתו הם המפתח להצלחה מז"פ ומודיעין.
לאה נס: תודה רבה לך, אני רוצה לסכם את הסיור, הוא היה בהחלט מעניין מספר המלצות של הועדה מהסיור, ראשית כל אנחנו כועדת מדע רוצים שתקציב המו"פ היזום צריך להיות מקודם בפני עצמו על ידי מז"פ, מעבר לתקציב המו"פ שאמרת שהוא תוצר לוואי של העשייה פה.
לאה נס: אחד הדברים שהוועדה יכולה לעשות זה לקדם את עניין הטבעת טביעות האצבע בתעודות הזהות.
לאה נס: גם וועדת הפנים דנה הרבה בעניין תעודות הזהות החדשות והמכרז וזה נושא שנצטרך לשלב אותו .
לאה נס: לגבי החלוקה ל 85% ו- 15% של התקציב, אמנם כוח אדם הוא הכי חשוב למשטרה אבל בכל אופן לא נשאר הרבה לשאר הפעולות וזה בהחלט לא יכול לעלות על הדעת.
לאה נס: אנחנו נפנה למשרדים השונים, לא רק לשר הביטחון פנים, שכמובן נעודד אותו בכמה דברים, אלא גם למשרדי הממשלה השונים ולמשרד הפנים.
עזי צדוק: תודה גם לכם אני מקווה שנהניתם ושתרמנו לכם.
לאה נס: צהריים טובים לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה היום, שתעסוק בנושא הפגיעה בתנאים של תלמידי המחקר באוניברסיטאות.
לאה נס: הנושא הזה יש לו השלכה ישירה על עתיד המדע והטכנולוגיה במדינת ישראל.
לאה נס: תלמידי המחקר הם בעצם אלה שמבצעים את עיקר המחקר באוניברסיטאות ובעצם מהווים את דור העתיד של החוקרים באקדמיה וגם בתעשייה.
לאה נס: המדינה מעבירה מדי שנה כסף לאוניברסיטאות למימון המחקר ולתלמידי המחקר, אך מה שמסתבר בשנים האחרונות, שהאוניברסיטאות משנות את סדרי העדיפויות הפנימיים שלהם ורק חלק מזערי מאותם משאבים שמקצה המדינה, בעצם מגיע ישירות לתלמידי המחקר.
לאה נס: אני מבינה שבהרבה מהאוניברסיטאות יש קיצוצים בתקנים.
לאה נס: אנחנו נשמע, הגיע אלי חומר ויציגו פה, אלה שנמצאים בצד אחד, לכן הזמנו גם את נציגי האוניברסיטאות ואנחנו נראה איפה הדברים עומדים.
לאה נס: מסתמנים קיצוצים גם בתקנים להעסקה של תלמידי מחקר, גם בשכר שלהם וגם המלגות שנשחקו.
לאה נס: אני מבינה שגם יש המודל התקצובי האחרון של ות"ת, בעצם גורם לקצר את תקופת הענקת המלגה ובעצם גורם לסטודנטים לזרז את תקופת הלימודים שלהם, יותר נכון ללחוץ עליהם.
לאה נס: אני חושבת שכל הצמצומים הללו אם ישנם ואנחנו נראה אותם פה, לפחות מחומר שהגיע אלי, זהו המצב, רק מלשמוע אפילו את השכר שנותנים היום למלגת קיום, אם אני יכולה להיזכר במלגת הקיום שאני קיבלתי בערך לפני יותר חמש עשרה שנה, וזה בערך אותו סכום, אז אני נדהמת.
לאה נס: בכל אופן כל הצמצומים הללו וגם התנאים, לא רק שהם גורמים לבריחת מוחות שהיא תופעה חמורה בפני עצמה, היא סך הכול יכולה להעמיד פה דור בינוני של חוקרים ואני חושבת שמהטעם הזה אנחנו צריכים מאוד להיזהר.
לאה נס: אני לא צריכה פה להזכיר בפורום הזה, את אותו הון אנושי איכותי שהדבר היחידי שיש לנו, מנסים לפתח, אם אנחנו יכולים לאפשר לו להתפתח.
לאה נס: נמצאים פה נציגים מהאוניברסיטאות, נמצאים פה גם העומדים בראש הפורום של הסגל האקדמי, הסגל הזוטר באוניברסיטאות ואני באמת אתן לנציג של הפורום שיציג את הנושא ואחר כך אנחנו נשמע את נציגי האוניברסיטאות.
ניצן הדס: שמי ניצן הדס ואני יו"ר פורום המתאם של ארגוני הסגל הזוטר, אני מאוניברסיטת תל אביב.
ניצן הדס: כמובן שמצבם של תלמידי המחקר באוניברסיטאות הוא נגזרת של המצב הכללי באוניברסיטאות.
