GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אוהד אורנשטיין: כך שמהיום ואילך, מפעל שהוא לא יצואן ישיר, תהיה לו בעיה לבוא ולקבל סיוע.
אוהד אורנשטיין: מה עוד, שכל הסיוע הוא בהבדלים כאלה קטנים, שמפעלי הכימיה שקודם יכלו להגיע אלינו, בכלל לא יוכלו לקבל סיוע.
אוהד אורנשטיין: בתקציב של 250 מיליון שקל, שפירושו בדולרים השקעות של 250 מיליון דולר בשנה, כשכל התעשייה משקיעה בערך 3.5 מיליארד, אני חושב שאנחנו יכולים להגיע להיקף מאוד מצומצם של התעשייה הישראלית, פחות מ-10%.
אוהד אורנשטיין: מפעל כימי, בדרך כלל לא מגיע בהשקעות קטנות.
אוהד אורנשטיין: יוכלו להגיע אולי מפעלים קטנים בתחום הביוטכנולוגיה, קוסמטיקה, שזו גם כימיה.
אוהד אורנשטיין: אבל מפעלים כימיים עם תהליכים בכלל לא יוכלו להגיע אלינו, כי תהליך כימי כרוך בעשרות מיליוני דולרים ומפעל מהסוג הזה, בכלל אין לו מה לחשוב על זה.
אוהד אורנשטיין: הוא לא יכול כי הוא יגזול 20% או 30% מהתקציב, אם זה היקף השקעה מצומצם.
אוהד אורנשטיין: אני לא מדבר על אשכולות של 200,300 מיליון דולר, שקיימים בכימיה.
אוהד אורנשטיין: למשל, "כרמל אולפינים", עם תכנית של 200 מיליון דולר פלוס.
אוהד אורנשטיין: חבל על הזמן.
אוהד אורנשטיין: כל המפעלים האלה, שהם המפעלים המזהמים וקודם דיברתי על הקשר בין הכימיה והזיהום, בכלל לא יוכלו לקבל סיוע.
לאה נס: אבל הם עצמם יוכלו לעשות את זה בלי הסיוע.
אוהד אורנשטיין: נכון.
אוהד אורנשטיין: אביא דוגמה מהבוקר: צלצל אלי הבוקר מפעל שיש לו מערכות טיפול בשפכים ורוצה להשתלב ברמת חובב.
אוהד אורנשטיין: כולם מכירים את המפעל הזה ולא אגיד את שמו ואמר לי: איך אני יכול לקבל סיוע?
אוהד אורנשטיין: אמרתי לו: אתה מייצר?
אוהד אורנשטיין: הוא אמר לי" כן.
אוהד אורנשטיין: אמרתי לו: תראה, אם אתה עושה פרוייקט לייצוא – כן.
אוהד אורנשטיין: אם אתה עושה פרוייקט לשוק המקומי - אין לך מה לחפש.
אוהד אורנשטיין: מה שכן, אותו מפעל שאתה אמור לסייע לו בטפול בשפכים, קשור בזיהום הנוכחי של רמת חובב והטיפול שהם צריכים להגיע אליו תוך כמה שנים, אם אותו מפעל ידרוש את ההכרה בהשקעה הזאת כמפעל מייצר, הוא יוכל לכלול את זה כחלק מההשקעות.
אוהד אורנשטיין: אבל הדרך חסומה ואותו מפעל צריך איזה סף מינימום של השקעות ואם הוא יבוא רק בנושא הסביבתי, הוא לא יוכל לקבל.
אוהד אורנשטיין: כלומר, יש פה בעיה.
לאה נס: צריך לעשות שינוי בקריטריונים ולהחליף את סדרי העדיפויות.
אוהד אורנשטיין: זה חקיקה ולא קריטריונים.
אוהד אורנשטיין: אם זה בקריטריונים, השתמשנו קודם בקריטריונים במסגרת החוק.
אוהד אורנשטיין: החוק היום מונע מאתנו מתן סיוע והחוק כאמור, נותן לנו כלים מאוד מצומצמים, כי 250 מיליון שקל זה - -
יעקב מרגי: אני אומר בציניות, שרמת חובב מייצא הרבה.
אוהד אורנשטיין: רמת חובב מייצא הרבה, אבל כדי לבוא לפרוייקט, הפרוייקטים שלהם הם פרוייקטים של עשרות מיליוני דולרים ולכן, אין להם מה לבוא אלינו כי פשוט אין תקציבים.
יעקב מרגי: אני חושב, שהמדינה שיצרה את הגולם הזה, ראוי הוא שגם תתייחס לכך.
אוהד אורנשטיין: הגולם הזה, שנקרא רמת חובב, מייצא כמיליארד וחצי דולר וכל האוכלוסייה של הנגב נהנית מאותו גולם.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם למות בנגב זה יותר טוב.
יעקב מרגי: הייתי מבקש מהאיטלקים להשקיע במחקר כמה סובלים אנשי הדרום מאותם מפעלים.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, זה הפך להיות למטמנה של כל המדינה.
יעקב מרגי: זה לא הדיון על רמת חובב, אבל - -
אוהד אורנשטיין: בא תבדיל בין הצורך שלהם לטפל בזיהום, שזה צורך הכרחי וחיוני לבין התרומה שלהם.
יעקב מרגי: לא רוצה להמליץ לך לאן להעביר את זה בארץ, אבל תבין לבד למה אני מתכוון.
