GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ועדת המדע והטכנולוגיה): אנחנו צריכים לדאוג שדמויות המופת שלנו, המודל לחיקוי שלנו, יהיו המדענים.
ועדת המדע והטכנולוגיה): וזה ההצטיינות בעיניי.
ועדת המדע והטכנולוגיה): יש פער גדול מאוד, ואני קראתי את הניירות.
ועדת המדע והטכנולוגיה): הטכניון הוא זה שמייצר את המהנדסים של מחר, שאחר כך גם מייצרים את המוצרים או גורמים לזה שיהיה יצור - לא רק אלה שמלכלכים את הידיים.
זאב ורטהיימר: אני לא מקבל את מה שאת אומרת.
ועדת המדע והטכנולוגיה): בסדר, יש לנו ויכוח.
ועדת המדע והטכנולוגיה): ביקרנו השבוע בטכניון, ומרבית המהנדסים באים מבתי ספר עיוניים, לא מבתי ספר טכנולוגיים.
ועדת המדע והטכנולוגיה): וכשפתחתי ואמרתי שאני אומרת שצריך לשנות את התפיסה של מה זה טכנולוגיה במערכת החינוך - לזה התכוונתי.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אנחנו צריכים לחבר, אולי בכלל שלא יהיו בתי ספר מקיפים, שהכל יהיה הומוגני.
ועדת המדע והטכנולוגיה): משום שהכל היום מעורב וקשה היום לעשות את ההבחנה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אתם עושים סטיגמה לאנשים מסויימים שהם לא יכולים יותר אלא רק להתעסק בlowtec.
ועדת המדע והטכנולוגיה): ולא, היום גם ייצור תחתונים, כפי ששמענו פה, זה הייטק.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אין מה לעשות.
ועדת המדע והטכנולוגיה): ככה אני מרגישה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): ילד שעושה 3 יחידות מתמטיקה - הסיכוי שלו להגיע לרמות גבוהות יותר הוא קלוש.
ועדת המדע והטכנולוגיה): עצם העובדה שנותנים לילדים את ההזדמנות ואת אפשרות הבחירה ב3 יחידות מתמטיקה - כבר מורידים להם את הרמה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): ובמי זה פוגע?
ועדת המדע והטכנולוגיה): בעיקר בנשים.
ועדת המדע והטכנולוגיה): תראו כמה בנות בוחרות ב3 יחידות מתמטיקה, ולכן אחר כך המסלול שלהן באוניברסיטה הוא מסלול מאוד מיוחד, ברמה יותר נמוכה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): הכל מתחיל ממערכת החינוך.
קריאה: יש פה נתונים שהם לא נכונים.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אני מעבירה את זכות הדיבור לפרופ' יהודית דור מהטכניון.
פרופ' יהודית דור: קודם כל אני רוצה להזכיר שהמומחיות שלי זה הוראת המדעים ואני גם יו"ר ועדת מקצוע בכימיה, אך תפקיד יו"ר ועדת מקצוע הוא חדש יחסית.
פרופ' יהודית דור: בכמה היבטים שהוזכרו פה, קודם כל בנושא דו"ח ועדת הררי - הפעילות והכספים שיפה הזכירה עשו מהפיכה די גדולה במערכת החינוך העל יסודי.
פרופ' יהודית דור: אני בעיקר מתמחה בתיכון ובאוניברסיטה.
פרופ' יהודית דור: במתמטיקה, פיסיקה, כימיה וביולוגיה, כפי שאמר פרופ' פרייס, השקיעו למעלה מ50 מיליון שקל לתקופה די ארוכה כל שנה.
פרופ' יהודית דור: הכספים הושקעו בנוסף, גם דרך המנהל של גב' יפה ויגוצקי, בהתפתחות פרופסיונלית של מורים.
פרופ' יהודית דור: למשל, מורי חטיבת ביניים הגיעו לאוניברסיטאות ליום בשבוע במשך שלוש שנים רצופות.