ניצן הדס: כלומר כיום ההשכלה הגבוהה נמצאת במצב מאוד קשה ואנחנו פשוט נגזרת מסוימת של המצב.
ניצן הדס: אנחנו ייחודיים בשני מובנים, במובן הראשון תלמידי המחקר מהווים את החוליה הרכה של המערכת, התקציבים שמופנים אל תלמידי מחקר, אם מדובר בתקציבים שמופנים להעסקה ואם מדובר בתקציבים שמופנים למלגות, הם תקציבים רכים שניתן לשנות את הייעוד שלהם משנה לשנה.
ניצן הדס: השוני הנוסף הוא שפגיעה בתלמידי המחקר, בניגוד לפגיעה בתחומים אחרים, היא פגיעה שהתוצאה שלה תיראה רק בעוד שנים ולא בטווח הקצר.
ניצן הדס: אלו שני מרכיבים שיוצרים מצב מאוד בעייתי.
ניצן הדס: מצד אחד תלמידי המחקר הם החוליה הרכה במערכת, המקום שיש להם במערך האינטרסים האוניברסיטאי, ליתר דיוק קבוצת האינטרסים שהם מייצגים היא הקבוצה הפגיעה ביותר, והנזק שייגרם לאוניברסיטאות הוא נזק שהוא ארוך טווח.
ניצן הדס: התופעה הזאת מובילה לתהליך שנמשך כבר כמה שנים, של שחיקה ופגיעה במעמדם של תלמידי המחקר, במרבית האוניברסיטאות, בחלק מהמקרים מדובר בקיצוצים בהיקפי העסקה, בחלק מהמקרים מדובר בקיצוצים בשכר עצמו.
ניצן הדס: במקומות מסוימים כמו הטכניון למשל, מדובר בשחיקה מדהימה של המלגות שמופנות לתלמידי מחקר.
ניצן הדס: באוניברסיטת תל אביב למשל, כידוע פתחה ברפורמה חדשה שעיקרה שינוי מוחלט של מעמדם של תלמידי המחקר ממועסקים שזוכים לשנים עשר חודשי שכר וזכויות סוציאליות למעין מורים מן החוץ, ללא זכויות סוציאליות, ללא תגמול עבור המחקר.
ניצן הדס: הבעיות שמועמדות בפני תלמידי המחקר הן עצומות.
ניצן הדס: אלו הבעיות ברמת המקרו, ברמת המיקרו כל מה שאני יכול זה לתת שורה ארוכה של דוגמאות, שבהם תלמידי מחקר מוצאים את עצמם בפני מצבים שהם פשוט בלתי אפשריים.
ניצן הדס: לדוגמא אפשר לתאר את התופעה של שבויים של המערכת, שמוכרת לכל תלמיד מחקר.
ניצן הדס: כאשר מישהו מגיע לאוניברסיטה הוא מגיע בתנאים מסוימים של מלגה בדרך כלל.
ניצן הדס: כאשר אחרי שנתיים בערך שהוא נמצא במערכת, הוא מחויב למחקר שלו, והוא איננו יכול לעזוב את לימודיו.
ניצן הדס: בכמה אוניברסיטאות ובכמה יחידות אנחנו רואים יותר ויותר תופעה של מלגות שפשוט מקוצצות ולפעמים מבוטלות בשלבים מתקדמים של המחקר.
ניצן הדס: לפעמים מדובר בתופעה שפשוט –
לאה נס: זה נקודתי למחלקה מסוימת, זאת מדיניות של כל האוניברסיטה, זאת אומרת זה על כל תלמידי המחקר, או שזה ספציפי למחלקות מסוימות?
ניצן הדס: התופעה הזאת לא ניתן לכנות אותה אוניברסיטאית, כלומר אני לא יכול לתפוס איזה שהיא אוניברסיטה ולהגיד שם זה קורה.
ניצן הדס: זה קורה המון פעמים ובכל אוניברסיטה ברמת הפרט, או לפחות בחלק ניכר מהאוניברסיטאות ברמת הפרט, וישנם מקומות שבהם זה מחלקתי.
ניצן הדס: אם ניקח לדוגמא לפני שנתיים הפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב, ביצעה קיצוץ של עשרים וחמישה אחוז פלט לכל התלמידים שנה שנייה.
ניצן הדס: מדובר בתלמידים שפשוט אינם יכולים לקום וללכת.
ניצן הדס: אם אנחנו מדברים על מושג –
לאה נס: למה הם לא יכולים לקום וללכת?
ניצן הדס: מכיוון שהם מחויבים כבר למחקר שלהם, את מדברת על אנשים שהצעות המחקר שלהם כבר הוגשו.
נעם טל: שמי נעם טל, אני הדובר של הפורום המתאם, ועשיתי דוקטורט באוניברסיטת תל אביב.
נעם טל: סיימתי, הגשתי.