אוהד אורנשטיין: בעצם, אנחנו חיים מהמפעלים האלה.
אוהד אורנשטיין: אנחנו לא חיים מהעבודה שלי ולא מהעבודה של אחרים פה, שהם בעצם מעבירי ניירות.
אוהד אורנשטיין: אז בא נתייחס בכבוד לתעשייה הזאת, שהיא זאת שמביאה לנו את הדולרים והוא זה שנותן תעסוקה בתנאים מסוימים - -
יעקב מרגי: אני מנסה להתייחס בכבוד להחלטות המדינה, כי בריכות דגים, לקח להם 14 חודש להוציא אותם מהים.
יעקב מרגי: את הקטלנים והמזהמים - נתנו להם 8 שנים.
לאה נס: האמת שאלה הערות ביניים חשובות, אבל חבר הכנסת מרגי, תתחיל לבוא לוועדה הנוספת שלי לאיכות הסביבה.
לאה נס: רק על רמת חובב יש דיונים נרחבים.
יהודה דרורי: הדבר שהפליא אותי פה הוא שאנחנו יושבים בכנסת.
יהודה דרורי: הדבר הכי חשוב שאפשר להשפיע זה לדבר על חקיקה, מפני שלאה נס לא יכולה לתת כסף.
יהודה דרורי: לאה נס יכולה לפעול בנושא חקיקה.
יהודה דרורי: לדעתי, אחת הבעיות היא שבתי החרושת הגדולים לא דורשים את הדברים האלה, מפני שהחקיקה לא מספיק חזקה על מנת לחייב אותם בטווח זמן מסוים לעשות דברים מסוימים.
יהודה דרורי: אז קודם כל, יש ליצור חקיקה הרבה יותר חמורה, שתחייב אותם תוך תקופה מסוימת לעשות את זה, ואז הדברים יזוזו בלאו הכי.
יהודה דרורי: היום החקיקה אמנם נחשבת "מתקדמת", אבל היא לא מספיק מתקדמת שבאמת ירוצו ויעשו את זה.
יהודה דרורי: עצם העובדה שאתם צריכים ללכת וללחוץ על זה ולהילחם על זה, ואם לא נותנים כסף לא עושים את זה, זה אומר שהחקיקה לא מספיק חזקה.
יהודה דרורי: אחד הדברים שצריכים לצאת מישיבה כזאת לכיוון הוועדה, זה לצאת בבקשה קצת יותר להחמיר את החקיקה, שתהיה כזאת שאנשים או המפעלים יחויבו לעשות את זה.
יהודה דרורי: אני רוצה להזכיר דבר אחד שהכנסת כן עושה אבל לאט מדי: יש חוק שתלוי באוויר שנקרא: חוק מחזור צמיגים.
יהודה דרורי: כמה זמן החוק הזה עובר בכנסת ועוד לא הגיע לידי החלטה וסיום, שייתן את האפשרות להיפטר מזה.
יהודה דרורי: יש חוק שפנו חברי כנסת בנושא שימור ים המלח.
יהודה דרורי: מישהו שולט כמה החברה לישראל שואבת מים המלח, כמה היא מכניסה ומה היא עושה?
יהודה דרורי: שום דבר.
יהודה דרורי: זה חוק של איכות הסביבה שעוד לא קיים, שהכנסת צריכה לחוקק אותו, כי אף אחד אחר לא יעשה את זה.
יהודה דרורי: אז כשאנחנו יושבים פה, בפורום הנכבד הזה, כל אדם שיש לו משהו שהוא חושב שהכנסת יכולה להועיל, זה המקום לפנות שהכנסת תועיל.
יהודה דרורי: אני חושב, שבפורום כזה נכבד, עם כל האנשים האלה, צריכים להיות פה אנשים מוועדת הכלכלה שעוסקים בזה, צריכים להיות פה השר בכבודו ובעצמו, שר המסחר והתעשייה ואפילו השר לאיכות הסביבה.
יהודה דרורי: חסר את זה פה, זה קטן מדי פה.
לאה נס: בשלב זה אני באמת מסתפקת שתגיעה המנכ"לית.
לאה נס: היא קשורה גם לחקיקה ואני מקבלת את ההערה שלך לגבי חקיקה.
לאה נס: אני בהחלט מתכוונת לצאת אחרי הישיבה הזאת עם כמה שינויי חקיקה.
לאה נס: כבר רשמתי לי נקודות.
אופירה אילון: והעניין של העדפה של טכנולוגיות סביבתיות.
לאה נס: בהחלט, אני ציינתי לעצמי.
לאה נס: ברור שהבמה הזאת היא קודם כל להעלות נושאים לסדר היום, לבקר את המשרדים הממשלתיים ולשנות לגבי חקיקה.
לאה נס: זה המדד שלנו, לחוקק חוקים.
אברהם ישראלי: אני ממכון הייצוא.
אברהם ישראלי: אני מנהל את ענף טכנולוגיית הסביבה במכון הייצוא.
אברהם ישראלי: בתוקף תפקידי, אני נמצא במוקד של ביקושים ומידע לגבי מה שיש לישראל להציע.
אברהם ישראלי: מבחינת הביקושים, אני רוצה לחזק את הדברים שנאמרו פה.
אברהם ישראלי: מכל העולם אנחנו מקבלים התעניינויות על טכנולוגיות ישראליות בתחומי הסביבה.