פרופ' יהודית דור: להביא ציבור ענק, אלפי מורים, ליום בשבוע, והם קיבלו על זה אפילו שעות הוראה - זה עשה שינוי מאוד מאוד גדול במערכת, ואנחנו רואים את זה היום, אחרי 10 שנים - ולקחתי איתי פה מספרים - שלמשל הבוגרים שניגשים לכימיה, פיסיקה וביולוגיה 5 יחידות ו3 יחידות, הם בסביבות ה8,000 תלמיד בשנה, כשסך התלמידים שלומדים בי"ב הוא בסביבות ה80,000 בשנה.
פרופ' יהודית דור: זאת אומרת, כ10 אחוז מהתלמידים בשנה בוחרים או כימיה או פיסיקה או ביולוגיה, אבל צריך לציין שחלק מהתלמידים הם בעצם אותם התלמידים.
פרופ' יהודית דור: הכוונה ל10 אחוז בכל מקצוע, כ8,000 בכל תחום.
פרופ' יהודית דור: הבעיה היא שחלק מהתלמידים, הקרם של הקרם שלנו, לוקחים גם פיסיקה, גם כימיה וגם ביולוגיה.
פרופ' יהודית דור: אני גאה בזה וממליצה על זה, אך מבחינת המספרים זה לא יוצא 30 אחוז.
פרופ' יהודית דור: אני רוצה לציין נתון אחד נוסף - כשמסתכלים על סך התלמידים שלומדים בתיכון זה בסביבות 80,000 בשנה, אבל סך העוברים את כל בחינות הבגרות, כלומר זכאים לתעודת בגרות, הם בסביבות 40-50 אלף בשנה.
פרופ' יהודית דור: זאת אומרת, מה שזה אומר לנו לגבי בוגרי הכימיה, פיסיקה וביולוגיה, זה שבעצם מי שניגש למקצועות המוגברים במדעים ובמתמטיקה, כמעט כולם עוברים את בחינות הבגרות בהצלחה, אפשר לומר 99 אחוז, והם המאגר של הטכניון.
פרופ' יהודית דור: אני רוצה להוסיף על זה עוד כמה נקודות, בקשר למה שאמר פרופ' דוד נבו על ההערכה.
פרופ' יהודית דור: עשינו קצת הערכה על פרוייקטים שהתרחשו במערכת בעקבות דו"ח ועדת הררי.
פרופ' יהודית דור: אחד מהם, למשל, ואני עכשיו מדברת על פרוייקט אישי שלי, היה הכנסת הדמיות מולקולריות במעבדות ממוחשבות למערכת החינוך.
פרופ' יהודית דור: אלה כלים שהכימאי, המדען, משתמש בהם.
פרופ' יהודית דור: אנחנו "הורדנו" את זה לתיכון.
פרופ' יהודית דור: לא "הורדנו", אלא העלינו את התיכון אל המדען.
פרופ' יהודית דור: למעלה מ30 בתי ספר נכנסו לתכנית הזאת, ועכשיו, עם כל הקיצוצים, מה שקורה זה שבעצם אין לנו השתלמויות מורים, ומורה לא יכול להיכנס לתכנית הזאת בלי שהוא מקבל הנחיה שוטפת.
פרופ' יהודית דור: מורה לא מעיז.
פרופ' יהודית דור: יש לנו מורים לכימיה ולביולוגיה, אבל הם חוששים להיכנס למעבדות ממוחשבות ולהדמיות מולקולריות בלי שיקבלו הדרכה צמודה.
פרופ' יהודית דור: ברגע שחתכו את ההשתלמויות, חתכו את העדכון של חומרי הלמידה החדשים - כלומר, יש סילבוס חדש להוראת הכימיה אבל אין כסף לפתח חומרי למידה חדשים, אין כסף להשקיע בהתפתחות פרופסיונלית חדשה של מורים.