נעם טל: בכל מקרה הנקודה היא, אני למשל באמצע הדוקטורט שלי, המנחה שלי קיבל עוד דוקטורנט, ואז אמרו לי אין כסף, אז נקצץ לך מהמלגה, במקום לקבל מאה אחוז מלגה, קיבלתי שבעים וחמישה אחוז מלגה, ובגלל שלמנחה שלי לא היו האמצעים, אז זה מה שנותר לי.
נעם טל: זה דבר מאוד, מאוד נפוץ, זה מאוד, מאוד גורף.
נעם טל: גם המרצים הם די מסכנים, כי בסך הכול תקציבי המחקר קטנים, מקצצים להם את תקציבי המחקר ובגלל שאין להם כסף, הם לא יכולים לתמוך יותר ולעזור יותר, ומטבע הדברים תמיד זה מוביל לפגיעה בתלמידי המחקר, כי בסוף אנחנו הם אלה שהכי קל לפגוע בם, במיוחד שאנחנו כבר תקועים באמצע ואין לנו לאן ללכת.
נעם טל: לשאלת יושבת ראש הוועדה, זה לא שיש איזה מדיניות, אבל זה כל כך כדאי וכל כך נוח, שבהמון מקומות מנצלים את זה.
ניצן הדס: בעיה נוספת שיוצרת קשיים ברמה האקדמית, זה מודל התקצוב של ות"ת.
ניצן הדס: כידוע מודל התקצוב הנוכחי של ות"ת מטיל קנס על התמשכות הלימודים מעבר לתקופה מסוימת ומעודד תקציבית את האוניברסיטאות להעלות את מספר תלמידי המחקר.
ניצן הדס: התופעה הזאת יוצרת שורה שלמה של בעיות לתלמידי מחקר, שבחלק מהמקרים האוניברסיטאות נערכו כדי לפתור אותם, בחלק מהמקרים לא.
ניצן הדס: היקף המחקר שנדרש נקבע על ידי המנחה, מנחה שבהרבה מקרים מפיק תועלת רבה מתלמידי המחקר שנמצאים בקבוצת המחקר.
ניצן הדס: כתוצאה מכך אנחנו נמצאים במצב שבו תלמידי מחקר נלחצים לסיים את המחקר שלהם כמה שיותר מהר, כאשר מספרם הולך ועולה, ישנו חשש רציני שהתוצאה של התהליך הזה זה פשוט בינוניות אקדמית.
ניצן הדס: מכיוון שהיום אוניברסיטה ונדמה לי שזה נכון לגבי כל האוניברסיטאות.
לאה נס: פה צריך ממש לקבל נתונים מדויקים, בגלל שישנו היגיון, אי אפשר לתת את זה בלי סוף, אפשר כל דבר למרוח.
לאה נס: אבל השאלה אם זה עבר את הגבול הנכון שבאמת אפשר לקיים מחקר רציני בפרק זמן מסוים.
ניצן הדס: בוודאי שהתפקיד שלנו פה הוא לא לקבוע מה פרק הזמן שנדרש בתחום לימודים זה או אחר, לסיום התואר.
ניצן הדס: זו סוגיה שאני בוודאי לא אעסוק בה.
ניצן הדס: הבעיה היא שנוצרים מצבים בלתי אפשריים.
ניצן הדס: אם לתת דוגמא חלק מהיחידות למשל באוניברסיטת תל אביב, הפחיתו מאוד את סף הקבלה ללימודי הדוקטורט.
ניצן הדס: מכיוון שמופעל עליהם לחץ עצום להגדיל את מספר התלמידים.
ניצן הדס: כתוצאה מזה למשל בחלק מהחוגים מקבלים אנשים שסיימו תואר שני במסלול ללא תזה, עם ציון ממוצע של שמונים, מה שבעבר הם אפילו לא היו חולמים לעשות.
ניצן הדס: כתוצאה מכך יש גידול במספר תלמידי הדוקטורט, המנחים מסרבים להנחות אותם.
ניצן הדס: כל מיני מצבים שהם פשוט בלתי נסבלים.
ניצן הדס: לסיכום אנחנו נמצאים פה במין מצב, באוניברסיטאות, שאנחנו מסתכלים ימינה ושמאלה, רואים את המערכת קורסת כשאנחנו בתחתית, והיא קורסת עלינו.
ניצן הדס: אנחנו פשוט אובדי עצות.
שיאון קורן: אני שיאון קורן, יו"ר הארגון בבאר שבע.
שיאון קורן: מה שמאוד מפריע לנו כמובן זה נושא המיסוי של המלגות שמס הכנסה לקח אותנו כאיזה פיילוט מסוים .
שיאון קורן: יש תביעה של מאות מיליוני שקלים.
שיאון קורן: האוניברסיטה מבזבזת כספים במאבק הזה, שהייתה יכולה לתת אותו בעצם כמלגות לסטודנטים תלמידי מחקר.