אברהם ישראלי: אני לא יודע לשפוט אם זה יותר או פחות מאשר בתחומים אחרים - -
יעקב מרגי: המדינה דורשת?
יעקב מרגי: מתעניינת?
אברהם ישראלי: תכף אני אגע בזה.
אברהם ישראלי: זו נקודה חשובה ושמתי אותה אצלי בפרק של הקשיים.
אברהם ישראלי: קודם כל היתרונות.
אברהם ישראלי: אני מוכרח שתבינו את הדבר הזה: משרד האוצר לא מבין את הפוטנציאל הזה לדעתי.
אברהם ישראלי: משרד התמ"ת, עם כל הכבוד, ואנחנו קשורים ועובדים מאוד קרוב, זה מתחיל להיכנס לשם אבל עדין לא הפנימו את החשיבות של הענף הזה לפוטנציאל הייצוא של ישראל.
אברהם ישראלי: במטותא מכבודכם, אני רוצה לחזור לנושא הזה, שהוא הנושא העיקרי, כי הנושא שדיברנו עליו על המפעלים המזהמים והוא קשור, אבל זה לא העיקר בדיון שאנחנו עושים היום.
לאה נס: הוא רק אחד הטריגרים.
אברהם ישראלי: אני תכף אדבר על זה.
אברהם ישראלי: דבר ראשון, זה להפנים את הפוטנציאל האדיר שיש לנו.
אברהם ישראלי: עכשיו אני בא לנושא הקשיים ופה, אני רוצה לעמוד על כמה נקודות שלא הובלטו מספיק במצגת.
אברהם ישראלי: המדען הראשי תומך בכל מיני מסגרות, אם זה במסגרות המוסדות האקדמיים או דרך החממות הטכנולוגיות או במו"פ שנעשה בחברות וגם בתחום הסביבתי.
אברהם ישראלי: לא מספיק לדעתי, אין העדפה לתחום הזה, אבל תומך.
אברהם ישראלי: צוואר הבקבוק הוא בדיוק כשהמו"פ הזה נגמר.
אברהם ישראלי: יש לי דוגמאות למכביר ואני יכול לספר לכם כאן על בוגרי חממות טכנולוגיות, שיצאו עם טכנולוגיה יפיפייה בכל קנה מידה, אבל הם לא מצליחים למכור, כי פה הסיוע נגמר.
לאה נס: את הנושא הזה ציינו בהרחבה.
אברהם ישראלי: נכון, אז אני אומר: פה, הנושא הזה של הקמת מתקן בגודל מסחרי, לדבר הזה אין פתרון במדינת ישראל.
אברהם ישראלי: דבר אחר שאין לו פתרון, דבר נוסף שאין לו סיוע זה שאנחנו עומדים בשווקי חו"ל בתחרות מול כל העולם ולא רק מול הענקים.
אברהם ישראלי: מדינות כמו דנמרק, שהיא מדינה בסדר גודל של ישראל או הולנד, הם תמיד משיגים אותנו בכל תחרות ולא בגלל שהטכנולוגיה שלהם יותר טובה.
אברהם ישראלי: בגלל שהם באים עם גיבוי פיננסי של המדינה, והם באים עם פתרון בארצות מתפתחות ואומרים: אנחנו לא רק נותנים לכם את הטכנולוגיה, אלא את כל החבילה ואיך ליישם אותה.
אברהם ישראלי: חברות שלנו לא מסוגלות לעשות את זה.
לאה נס: אז אולי נשמע את נציג האוצר, אייל אפשטיין – לא נמצא.
לאה נס: הוא רפרנט המדע מאגף התקציבים, חשבתי שהוא יוכל היום אם לא לבשר לנו בשורה, לפחות לשמוע ולעשות שיעורי בית.
לאה נס: אנחנו נצטרך לכתוב לו מכתבים לשיעורי הבית.
לאה נס: אני רואה זאת בחומרה, שמשרד האוצר לא מגיע לישיבה, בוודאי כשהוא מאשר את בואו.
בועז צדיק: אני מ"חץאקולוגיה".
בועז צדיק: אנחנו בעלי מתקנים ואת היית באחד מהם, גם בנושא שפכים וגם בנושא של פסולת.
בועז צדיק: לא ייווצר שוק, כל עוד מדינת ישאל מתייחסת למשאביה העתידים כמו לאשפה.
בועז צדיק: בנגב, אמנם חבר הכנסת שהלך מהנגב והוא צודק, אין היטל על הבורות, ולא משנה אם זה יבוא דרך מס מהמנהל או היטל הטמנה.
בועז צדיק: אתן כדוגמה את רמת חובב, החברה לשירותי איכות הסביבה, לפני 3 שנים לקחה מ"כרמל אולפינים" 12 אלף טון של פסולת, שניתן היה למחזר אותה.
בועז צדיק: אבל הכי זול לטמון.
בועז צדיק: אתמול הייתי ב"מקורות" במכרז מול רמת חובב, והוא יכול להוריד לכמה שהוא רוצה.
בועז צדיק: למה?
בועז צדיק: חברה ממשלתית, קרקעות מדינה, יש לו מחירון אבל הוא, ב-100 שקל, כדי "לדפוק" את השוק הפרטי.
בועז צדיק: אם המדינה לא תיצור שוק, אפשר לבוא - -
ברוך אורן: אל תזרוק פה אמירות, "מקורות" וכולי, זה לא לעניין.
בועז צדיק: לא הבנת אותי.