פרופ' יהודית דור: מורה שגמר לפני 20-30 שנה את הטכניון ויוצא - ויש לנו בוגרים נהדרים, מחדרה צפונה זה מורים שלמדו אצלנו - אי אפשר לשלוח אותם למערכת ולהגיד להם "עכשיו 30 שנה תלמדו".
פרופ' יהודית דור: המדע מתקדם.
פרופ' יהודית דור: ואם לא משקיעים, לא בפיתוח חומרי למידה חדשניים, ולא בתקשוב, ולא בהתפתחות של מורים - בעצם, מה שיקרה זה שכמו שעכשיו אנחנו רואים שיותר תלמידים בוחרים במדעים, בעוד 10 שנים אנחנו נבכה על זה שהמספר ילך וירד.
ועדת המדע והטכנולוגיה): כדי לא לבכות אנחנו עכשיו עושים את הישיבה ואנחנו עכשיו נעשה את המאמץ שהכסף יעבור לתחום הזה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אני מעבירה את זכות הדיבור לד"ר צבי פלטיאל, ממכון ויצמן.
ד"ר צבי פלטיאל: אני עוסק בנוער שוחר מדע, במסגרת צמ"ד - צעירים למדע, במכון ויצמן.
ד"ר צבי פלטיאל: בנוסף לכל הקיצוצים והמכות ששמענו כאן על החינוך הפורמלי, מגב' ויגוצקי ומקודמתי, אנחנו סובלים קשה מאוד מקיצוצים בחינוך הלא פורמלי.
ד"ר צבי פלטיאל: אני רוצה לציין שהחינוך הלא פורמלי של נוער שוחר מדע הוא אחת ההשקעות הטובות ביותר שאפשר לחשוב עליהן במסגרת החינוך, וזה משתי סיבות עיקריות: ראשית, משום שהוא מאפשר לנוער שמתעניין להביא את העניין שלו לידי ביטוי.
ד"ר צבי פלטיאל: בהרבה מקרים אם לא תהיינה המסגרות האלה גם אלה שמתעניינים ורוצים ומוכנים להשקיע מעבר לשעות של בית הספר ומעבר לשעות של שיעורי הבית והלימוד הפורמלי - גם אלה לא יוכלו להביא לידי ביטוי את העניין שלהם.
ד"ר צבי פלטיאל: וכבר אמרו חז"ל שאין אדם לומד אלא ממקום שהוא חפץ בו, ואנחנו כאן מחמיצים את הדרך הזולה ביותר להביא, לחנך ולקרב את הנוער הזה למדעים ולטכנולוגיה.
ד"ר צבי פלטיאל: זו סיבה אחת.
ד"ר צבי פלטיאל: סיבה אחת: יש במוסדות להשכלה גבוהה - בטכניון, במכון ויצמן, באוניברסיטאות השונות - ציבור של מדענים, יש ציבור של אנשי מקצועי, שמוכנים ורוצים לתת, ורק צריכים לנצל אותם.
ד"ר צבי פלטיאל: אנחנו אולי בישראל במצב מאוד ייחודי שלא קיים בהרבה ארצות.
ד"ר צבי פלטיאל: ישנה מודעות גדולה בקרב האקדמיה, שהדברים האלה חשובים גם לאקדמיה וגם לתעשייה וגם לחברה הישראלית, ויש נכונות לתת.
ד"ר צבי פלטיאל: זה מתבטא בהרבה מסגרות של נוער שוחר מדע, ואם לא משקיעים את המעט מזער שצריך כדי לטפח את החינוך של נוער שוחר מדע אז גם את המאגר הזה אנחנו מפסידים.
ד"ר צבי פלטיאל: וזה נכון לא רק באוניברסיטאות אלא גם במוזיאונים שצמודים להם, ונשמע מהדובר הבא על כך.
ד"ר צבי פלטיאל: הם בדרך כלל סמוכים לאוניברסיטאות או לטכניון או למוסדות להשכלה גבוהה.
ד"ר צבי פלטיאל: בשנה שעברה כל התקציב לנוער שוחר מדע היה פחות מ8 מיליון שקל.