שיאון קורן: עוד נושא זה עניין המורים מן החוץ, לאוניברסיטה מאוד פשוט לקחת מורים מן החוץ, לא צריך לשלם את כל הזכויות הסוציאליות.
שיאון קורן: אצלנו בפקולטה למדעי הבריאות מועסקים בשמינית משרה, המינימום הוא שמינית, אצלנו המכסימום הוא עד חמישים אחוז.
שיאון קורן: לי יש חמישים אחוז סמסטר א', סמסטר הבא יהיה לי כבר פחות.
שיאון קורן: צריך להפסיק עם זה, פשוט לא יהיה מעמד של סגל זוטר, כולם יהיו מורים מן החוץ בסופו של דבר.
לאה נס: מאיזה אוניברסיטה אתה?
שיאון קורן: בן גוריון הנגב.
לאה נס: מישהו רוצה מנציגי האוניברסיטאות להגיב, או שאני פשוט אפנה?
זמירה מברך: פרופ' זמירה מברך, סגנית הרקטור באוניברסיטת בר אילן.
זמירה מברך: אני לא שמעתי את תחילת דבריך אז אני אתייחס מהמקום שבו אני שמעתי.
זמירה מברך: אני חושבת שהעובדה שות"ת מגביל את משך הלימודים של הדוקטורנטים, אתם צריכים רק לברך על זה.
זמירה מברך: מפני שעד התקופה שות"ת הגביל - רק כדי שכל האנשים ידעו, ות"ת מתקצב או מסבסד את הדוקטורנטים ואת המסטרנטים.
זמירה מברך: כאשר ות"ת מלוא התקצוב שלו מאה אחוז התקצוב, הסבסוד למסטרנטים הוא שנתיים ולדוקטורנטים הוא ארבע וחצי שנים.
זמירה מברך: אותו דבר יש לגבי תואר ראשון, אבל אני מבינה שתואר ראשון הוא כרגע לא עולה.
לאה נס: למרות שגם בתואר שלישי מאוד חשוב באיזה מחקר, באיזה מחלקה, יש מחלקות של מדעים מדויקים שלפעמים בלתי אפשרי לקיים מחקר בארבע שנים למשל.
זמירה מברך: אני חושבת שהעובדה שות"ת החליטה לצמצם או ללחוץ, לתת את מלוא התקצוב, את מלוא הסבסוד במשך זמן מוגבל, הוא רק לברכה.
זמירה מברך: הרבה מאוד דוקטורנטים מודים להם על כך, כיוון שאז הם לא יכולים למשוך, כיוון שהם יכולים למשוך את הלימודים כמה שהם רוצים, אבל יש להם איזה שהוא סד שהם חייבים לגמור את הלימודים בזמן.
זמירה מברך: אני מבינה שנמצאים כאן דוקטורנטים, אותך אני ראיתי כמה פעמים בועדות.
זמירה מברך: בוודאי כשמגבילים את מספר השנים שהם צריכים לגמור, זה רק לברכה.
זמירה מברך: כך שמהבחינה הזאת אני חושבת שאם ידברו עם הדוקטורנטים, לא תהיה להם איזה תלונה.
לאה נס: התלונה היא מה הם מקבלים במספר השנים המצומצם, זאת השאלה.
ניצן הדס: ואיך ות"ת מחלק את הכסף.
זמירה מברך: זאת נקודה אחרת, אני אענה ליושבת הראש.
זמירה מברך: לגבי רמת התזות, התזות נשפטות בשיפוט של כמה וכמה אנשים, לפחות שלושה אנשים שהם שופטים את התזות.
זמירה מברך: לא נמצא שיש ירידה ברמת התזות באופן כללי מאז.
לאה נס: אני שאלתי לגבי השכר שהם מקבלים, תנאי השכר שמקבלים אותם חוקרים שמקבלים את הדוקטורט.
לאה נס: אז גם מגבילים אותם את אומרת בזמן, ארבע וחצי שנים שילחצו ויגמרו את הזמן בזמן קצוב.
לאה נס: אבל צריך –
זמירה מברך: שאין לזה קשר לגבי –
לאה נס: בסדר, אבל צריך גם תנאים שאפשר לעמוד בהם, זה אנשים שמקדישים את כל זמנם רק למחקר.
זמירה מברך: את כל זמנים, נכון, ולכן יש מלגות.
זמירה מברך: עכשיו שוב, יש מלגות שמקבלים ברוב האוניברסיטאות, או בכל האוניברסיטאות, השאלה כמה מלגות יכולות האוניברסיטאות להציע.
זמירה מברך: בר אילן מציעה הרבה מאוד מלגות, מספר הדוקטורנטים שלנו נמצא כל הזמן בעליה, כבר היו על זה כמה דיונים.