בועז צדיק: הבעיה היא לא עם "מקורות"... "מקורות" לקוח שלי ולקוח טוב.
בועז צדיק: זאת אומרת, אם לא ידאגו למיסוי כל שהוא על הטמנות, גם בפסולת המסוכנת, הנגב מלא והוא בור אחד גדול.
בועז צדיק: באירופה סוגרים מטמנות.
בועז צדיק: איפה פותחים?
בועז צדיק: בארץ ישראל.
מיקי הרן: צריך לקדם את היטל ההטמנה בכנסת.
בועז צדיק: צריכים או דרך היטל הטמנה או דרך מינהל מקרקעי ישראל מס.
בועז צדיק: תחשבו על זה שעל סיגריות, אני, כמעשן כבד ואני מודה בזה, אני משלם הרבה מס.
בועז צדיק: רוצים לתת מס על בריאות.
בועז צדיק: על מכוניות לוקחים, על סיגריות לוקחים ועל הדברים האלה לא לוקחים.
בועז צדיק: המשרד לאיכות הסביבה והתקציבים שלו, ואני מכיר את המשרד ואני לא חייב להתחנף אליו כי אני הולך כלפי חו"ל, הוא לא יכול לאכוף את כולנו, כי אין שוק.
בועז צדיק: תראו, בארץ משלמים על טון אשפה 17 דולר ובאירופה זה מתחיל מ-70 יורו.
בועז צדיק: בארץ משלמים על טון פסולת מסוכנת 300 שקל ואירופה זה בסביבות 1000 יורו, למה?
בועז צדיק: אני מציע לכם לנסוע לחברה לשירותי איכות הסביבה ברמת חובב או למטמנה המודרנית במישור רותם.
בועז צדיק: הכל מודרני והכל נחמד וזה באותו עיקרון: משאית, רברס, טרח לבור.
בועז צדיק: אז אם זה מה שרוצים – אין בעיה.
בועז צדיק: ככה לא יעשו שוק ואפשר לבכות לכולם, אבל כך לא יהיה שוק.
ברוך אורן: אני יושב ראש "מקורות".
ברוך אורן: ברשותכם, אני רוצה להיות איש בשורה מאוד מתחבר לדוח שלכם.
ברוך אורן: "מקורות" התחילה תהליך מאוד מסודר של ההתייעלות שלה, במקביל למצב שכתבתם את הדוח.
ברוך אורן: הייתי רוצה להגיע להצעות יותר פרקטיות לגבי הדוח.
ברוך אורן: לדבר על איכות סביבה זה בסדר, אני חושב שאיכות סביבה, כשאתם מדברים על מספרים של 500 מיליארד דולר – זה הרבה מאוד כסף.
ברוך אורן: אני חושב שאנחנו, כמדינה, צריכים להתמקד איפה שיש לנו יתרונות יחסיים.
ברוך אורן: אני כמובן אדבר על שוק המים ואעדכן אתכם במה שקורה היום, כיוון שמה שקרה ב"מקורות" הוא שהתחלנו תהליך שהתחבר למיזם הזה, אבל הרבה יותר ממוקד.
ברוך אורן: מה שקורה בשוק המים העולמי, שוק טכנולוגיות המים העולמיות, ואתן את ארבעת החודשים האחרונים: כניסה בספטמבר של "סימנס", שקונה חברה בשם "יו.
ברוך אורן: אס פילטר" במיליארד דולר.
ברוך אורן: חודש אחרי זה "ג'נרל אלקטריק" קונה חברת התפלה בשם "איוניקס" ב-1.1 ביליון דולר.
ברוך אורן: חודש אחרי זה, בסינגפור הרחוקה, שהיא ארץ מדהימה אבל היא יותר קטנה מישראל, היא רק 4.5 מליון תושבים ויש להם בעיות מים פחותות משלנו ואין להם הבנה במים כמו שלנו, מתרומם שר תשתיות המים ואומר:
ברוך אורן: אנחנו הולכים להקים בסינגפור תעשיית מים שתיקח תוך 10 שנים בין 3% ל-5% משוק המים העולמי, לפחות 12.5 מיליארד דולר.
ברוך אורן: כשמדברים על מספרים גדולים, זה פי 4 מהיצוא של התעשייה הביטחונית הישראלית.
ברוך אורן: ומשום מה, אף אחד לא מופתע שחודש אחרי זה, בדצמבר האחרון, סינגפור מקימה דבר שנקרא "ווטר האב", מוקד מים, שמרכז את כל השכל בטכנולוגיית המים.
ברוך אורן: הסינגפורים יעשו את זה.
ברוך אורן: חברים, אני מאחל כל טוב לסינגפורים.
ברוך אורן: מדינת ישראל לא פחות טובה ולהערכתי היא הרבה יותר טובה.
ברוך אורן: למה?
ברוך אורן: אין בזה הרבה צניעות אבל יש בזה הרבה אמת: למדינת ישראל יש את "מקורות".
ברוך אורן: "מקורות", אתם מכירים אותה כחברה של מים.
ברוך אורן: "מקורות" היא חברה שבצורה ודאית מובילה בעולם במגוון הפעילויות שלה ובמגוון הטכנולוגיות שהיא משרתת ואנחנו לא מדברים פה על סטרט אפ.
ברוך אורן: אנחנו מדברים על חברה שבשבוע הבא תהיה בת 68.