ד"ר צבי פלטיאל: בתקציב השנה, לפני הקיצוצים, הוא פחות מ5 מיליון, כלומר קוצץ בערך ב50 אחוז.
ד"ר צבי פלטיאל: אני חושב שכאן, אם היינו רוצים להשקיע את הכספים בצורה הכי יעילה לצורך קירוב למדע וטכנולוגיה, היינו צריכים להפוך את זה ל50 מיליון ולא 5.
אילן שלגי: אתם בתקציב התמיכות, נכון?
ד"ר צבי פלטיאל: כל זה עוד בתקציב תמיכות, שאתה לא יודע אם אתה מקבל או לא מקבל.
ועדת המדע והטכנולוגיה): באותו עניין, אתמול היינו בסיור במוזיאון המדע בירושלים, ואני מקווה שגם נהיה בטכניון.
ועדת המדע והטכנולוגיה): נדהמתי לראות שמפעל כזה גדול ומכובד וחשוב מתנהל בעצם בלי לדעת מה התקציב שלו באמצע השנה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אני פונה למשרד החינוך, מי שצריך לתת את התשובה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אני פשוט המומה - איך מפעל יכול להתנהל כך?
ועדת המדע והטכנולוגיה): מדובר במפעל שתקציבו בשנה שעברה היה 11 מיליון שקל, זה לא גרושים.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אז איך הוא יכול ביוני לא לדעת את התקציב שלו?
ועדת המדע והטכנולוגיה): השנה, לא של שנה הבאה.
צבי פלטיאל: בקשר לזה - התמיכות האלה שאנחנו מקבלים או לא מקבלים זה עבור פעילות שנעשתה במהלך שנת הלימודים.
צבי פלטיאל: זאת אומרת, אחרי שהסתיימה כל הפעילות.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אני יודעת, זו פשוט לא הדרך.
משולם נהרי: הייתי רוצה להציע הצעת ייעול - כל הדיון הזה הוא דיון מאוד חשוב, אבל ברגע ששרת החינוך לא נמצאת פה אני חושב שזה אפילו חסר תועלת, מפני שכל הנושא הטכנולוגי ספג מכה קשה ואפילו היה שעיר לעזאזל, במיוחד בשנה האחרונה.
משולם נהרי: אני יודע שיפה ויגוצקי נלחמה בחירוף נפש בכל הנושא של הקיצוצים.
משולם נהרי: אלה לא קיצוצים שנפלו משמיים, שאמרו למשרד החינוך תקצצו פה ותקצצו שם.
משולם נהרי: הקיצוצים הראשונים היו קיצוצים רוחביים, שאפשרו למשרד החינוך לתמרן ולהחליט על סדרי העדיפויות.
משולם נהרי: אחד הדברים שהיו השעיר לעזאזל זה היה החינוך הטכנולוגי, והיו לי שיחות עם יפה ויגוצקי, שהיתה במצוקה קשה.
משולם נהרי: זו היתה מכת מוות, חוץ מאשר אותם תקציבים ייחודיים בתקופתו של רבין ז"ל, שהייתי גם שותף להם, והביאו אותם במיוחד.
משולם נהרי: אני מדבר על הבסיס.
משולם נהרי: הבסיס הולך ונשמט וכמעט לא יהיה על מה לדבר.
משולם נהרי: הרעיונות הם נשגבים, הדברים הם נפלאים, אני לא מאמין שיש מישהו שחולק על החשיבות של הדברים ועל ההשפעה העתידית שלהם לנוער, לחברה, למדינת ישראל ולעם ישראל, אבל השרה לא נמצאת פה, והיא בעצם קובעת את המדיניות במשרד.
אילן שלגי: בכל הזמנה שלנו לשרה ולמנכ"לית יש הזמנה פתוחה והן שולחות לכאן את מי שהן מוצאות לנכון.
אילן שלגי: הרשות המחוקקת יכולה לפעול, לבקר, להמליץ וגם לחוקק, דרך אגב.