זמירה מברך: גרף העלייה של הדוקטורנטים שלנו נמצא כל הזמן בעלייה, אני פשוט לא הבאתי נתונים כי לא חשבתי שזה הנושא, בין השאר בגלל המלגות.
זמירה מברך: עניין מיסוי המלגות הוא בהחלט נושא שצריך לעלות וועדת המדע בהחלט יכולה לטפל בזה.
לאה נס: את יכולה לומר לנו על סכומים, מלגת קיום למשל שמקבלים תלמידי המחקר?
זמירה מברך: אחת המלגות, מלגת נשיא אצלנו, היא אם אני לא טועה מאה שישים אלף שקל לארבע שנים.
ניצן הדס: אבל אלה פרסים, תסתכלי מה מקבלים, מלגת נשיא לא כל אחד מקבל אצלכם, נכון?
זמירה מברך: שוב, גם מלגות לא כל אחד מקבל.
יוני יהושע: יש בבר אילן הרבה מלגות נשיא.
יוני יהושע: אני דר' יוני יהושע, אני יושב ראש ארגון הסגל האקדמי הזוטר בבר אילן.
יוני יהושע: בבר אילן לאורך השנים הייתה עלייה אדירה במלגות הנשיא.
יוני יהושע: מלגות הנשיא התחילו מאלף דולר לחודש וזה - -
לאה נס: זה במקביל למלגת הקיום, שאלתי במקביל, לא מקבלים גם מלגת נשיא וגם מלגת קיום.
יוני יהושע: יש שני מסלולים, או מלגות נשיא או מלגות קיום רגילות.
לאה נס: לזה התכוונתי,
יוני יהושע: אם אתם רוצים את המספרים, אני יכול למסור את זה , זה יעזור לפרופ' זמירה מברך.
יוני יהושע: המספרים הם כך – מלגות נשיא באמת מלגות למצוינות, שעומדות היום כמו שפרופ' מברך אמרה, על מאה שישים אלף שקל בארבע שנים.
יוני יהושע: הדוקטורנטים האלה חייבים לסיים את הדוקטורט בארבע שנים.
זמירה מברך: והם אכן עושים זאת.
יוני יהושע: הם אכן עושים זאת.
זמירה מברך: יש לנו כבר נתונים.
יוני יהושע: מלגות של מסטרנטים, לפני הצעת מחקר בבר אילן המלגה עומדת על קרוב ל1800 שקלים למסטרנט, תלמיד תואר שני, לפני הצעת מחקר.
יוני יהושע: לאחר הצעת המחקר המלגה עומדת קרוב לאלפיים שלוש מאות שקלים.
ניצן הדס: ומלגות קיום?
יוני יהושע: מלגות קיום, זה לא בתמורה לעבודה, מלגות.
יוני יהושע: אנחנו מדברים רק על מלגות כרגע, לא על העסקה.
לאה נס: מה זה העסקה, כשאתה מקבל מלגת קיום, אתה צריך גם לעבוד?
זמירה מברך: רגע, אני חושבת שיש כאן ערבוב בין כמה דברים.
לאה נס: קודם כל בואו נבין איך זה עובד בבר אילן.
קריאה: בוא נבין איך זה עובד, בדיוק.
קריאה: קודם כל אני התפרצתי באמצע.
קריאה: אנחנו מדברים על סטודנטים, זאת אומרת אנשים שבאים לאוניברסיטה כדי ללמוד.
קריאה: כיוון שבאים ללמוד, עיקר עבודתם או עיקר עיסוקם הוא הלימוד.
קריאה: עכשיו במקביל הם יכולים גם לעבוד, בהוראה, והם כולם עושים מחקר, כי זאת עבודתם, זאת אומרת הלימוד שלהם הוא מחקר.
קריאה: לכן יש כאן ערבוב של הם כן יכולים לעבוד, הם לא יכולים לעבוד, הם כן עובדים בחוץ, הם לא עובדים בחוץ.
קריאה: כיוון שכולנו מעוניינים, כל האוניברסיטאות מעוניינות בדוקטורנטים, מהרבה מאוד סיבות, הדוקטורנטים מקבלים מלגות.
קריאה: עכשיו חלק מהמלגות הם מלגות הצטיינות, מלגות קיום, מלגות אלה ואחרות שמשתנות כמובן במחיר שלהם.
קריאה: וגם המחיר משתנה לפי הפקולטות ולפי תקציבי המחקר שיש לחוקר, אז כך שכדאי שנבחין בין הדברים.
לאה נס: זה בדיוק הדבר שאמרתי, מכיוון שבמקרה אני גם באה מאוניברסיטת בר אילן ועברתי את המסלול של כל התארים.
יוני יהושע: איזה פקולטה?
לאה נס: מדעי החיים, ואני זוכרת לפחות אני זוכרת בדוקטורט, שהייתה לי מלגת קיום, אז קיבלתי מלגת הצטיינות שזה היה באמת פעם אחת שמקבלים, פעם ראשונה, שלזה אני לא מתייחסת.