ברוך אורן: אנחנו מייצרים כיום שיתופי פעולה עם חברות מובילות אחרות בעולם ואני יכול להגיד לכם בוודאות, שבנושא של שירותי מים "מקורות" היא החברה המובילה בעולם.
ברוך אורן: היא חברה ממשלתית.
ברוך אורן: זאת אומרת, כשמדברים על עולם של בטא סייט ומחפשים בטא סייט, אז יש.
ברוך אורן: זה ב"מקורות".
ברוך אורן: לא צריך לדבר על ויז'ן אלא על מציאות.
ברוך אורן: אנחנו התחלנו והנושא הזה עבר עובד בתוך "מקורות".
ברוך אורן: יש תכנית שאנחנו "ווטק", ווטר טכנולוג'י, שמיקי היתה בתחילתה של התכנית.
ברוך אורן: "ווטק" מחברת את היזמות הישראלית שקיימת עם הפלטפורמה הממשלתית שקוראים לה "מקורות", שמובילה בעולם, עם הביקושים הגדולים מאוד שקיימים לדבר אחד והעסק הזה כבר עובד.
ברוך אורן: הייתי מבקש מהוועדה שני דברים: 1.
ברוך אורן: מכיוון שזה כבר עובד וכיום יש 6 בטא סייט ב"מקורות", של חברות שיוצאות מחממה ואנחנו משתפים פעולה עם המדען הראשי ועם רינה פרידור מהחממות ועם אברהם ישראל ממכון היצוא.
ברוך אורן: העסק הזה עובד.
ברוך אורן: כל מי שבחדר הזה ועדין לא התחיל לשתף פעולה עם "מקורות", מוזמן לשתף פעולה עם "מקורות".
ברוך אורן: כמו כן, ברמת מדינה, ברמת כנסת, ברמת וועדה, הייתי מציע שבמקום לדבר על מונחים גדולים של טכנולוגיות איכות סביבה, בואו נדבר על טכנולוגיית איכות מים או "ווטר טכנולוג'י".
ברוך אורן: נדבר על דברים שבהם ישראל יכולה להצליח וכל הגורמים בארץ ובעולם, כשאנחנו מדברים עליהם ותבינו, התכנית של "ווטק" היא תכנית ייחודית ברמה העולמי.
ברוך אורן: הרציתי לא מזמן בכנס בקנדה וישב שם בחור בשם רוברט בש, ניגשנו אלינו אנשים ואמרו: מה שעמק הסיליקון עשה לארצות הברית בנושא של מחשוב, מדינת ישראל יכולה לעשות בנושא של טכנולוגיית מים.
ברוך אורן: אפשר לעשות את זה, אנחנו צריכים את תמיכתכם, אנחנו שתתנו לנו עדיפות.
ברוך אורן: אנחנו צריכים שתעבירו את המסדר הזה.
ברוך אורן: זה כבר עובד ובואו נשתף פעולה.
לאה נס: זה טוב ויפה לקחת תחום שיש בו כבר את הדרך, אבל אנחנו לא רוצים לבטל את התחומים הנוספים.
לאה נס: לפני זה, קצת גלשנו ואני רוצה לשמוע את ההתייחסות של נציג המדען הראשי למצגת.
שאול ברייריך: אני אתחיל מכך שהמונח "טכנולוגיית סביבה" לפחות בעיניי מאוד בעייתי.
שאול ברייריך: הוא כולל עולם ומלואו ולכן, לדבר עליו כמונח אחד, זה דבר שהוא קשה מאוד.
לאה נס: אז תציע לנו כמה מונחים יותר זמינים.
שאול ברייריך: לדבר על מים ועל נושא של אשפה ועל חומרי הדברה ועל זיהום, זה יותר מדי.
לאה נס: היריעה רחבה ואני לא מבינה למה זה בעייתי לדבר על טכנולוגיות סביבה?
שאול ברייריך: הכותרת השניה שהושמעה כאן זה נושא של תמיכה של לשכת המדען הראשי בפרוייקטים של סביבה.
שאול ברייריך: אנחנו יכולים להביא עשרות דוגמאות לתמיכה מתמשכת, לאורך שנים, של לשכת המדען הראשי בפרוייקטים כאלה.
שאול ברייריך: אם זה בהנדסת התפלה, אם זה באנרגיה סולארית, אם זה בטיפול בשפכים אם זה בטיפול בתחנות כוח ומנועי דיזל וכן הלאה.
שאול ברייריך: אם זה במערכות סינון ותחליפים של חומרים בעייתיים, חומרי הדברה וכן הלאה.
שאול ברייריך: עשרות פרוייקטים בחממות והיריעה קצרה מלהכיל את כל הדברים וכל הדוגמאות, עם התמיכה המאסיבית שלנו.
שאול ברייריך: התמיכה שלנו היא על בסיס של חדשנות טכנולוגית מצד אחד ומצד שני, איזה שהוא בסיס סדיר כלכלי שיווקי.
שאול ברייריך: התמיכה שלנו מתבססת על חלוקת סיכון.
שאול ברייריך: כלומר, אין דבר כזה שהמדינה נותנת 100%.
שאול ברייריך: היא נותנת אחוזים משתנים לפי סוג התכנית, במגבלות התקציביות שקיימות אצלנו.
שאול ברייריך: משום מה, ישנו הרושם שאנחנו הדוד העשיר, עם תקציבים בלתי מוגבלים - -
לאה נס: הכל יחסי, אין מה לעשות.