אילן שלגי: אנחנו עושים לשינוי קדימויות במדינה, בכל המובנים, וגם במובן הזה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): בוודאי שצריכים את עזרתה של שרת החינוך, אבל אני חושבת עוד יותר שצריך את עזרתו של ראש הממשלה בנושא הזה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): כי זה ברמה הרבה יותר גבוהה, אפילו יותר משרת החינוך.
יורם זבירין: אני בא מהפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, עסקתי במערכות החינוך בטכניון, מהיחידה הקדם אקדמית והמכינה ועד ללימודי מוסמכים, והיום אני מנהל המוזיאון הלאומי למדע וטכנולוגיה, עם אגף החינוך הגדול שיש לנו שם.
יורם זבירין: רובכם מכירים את הבניין ההיסטוריה היפה והמרהיב של הטכניון, ששם נוסד הטכניון, שזה היה המוסד הראשון להשכלה גבוהה בישראל, כמה חודשים לפני האוניברסיטה העברית בירושלים, ועל זאת גאוותנו.
יורם זבירין: אגף החינוך שלנו ממוקם בבניין הסדנאות ההיסטורי של הטכניון, ששם ביקר איינשטיין בביקור היחיד שלו בארץ ב1923, ולמדו הרבה ממנו על החשיבות של המדע הטכנולוגי מגיל צעיר, וכמו שיפה אמרה - זה מתחיל מגיל הגן, מהגיל הרך, ולא רק מהתיכון.
יורם זבירין: אנחנו פונים לשכבה גדולה ורחבה של הציבור, כמו שביקש ח"כ שלגי, ואנחנו בשילוב עם אגף הנוער של הטכניון, שזה המצוינים, אבל אנחנו פונים לציבור הרחב.
יורם זבירין: במוזיאון מבקרים בימים טובים כ200,000 אנשים לשנה וכ100,000 מהם במסגרת של כתות וחוגים באגף החינוך, מה שאנחנו קוראים גם אגף הנוער.
יורם זבירין: הלימודים שלנו זה בדיוק מה שסטף רצה לשמוע - זה בדיוק חדוות היצירה.
יורם זבירין: הילדים באים לשם, הסקרנות שלהם מגורה, החשק או התשוקה לבדוק את הנושאים האלה במדע וגם בטכנולוגיה מעמיקים, וזה משלים בהרבה וגורם להם את המוטיבציה אחר כך במסגרת הפורמלית של בית הספר להמשיך, להעמיק ולבוא עוד פעם.
יורם זבירין: כל הנערים והילדים שבאים למעבדות ולכתות באגף הנוער עושים דברים בידיים והם יוצאים עם מוצר ביד.
יורם זבירין: אני לא צריך להסביר יותר עד כמה זה חשוב העניין הזה של המוטיבציה ושל הכניסה לעניין הזה.
יורם זבירין: אנחנו מטפלים בכל השכבות האלה, גם באוכלוסיות מיוחדות, ואנחנו נקלעים עכשיו למצוקה נוראית כשבמקום להמשיך ולפתח את התכניות היפות האלה של החינוך - והתקציב שלנו, וגם מספר המבקרים, בערך כפול ממה שהוזכר קודם על ירושלים - אנחנו נאלצים עכשיו לצמצם פעילות.
יורם זבירין: אנחנו לא היחידים, ישנו גם גן המדע בויצמן ומוזיאון המדע על שם בלומפילד, וכולנו במצוקה, אבל אני חושב שהמצוקה שלנו יותר קשה.
יורם זבירין: אנחנו נאלצים עכשיו לקצץ בפעילות במקום להרחיב ואנחנו לא יודעים איפה אנחנו עומדים מבחינת התמיכות.
יורם זבירין: אני מקווה שזה ישתפר.
ועדת המדע והטכנולוגיה): תודה רבה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): נעבור לצד הביצועי.