לאה נס: אבל מלגת הקיום שהייתה אז, זה היה לפני יותר מחמש עשרה שנה, עשרים שנה.
יוני יהושע: כן, דברים משתנים,
לאה נס: לא, אבל לא השתנו, אני רואה שמדובר על סכומים, שהסכומים היום הם אותם סכומים ואתם חושבים שזה - אני במחקר ישבתי ואסור לעבוד, מי שמקבל מלגת קיום זה כמו משכורת.
לאה נס: עובדים מהבוקר עד הלילה, ואם הסכום שקיבלתי אז זה הסכום שמקבלים היום, אני אומרת שזו בדיחה.
זמירה מברך: רק לצורך הפרוטוקול, אני מציעה לא לקרוא לזה כמו משכורת, כי על זה עומד האוצר ורוצה למסות אותו ואסור לנו.
לאה נס: בסדר, קוראים לזה מלגת קיום, אני אומרת שמלגת קיום בעשרים שנה, נשארה אותו סכום.
זמירה מברך: לצורך הפרוטוקול, כדי שהאוצר וכולנו לא רוצים שהאוצר ימסה את המלגה.
לאה נס: זה מה שעדיין נראה בעיני תמוה, שגם הסכומים הנמוכים הללו, עוד חושבים שהם צריכים להיות ממוסים.
זמירה מברך: בהחלט, ועדת המדע אולי יכולה לעשות משהו לטובת העניין.
לאה נס: אני לפני המיסוי, המיסוי כבר דיברו ויש הצעת חוק ונקדם את זה.
לאה נס: אבל אני עדיין מדברת על הסכומים ועל התנאים שיש לתלמידי המחקר, ועל זה אני לא מקבלת תשובות מנציגי האוניברסיטאות.
לאה נס: הם באו ללמוד, זה נכון שהם יוצאים עם תואר, זה עדיין לא אומר שזה הסכומים שצריך לתת להם.
לאה נס: צריך תנאים כדי לעשות מחקר.
זמירה מברך: כן, אבל השמיכה היא קצרה, אם אנחנו נגדיל את המלגות או את השכר באיזה שהוא אופן, אז אנחנו נקטין את מספר הדוקטורנטים.
זמירה מברך: השמיכה היא נורא קצרה, אם הסכומים יהיו יותר גדולים, בוודאי שנוכל להגדיל את זה.
לאה נס: אבל זה בדיוק העניין שאי אפשר להגזים, לעמוד בכמות סטודנטים גדולה ולתת בסוף סכומים פשוט מזעריים, שאנשים רק בשביל שיהיה להם תואר מוכנים לעשות את זה ולא מקדישים.
לאה נס: זאת אומרת חייב להיות יחס בין מספר התלמידים, כדי שכל תלמיד יוכל לקבל תנאים שיהיו הולמים ויוכל לבצע את עבודת המחקר, לפחות התנאים הפיזיים שיוכל לבצע את עבודת המחקר ברמה הכי גבוהה.
זמירה מברך: אני בדקתי את הנתונים לגבי אוניברסיטת בר אילן, אני לא יודעת אם זה נכון גם לגבי אוניברסיטאות אחרות.
זמירה מברך: באוניברסיטת בר אילן הסגל הזוטר בכל האוניברסיטה שעובד מחמישים אחוז –
ניצן הדס: הסגל האקדמי הזוטר,
זמירה מברך: בוודאי אנחנו לא מדברים על סגל, זו הערה נכונה, אני מדברת על הסגל האקדמי הזוטר שעובד מחמישים אחוז ומעלה.
זמירה מברך: מקבל את כל הזכויות הנלוות, פנסיה, קרן השתלמות שקלית, צובר זכויות לשבתון, ביטוח כמובן וכיוצא בזה.
זמירה מברך: אנחנו עכשיו קיבלנו החלטה בבר אילן, כיוון שהסגל הזוטר לא בהכרח ימשיך הלאה לעבוד באוניברסיטה ויוכל לממש את הזכויות שהוא צובר, ישמרו לו הזכויות אם אני לא טועה זה לחמש שנים, והיה ויתקבל לאוניברסיטה בתור חבר סגל, ישמרו לו זכויותיו והוא יוכל לממש אותן.
זמירה מברך: אני מדברת על עוזרי הוראה, הסגל הזוטר.
לאה נס: מערבבים את כל התחומים, אנחנו מדברים על תלמידי המחקר ועל מלגות הקיום שהם מקבלים.
לאה נס: זה סגל זוטר שעובד בהוראה, אתם מדברים על סגל זוטר –
קריאה: זה לא מלגות,
זמירה מברך: לא מלגות,
לאה נס: גם מי שמקבל מלגת קיום מחויב בהוראה וזה בעצם –
קריאה: לא מחויב בהוראה, הפוך, זה בדיוק העניין, שהוא לא מחויב.