שאול ברייריך: כידוע לכם, אנחנו לא עוד דוד עשיר וסובלים מקיצוץ תקציבי ניכר.
שאול ברייריך: לכן קיימת אצלנו תחרות על הכסף וכל תכנית נבחנת באותה רמת מידה.
שאול ברייריך: עדיפות ניתנת לתחומים מסוימים, וכאשר אנחנו מדברים על תחום אחד, אפשר להציג את אותו נושא גם בתחום שני.
שאול ברייריך: זה לא דיסציפלינה שמוגדרת חד משמעית.
שאול ברייריך: לבוא ולתת לה עדיפות כוללת, זה יהיה דבר מאוד מסובך.
מיקי הרן: אפשר בהחלט להגדיר תתי נושאים כמו: מים וכל מיני דברים.
לאה נס: אני חושבת שכן צריך לתת לזה חשיבה נוספת על הגדרות, גם אם זה יותר קל לדבר על נושאים מסוימים וכן לתת אפשרות לטכנולוגיות, שאולי לא מייעלות ואין להן את הרווח הכספי, אבל הפתרון שלהם נגד מפגע סביבתי מאוד ברור ואני חושבת שאנחנו צריכים לקדם את זה.
לאה נס: זה חלק מהדברים שהמדינה ועל זה דיברו פה בהתחלה, על שינוי שיש המון חברות שלא יכולות לעמוד בקריטריונים של התמיכות שלכם, בגלל שהן לא יכולות לראות את הבנפיט הזה, של השפעה ורווח.
לאה נס: אבל מצד שני, זה שהמפעלים האלה לא יזהמו את הסביבה וישפיעו גם על בריאות התושבים, יש לזה את המשמעות הלא פחות חשובה ואולי היותר חשובה.
שאול ברייריך: חברות שעוסקות בתחום של טיפול בשפכים נמנות על קהל לקוחותינו, בין אם זה מיוצאי חממות או בין אם זה חברות שגמרו חממה.
שאול ברייריך: אנחנו נותנים כספים במסגרת חברות גדולות ומבוססות, שעוסקות בפיתוח חומרים חדשים, גם להיבט של הטיפול בשפכים כחלק מאותה תמיכה כוללת בפיתוח אותם חומרים.
שאול ברייריך: זה אולי לא ידוע לכל אחד, אבל החלק השני של הטיפול בשפכים אנחנו לא נותנים.
שאול ברייריך: ההפך הוא הנכון.
שאול ברייריך: אנחנו נותנים גם נותנים.
שאול ברייריך: צריך לזכור, בקנה מידה של פיתוח.
שאול ברייריך: דווקא הנושא של בטא סייט, בתפיסה שלנו, ניתן גם ניתן.
שאול ברייריך: כאשר מדובר על הקמת מתקן הדגמה בקנה מידה של אחד לאחד, העסק הזה תקציבית גדול עלינו.
שאול ברייריך: הוא לא נופל על השולחן של לשכת מדען ראשי.
שאול ברייריך: מתקן שלם – לא.
שאול ברייריך: מתקן הדגמה חלקי, קטן, בקנה מידה שיכול לעזור בשיווק, בהחלט כן.
רינה פרידור: אני רוצה להוסיף: אני שמחה שמר אורן הזכיר את שיתוף הפעולה בין החממות ובין "מקורות" ואני חושבת, שזו ממש פריצת דרך בעניין של יישום תוצאות של טכנולוגיות נהדרות שמפותחות בנושאים של סביבה בחממות, ומה שקרה להם פעם אחרי פעם, הטכנולוגיה הצליחה בצורה מדהימה, אבל בארץ לא משתמשים בזה משום שלא מוכרחים.
רינה פרידור: זה נוגע בעניין של האכיפה.
רינה פרידור: זה לא לויכוח בכלל למרות שהמצב הרבה יותר טוב ועושים הרבה, עדין לא עושים מספיק ועובדה, שבארץ אי אפשר ליישם את הטכנולוגיות האלה.
רינה פרידור: בחו"ל לא יקנו את זה לפני שמיישמים את זה בארץ וזה מעגל קסמים.
רינה פרידור: טכנולוגיה אחרי טכנולוגיה יפהפייה שיוצאת מהחממות נכשלת בגלל מעגל הקסמים הזה ונופלת.
רינה פרידור: אני מברכת על שיתוף הפעולה.
רינה פרידור: זה בדוק, זה חד משמעי ויש לנו קשר עם גורמים בינלאומיים שבדיוק שמו את האצבע על הנקודה הזאת.
רינה פרידור: אף אחד לא יקנה אם לא יראו שבאץ זה עובד.
רינה פרידור: בארץ לא מוכרחים אז לא עושים את זה - -
מיקי הרן: אנחנו מכירים את הבעיה הזאת.
מיקי הרן: את צודקת.
לאה נס: השאלה למה לא מוכרחים בארץ, כשכולנו יודעים שמוכרחים.
רינה פרידור: בעניין הזה יש עוד הרבה מאוד מה לעשות ואז, אתם תראו איך הטכנולוגיות האלה יפרחו.
רינה פרידור: הם פשוט שם ואנחנו עושים אותן.
מיקי הרן: צריך לנתח נקודתית.
מיקי הרן: למשל, בנושא של פסולת, בדיוק מ"חץ אקולוגיה" אמרו לכם את הבעיה.
מיקי הרן: הבעיה זה היטל הטמנה.