אריה אבידור: שמי אריה אבידור, אני יצרן של מפעל מתכת.
אריה אבידור: אני שמח שהגעתי לוועדה, ואני סוף סוף מבין למה החינוך הטכנולוגי היצרני - ואני מדגיש: יצרני - פשט את הרגל.
אריה אבידור: אני מייצג ענף שהוא פלטפורמה והוא הלשד של מדינת ישראל וכל מדינה תעשייתית - ענף עיבוי השבבים.
אריה אבידור: הענף הזה, עליו מושתתות רוב חברות ההייטק, זה ענף שאנחנו מייצגים ומייצרים את כל החינוך הטכנולוגי הנדסי שמגיע מהטכניון, אנחנו מוציאים לפועל את כל ההנדסה, אבל אין לנו מי שיעשה את זה.
אריה אבידור: אנחנו נמצאים היום בשלב שבו הציוד הטכנולוגי הוא כל כך מסובך וכל כך מורכב וכל כך משווע לידיים עובדות, וכשאני מגיע למכללות אני לא מוצא ולו מגמה אחת שיכולה לענות לנו על הדרישות.
אריה אבידור: אני לא מוצא מערכת אחת שיכולה להוציא תלמידים להפעיל את האנשים האלה.
ועדת המדע והטכנולוגיה): כי הרמה גבוהה יותר ממה שמצפים לה.
אריה אבידור: הרמה היא גבוהה, ותשימי לב - העולם גלובלי.
אריה אבידור: והיום, כשאנחנו צריכים להתחרות, ואני מקבל מכרזים של מפעלי הייטק גדולים, איני יכול להתחרות כי אני לא יכול להשיג אנשים להפעלת ציוד טכנולוגי מתקדם.
אריה אבידור: בשום אופן.
אריה אבידור: ואני באתי בדרישה לפתוח מגמות לחינוך טכנולוגי ואומרים לי שאין כסף ואין אפשרות.
אריה אבידור: הציוד שהם מלמדים זה ציוד שלמדו לפני 30 שנה.
אריה אבידור: אנחנו יודעים בודאות שתעשיות גדולות היום מייצרות ברומניה ובצ'כיה, ואנחנו יכולים להתחרות, ויש לנו את הכוח להתחרות, ואנחנו יותר זולים ויותר טובים - אבל תנו לנו כלים.
אריה אבידור: ואם לא תתנו כלים - אנחנו נפשוט את הרגל.
אריה אבידור: כי על הגב שלנו את מייצרת את החץ ואת האופק ואת הלביא ואת המזל"טים ואת כל הייצור הביטחוני התעשייתי וההייטקי.
אריה אבידור: אז בבקשה, אנחנו רוצים להשתתף בדיונים ובמערכות שהולכות להקים את בתי הספר המקצועיים.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אני בהחלט חושבת כמוך.
גילה גמליאל: לגבי חינוך למדעים וטכנולוגיה - אני חושבת שלא צריך להרחיב את הדיבור בכל הנושא של החשיבות של כל מערך הלימודים, שזה בעצם ההון האנושי שקיים אצלנו במדינה וצריך לטפח אותו.
גילה גמליאל: הייתי רוצה גם לשמוע את נציגי משרד החינוך בדבר הנתונים שהצגת בפנינו כרגע לגבי מדוע לא נותנים את הכלים הדרושים על מנת לחסוך בסופו של דבר את המשאבים של ההכשרה של אותם אנשים שממילא צריכים לקבל את אותה הכשרה כדי לעבוד אצלכם, ואם מלמדים דברים שפג תוקפם אז מן הראוי באמת ליישר את הקו הזה, ואני יודעת שאמנם השרה והמנכ"לית לא יכולת להגיע לכאן בכל דיון, אבל יש כאן את הנציגים מטעם המשרד ואולי הם יציגו בפנינו את ההסברים לנתונים האלה.
גילה גמליאל: מלבד ההיבט הכלכלי, שכל הזמן נתלים בו, אפשר למצוא, והכל עניין של סדרי עדיפויות.