לאה נס: אני יודעת שאני גם נתתי הוראה.
לאה נס: משהו התקדם, עכשיו אני מבינה למה הסכום כזה נמוך, כי פשוט אנחנו לא נותנים את מספר שעות הוראה, עכשיו אני מבינה למה הסכום נמוך.
ניצן הדס: יש לי הערה לנתונים שפרופ' מברך נתנה.
ניצן הדס: מרבית הדוקטורנטים ומרבית המסטרנטים, עד תשעים אחוז מהם, לא מועסקים בחמישים אחוז משרה, מרביתם מועסקים בפחות ואפילו בשליש משרה.
זמירה מברך: בין רבע לשליש,
ניצן הדס: בין רבע לשליש, נכון, מרביתם, כשמונים וחמישה אחוז, עד תשעים אחוז מהדוקטורנטים בבר אילן, מועסקים בין רבע לשליש המשרה, לכן הם לא זכאים לרוב התנאים.
זמירה מברך: שוב, המועסקים, הכוונה היא למועסקים בהוראה.
זמירה מברך: שנבחין בין הדברים.
אורנה אמסטר חודר: אני פרופ' אורנה אמסטר חודר מהאוניברסיטה העברית.
אורנה אמסטר חודר: אני באה מהתחום של מדעי החיים, זה עיסוקי, אבל אני גם יושב ראש הרשות לתלמידי מחקר באוניברסיטה העברית.
אורנה אמסטר חודר: הכי קל לי לייצג פה היום את האוניברסיטה העברית אני חושבת.
אורנה אמסטר חודר: גם אנחנו מדברים על תמיכה מסדר גודל אחר.
אורנה אמסטר חודר: אבל אני חושבת שאנחנו יכולים פה לשקוע בפרטים בדיון הזה, אנחנו יכולים לפול לפח של הפרטים וכולם צודקים בסוף.
אורנה אמסטר חודר: הסגל הזוטר צודק, וצודקת פרופ' מברך בנתונים שהיא תביא מבר אילן והם צודקים שהם רוצים לחיות בכבוד, והם צודקים שהם רוצים לגמור דוקטורט שיביא להם כבוד והם צודקים שהם רוצים לגמור דוקטורט בפרק זמן סביר, שיביא לכולם.
אורנה אמסטר חודר: אבל אני חושבת שבסך הכול לא זה ההתכסחות בינינו ולא על זה.
אורנה אמסטר חודר: אלא פשוט כשיש בבית רעב, אז בני הבית מתחילים לריב.
אורנה אמסטר חודר: הרי הבעיה היא לא זאת, זה תקצוב המוסדות להשכלה גבוהה, והרי כולנו יודעים שהתקצוב הזה ירד.
אורנה אמסטר חודר: ומכיוון שהתקצוב הזה ירד, מן הסתם הוא פוגע גם בכמה דוקטורנטים אנחנו יכולים –
לאה נס: השאלה היא שוב, זה בדיוק העניין, אם החלוקה הפנימית שהאוניברסיטה עושה, היא לא מפלה את הסטודנטים.
לאה נס: הרי מזה התחלנו, כולנו יודעים שיש קיצוצים.
אורנה אמסטר חודר: אני אתייחס לאוניברסיטה העברית, חד משמעית לא נפגע, להיפך, למרות הקיצוץ האחוז של הקיצוץ בתקציב האוניברסיטה הוא קטן, מהקיצוץ שחל גם במלגות ובטח במשרות.
אורנה אמסטר חודר: עכשיו באמת לעשות סדר, יש מלגות מחיה ויש עוזרי הוראה.
אורנה אמסטר חודר: עוזרי הוראה לא אמורים לעבוד, וגם באוניברסיטה העברית בשום אופן לא עובדים, בשל היות מקבלי מלגות.
אורנה אמסטר חודר: מקבלי מלגה הם מקבלים כמלגת קיום.
אורנה אמסטר חודר: אנחנו צריכים לזכור שאנחנו מדברים על אנשים במדינת ישראל שהם מבוגרים.
אורנה אמסטר חודר: הם גמרו צבא, הם נסעו לטייל בדרום אמריקה, יש להם כבר משפחות, הם צריכים לחיות ממשהו, אחרת לא יהיו לנו דוקטורנטים, או שהם לא יהיו פה.
אורנה אמסטר חודר: אני חושבת שהמאבק הוא מאבק משותף שלנו ושלכם, א' בעניין של קיצוץ בתקציבים של המוסדות להשכלה גבוהה.
אורנה אמסטר חודר: ב', מאבק במיסוי שעומדים להטיל על המלגות, שזה בנפשנו.