מיקי הרן: שר האוצר חתם, השר לאיכות הסביבה חתם וזה תקוע בכנסת בגלל אינטרסים כאלה ואחרים.
מיקי הרן: אז יש מקומות שזה לא רק עניין של אכיפה ובכל תחום צריך לנתח את זה לחוד.
מיקי הרן: יש מקומות שבהם הטכנולוגיה מציעה שיפורים והמלצות שאנחנו לא יכולים לחייב מפעל ליישם אותם.
מיקי הרן: אנחנו יכולים לחייב לעמוד בתקנות.
מיקי הרן: אם הוא עומד, הוא עומד.
מיקי הרן: לפעמים מפעל אחד זה לא מספיק וצריך למצוא דרכים יצירתיות לפתור את הבעיה של הבטא סייט.
מיקי הרן: זה ברור.
רינה פרידור: אבל בעניין של הטמנה למשל, יש לפחות 3 פיתוחים נהדרים בחממות שעוקפות את העניין של ההטמנה.
רינה פרידור: זאת אומרת, הם ימנעו את ההטמנה.
בועז צדוק: כמה מס משלמת רמת חובב לשירותי איכות הסביבה?
בועז צדוק: זו חברה ממשלתית.
מיקי הרן: ברגע שיהיה היטל על הטמנה, תיפתר הבעיה.
בועז צדוק: בנושא של פסולת חומרים מסוכנים, האם החברה לשירותי איכות הסביבה ברמת חובב, שזו חברה ממשלתית ב-100% משלמת איזה שהוא היטל הטמנה למישהו?
ברוך אורן: "מקורות" הבהירה שחסר לה 130 חוסרים טכנולוגיים.
ברוך אורן: אנחנו מזמינים 130 בטא סייט אצלנו.
מיקי הרן: זה לא רק בתחום המים.
מיקי הרן: לכל תחום צריך - -
מיכאל בייט: אני רוצה לגעת בשני נושאים.
מיכאל בייט: אנחנו מדברים היום על הקמת תחנת כוח סולארית, בטכנולוגיה של "סולל".
מיכאל בייט: "סולל" מפעילה ובנתה תחנות בעבר בקליפורניה, שפועלות כבר שנים רבות.
מיכאל בייט: היא החברה המובילה בעולם.
מיכאל בייט: היום, כשאנחנו נכנסים לתכנון של הקמת תחנת כוח באתר אשלים, אנחנו צריכים לצאת במכרזים בין לאומיים ולבקש מכל מיני חברות הצעות מחיר ואני חושב, שצריך להיכנס לנושא של העדפה מתקנת.
מיכאל בייט: לא יכול להיות שטכנולוגיה ישראלית מוכחת לא תופעל על ידי ממשלת ישראל לצורך הקמת תחנת כוח סולארית בנגב ואנחנו נתחיל לחפש בעולם טכנולוגיות מתחרות, רק בגלל הסיסמא של חוק חובת המכרזים.
מיכאל בייט: זה לא יתכן.
מיכאל בייט: צריך לחשוב על העדפות מתקנות לתעשייה הישראלית.
מיקי הרן: זה לא נכון, זה לא חוק חובת המכרזים.
מיכאל בייט: אני עוקב אחרי ההתפתחות בתחום הזה ואני פשוט עומד נפעם ונדהם.
מיכאל בייט: אנחנו מנסים לדחוף את הדבר הזה והדבר הזה לא זז כבר במשך כמה שנים.
מיכאל בייט: יש החלטת ממשלה להיכנס לנושא ואנחנו לא מתקדמים בגלל דוגמאות מהסוג הזה.
מיכאל בייט: כדאי לעקוב אחרי התהליך הזה ולמצוא דרך לזרז אותו ולקדם אותו, כמו משום הסיבות שאמרתי.
מיכאל בייט: זו דוגמה של טכנולוגיה ישראלית מוכחת, יחידה בעולם ואנחנו נפסיד כאן את ההזדמנות החד פעמית לקדם את העניין הזה.
מיכאל בייט: זו דוגמא אחת ואני חושב שהיא דוגמא מהותית וכדאי לחשוב עליה טוב טוב ולהסיק את המסקנות.
מיכאל בייט: דבר שני הוא מתקני הדגמה – בזמנו היה תקציב למתקני הדגמה.
מיכאל בייט: אלה דברים חשובים ביותר.
מיכאל בייט: גם לי רק הבוקר היה דיון על פיילוטס.
מיכאל בייט: אין לנו את התקציבים לקדם את הדברים האלה.
מיכאל בייט: יש קיצוץ דרסטי בתקציבים ובצורה כזאת אי אפשר לעשות שום דבר.
מיכאל בייט: אלה שתי נקודות חשובות למהות הדיון.
מיכאל בייט: הנקודה הראשונה אינה דורשת תקציבים, אבל צריך לראות את הדרך לעשות את זה.
לאה נס: לגבי חוק המכרזים, בחו"ל חייבת להיות חברה אחת מארצות הברית למכרז, מה שבארץ זה לא מחייב.
דורון לביא: בארץ זה הפוך.
דורון לביא: בארץ מתקן ההתפלה באשקלון, כדי שחברת התפלה עם הטכנולוגיה שתזכה במכרז - -
מיכאל בייט: אני רוצה לחזק את הנקודה של "סולל"...
לאה נס: עוד לפני ההעדפה, אנחנו רוצים שיהיו חייבים בכלל לכלול במכרז חברה ישראלית.
לאה נס: זו העדפה ראשונה שלא קיימת היום.
מיכאל בייט: למשל, בהעדפות של "סולל" אין חברות בעולם אבל יש כאלה שנמכרות ל"סולל" ורוצות להיכנס לנעליים.
מיכאל בייט: אז יש חברה ספרדית וחברה גרמנית.
מיכאל בייט: אנחנו צריכים לתמוך בחברות האלה?
ג'אמס קריקון: אני מצטער להיות זה ששופך מים קרים.
ג'אמס קריקון: אני רוצה לקרוא לילד בשמו.
ג'אמס קריקון: אני בא מצפון המדינה ואני חושב, שאתם מאותו אזור.
ג'אמס קריקון: אני המום שלפני שנתיים "מוסד נאמן" התעורר לכל הדברים.
ג'אמס קריקון: הנה, יושב פה גם איש הצפון, פרופסור אבנימלך.
ג'אמס קריקון: היה איש הצפון.
ג'אמס קריקון: יש כמה משוגעים בצפון עדין ואני מברך על כל אחד שנשאר, כי אנשים עוזבים.
ג'אמס קריקון: אני מוכרח להגיד לך, דוקטור הרן, בתי הזיקוק בחיפה מוציאים פי 12 ממה שבתי זיקוק אחרים בעולם.
ג'אמס קריקון: זה כן נכון.
ג'אמס קריקון: פי 12, זה מה שקיבלתי מסגן המנכ"ל לפני יומיים.
ג'אמס קריקון: אלה עובדות של החיים ולא יעזור שום דבר.
ג'אמס קריקון: אני ביקשתי פגישה עם המדען הראשי של איכות הסביבה והוא מסרב.
ג'אמס קריקון: אמרתי לו שהכל יהיה ב-YNET.
ג'אמס קריקון: שכל אחד יראה את הדברים.
מיקי הרן: אף אחד לא מסרב אצלנו.
מיקי הרן: אנחנו המשרד שהנתונים שלו פתוחים על האתר.
מיקי הרן: הכל פתוח.
ג'אמס קריקון: אני יושב ראש הקואליציה לבריאות הציבור.
מיקי הרן: אין מוסד שמשתף פעולה עם האזרחים יותר מאתנו.
מיקי הרן: אל תתקוף במקום שלא צריך לתקוף.
מיקי הרן: דלתי פתוחה והוא יכול לבוא אלי והוא יודע את זה.
ג'אמס קריקון: בסדר.
ג'אמס קריקון: אז אני כותב לו היום אי.
ג'אמס קריקון: מייל שאני רוצה לקבוע פגישה.
מיקי הרן: להגיד שלא נפגשים, זה לא נכון.
לאה נס: בואו נתקדם, כי אני רוצה לסכם את הישיבה.
ג'אמס קריקון: אני מצטער שדוקטור אופירה אילון הכניסה את העניין של בריאות הציבור ככה ביי דה וויי.
אופירה אילון: זה כתוב בצורה מפורשת, שזה לא נכנס וגם ככה, יש הצדקה להשקיע בתחום הזה.
אופירה אילון: בוודאי ובוודאי אם נכניס את התחומים האחרים.
ג'אמס קריקון: ארצות הברית של אמריקה, מדינה קפיטליסטית טהורה, עשתה את החישוב ועשתה חוק אוויר נקי בשנות ה-70, שעוד לא ידענו מה זה עושה, אבל הבינו שמשהו לא בסדר.
ג'אמס קריקון: אחרי 20 שנה עשו את החישוב: על כל דולר שהשקיעו בטכנולוגיות מתקדמות, חסרו 42 דולר.
ג'אמס קריקון: בא הבחור הצעיר הזה, הנחמד, שיש לי ילדים יותר גדולים ממך שאומר: במרכז הארץ זאת הבעיה.
אופירה אילון: לא, הוא אמר מבחינת השקעות.
אופירה אילון: מרכז ההשקעות נותן כסף רק לפריפריה.
לאה נס: אזור חיפה נכלל בזה.
ג'אמס קריקון: אז בחיפה ובאשדוד ובנגב אין מה להשקיע.
ג'אמס קריקון: הכל בסדר.
לאה נס: הוא אמר בדיוק הפוך.
לאה נס: לא הבנת את דבריו, לזה היתה כוונתו.
לאה נס: אנחנו הבנו את החשיבות של הבריאות.
לאה נס: אמרתי בהתחלה, שנוכל לעשות מודל ומחקר בפני עצמו, כמה זה משתלם רק מבחינת הבריאות אבל הנושא היום היה תועלות מבחינה כלכלית.
אלה נווה: בקצרה אני יכולה להגיד שכברה נעשו מחקרים כמו שג'ימי הזכיר.
אלה נווה: יש אמנה שנקראת "אמנת אוטווה" והיא מדברת על כך שמניעה זה הצעד הכי טוב במקום לחכות שמשהו יקרה.
אלה נווה: ומאחר ובמקרה התכוונו לדבר על הצד של בריאות הציבור, ומאחר ששמענו את ההרצאה של אופירה ואנחנו רואים שיש פתרונות, לפחות לי נראה רעיון מאוד חכם שיכול לצאת מהישיבה הזאת, שייצא משהו פרודוקטיבי בצורה של תכנית שתיקרא: אמץ מפעל.