אורנה אמסטר חודר: מפני שצריך להבין, היום חושבים חשיבה קטנה, המדינה תרוויח עוד כמה מיליוני שקלים מהמיסוי הזה.
אורנה אמסטר חודר: איזה תשלום יש לזה.
לאה נס: עכשיו תוסיפי מאבק נוסף, זה המאבק שבו התלמידים, המאבק גם בתוך האוניברסיטה .
לאה נס: גם כשהיא מקבלת את התקציב המקוצץ, השאלה היא מה היא עושה איתו.
אורנה אמסטר חודר: אז האוניברסיטה קיצצה פחות, אני כבר אומרת.
לאה נס: בסדר, אנחנו מייצגים, אנחנו שמחים על כך.
לאה נס: אני רוצה באמת לשמוע מיושבי הפורום שמייצגים את כל האוניברסיטאות ויש לכם הרי, אתם צריכים להיות עם הנתונים של כל האוניברסיטאות.
אורנה אמסטר חודר: אני עדיין חושבת שבסך הכול המצב הוא לא שהאוניברסיטאות הם נגד התלמידים.
אורנה אמסטר חודר: עכשיו צריך לזכור מאיפה מגיע המימון של המלגות האלה.
אורנה אמסטר חודר: ויש גם חוסר הבנה קצת בין האוניברסיטאות שפה כולנו בצד אחד, לבין הרשויות של הממשל ושל המנהל וכך הלאה.
אורנה אמסטר חודר: כשאני קוראת פה משפט שאומר שלאוניברסיטה יש זכות בתמורה למלגה, יש לאוניברסיטה זכות לעשות שימוש בפירות המחקר ולפרסם את המחקרים כדבר כנגד האוניברסיטה, זה קצת מוזר.
אורנה אמסטר חודר: מפני שבסופו של דבר המימון היום לא יכול להגיע רק מהאוניברסיטאות הוא מגיע מהחוקרים.
אורנה אמסטר חודר: החוקרים מקבלים כמובן תקציבי מחקר והם מנסים לעזור לאוניברסיטה, פעם האוניברסיטה הייתה תומכת בחוקרים, היום החוקרים תומכים באוניברסיטה לאור זה שמדינת ישראל לא רואה כנראה יעד מאוד חשוב בלתמוך באוניברסיטאות לאור כל הקיצוצים.
אורנה אמסטר חודר: אני לא אומרת שלמדינה יש כסף, אבל אני חושבת שזה היה צריך להיות בסדר עדיפות הרבה יותר גבוה.
אורנה אמסטר חודר: מכיוון שזה מגיע מהחוקרים, גם החוקרים הרי היום תקציביהם מקוצצים, כולנו יודעים שגם הרשויות שממנות את המחקרים היום במדינה.
אורנה אמסטר חודר: עכשיו צריך להבין שכשתלמיד מקבל מלגת קיום והוא משתלם, ברור שהוא יפרסם את המחקר, כי אם הוא לא יפרסם את מחקרו, אנחנו לא ניתן לו תואר דוקטור.
אורנה אמסטר חודר: אז זה לא איזה שימוש נלוז במחקר שלו, לפרסם אותו.
אורנה אמסטר חודר: גם צריך להבין שעבודת מחקר נעשית בצוות, אי אפשר לעשות אותה היום, בטח לא במדעים הניסויים, כל אחד בדלת אמותיו בבית, צריך להיות צוות.
אורנה אמסטר חודר: צריך המון אמצעים לעניין הזה.
אורנה אמסטר חודר: הטכנולוגיות היום מאוד יקרות, ואנחנו בצרות, מה שאנחנו צריכים זה לנהל מאבק משותף, א' כנגד המיסוי של מלגות המחיה וב' להגדלת התקציבים של החוקרים.
אורנה אמסטר חודר: מאחר ותלמידי הדוקטורט הם באמת היהלום שבכתר שבאוניברסיטאות שהם אוניברסיטאות מחקר.
אורנה אמסטר חודר: אז אני לא אומרת שאין בעיות ושלא צריך לדבר עליהם, אבל צריך להיזהר מלשקוע בפרטים האלה וצריך לנהל מאבק משותף.
לאה נס: באנו לדבר על הבעיות הקטנות הללו בלי לשקוע בהם, באנו בדיוק עכשיו להציב.
לאה נס: תראי, אנחנו עושים דיונים רבים בנושאים, בוודאי שזה סדר היום הלאומי שאני חושבת שזו התשתית המחקרית שהיא במדינת ישראל.
לאה נס: היום אנחנו באנו לדבר כאן על נקודה קטנה זאת, של הפרטים הקטנים, שגם באוניברסיטה והתקציב המקוצץ שלה, איך היא עושה ואיך היא יכולה לפגוע כמה שפחות ולגרום לכך שלא תהיה בריחת מוחות וכן, לא יהיה מחקר בינוני.
לאה נס: כי כשמישהו שהוא –