גילה גמליאל: גם אנחנו היינו בסיור בטכניון, ואני באופן אישי, כמי שהיתה שנים בכל המערך האקדמי בבן גוריון, רוצה לשאול דווקא את הנציגים מדוע לא נותנים את האפשרות לילדים שמסיימים את כתה י"ב והם מספיק מוכשרים על מנת לסיים תואר ראשון עד תום הלימודים, לשלב את הלימודים לתואר ראשון עד לפני גיוסם לצה"ל.
גילה גמליאל: אני באופן אישי קיבלתי הרבה אופציות לתכניות כאלה ויש הרבה ילדים שהם מספיק מבריקים כדי לסיים את התואר.
גילה גמליאל: במידה ותיפתח מגמה כזאת היא תוכל לעודד ילדים למצוינות והייתי רוצה לשמוע הסברים גם בכל הקשור לעניין זה.
ד"ר חנה ויני: הדיון החל בצורה מעניינת, בכך שהוצג כאן רציונל על ידי שני יושבי הראש, חברי הכנסת, שהציגו את רציונל החינוך המדעי טכנולוגי, ואני הסתכלתי כאן על הנוכחים, ואנשים מהנהנים עם הראש, ואכן הדוברים, כשכל אחד בא מרקע אחר, אני שמה לב שכולם יורים את החצים לאותה מטרה.
ד"ר חנה ויני: נכון שהיו ניואנסים, אבל הניואנסים לא היו בבחינת חילוקי דעות, ובוודאי שלא על הרציונל.
ד"ר חנה ויני: אז אם יש יעד ויש עליו קונצנזוס זה תנאי אידיאלי לממש יעד, אז איפה הבעיה שלנו?
ד"ר חנה ויני: אנחנו יושבים כאן ואנחנו בכל זאת מעלים איזושהי בעיה.
ד"ר חנה ויני: נושאים עיניים אל מערכת החינוך ושואלים מה עשיתם ואנה פניכם לגבי הבאות.
ד"ר חנה ויני: אז אנחנו יכולים לשבת בתוך מערכת החינוך ולשכנע את הנהלת המשרד שהיעד הזה הוא חשוב.
ד"ר חנה ויני: עשינו כך ואנחנו נמשיך לעשות כך.
ד"ר חנה ויני: אבל כשאני יושבת כאן ושואלת את עצמי מה עשויה להיות התרומה של הפורום המכובד הזה, אני מבקשת לטעון שהיעד הזה לא יכול להישאר יעד של מערכת החינוך.
ד"ר חנה ויני: זהו יעד לאומי.
ד"ר חנה ויני: ויעד לאומי חייב לעלות על סדר היום כל הזמן, לא פעם ב10 שנים או פעם ב3 שנים פגישה כאן, אלא כל הזמן היעד הזה צריך להיות על סדר היום.
ד"ר חנה ויני: בשנים 93'-98' נבנו תשתיות.
ד"ר חנה ויני: נבנו תשתיות פדגוגיות, נבנו תשתיות פיזיות, נבנו תכניות לנוער שוחר מדע, הרבה נבנה.
ד"ר חנה ויני: היום זה על גבול התסכול, כי אנחנו רוצים לממש ואין לנו.
ד"ר חנה ויני: אני לא רוצה להשתמש במושג "משאבים", אבל כולכם מבינים.
ד"ר חנה ויני: מרבית הדוברים אמרו - אנחנו רוצים לעשות ותעזרו לנו לממש את זה.
ד"ר חנה ויני: לא רק כהצהרה, שזה לא יהיה רק מוצהר, אלא שזה יושג.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אני מסכימה איתך בכל מילה ובואי נראה איך אנחנו מיישמים.
ועדת המדע והטכנולוגיה): עוד רבים רוצים לדבר, אני רוצה לשמוע עכשיו דוקטורן צעיר, אורן שריקי, שפנה אליי כבר מזמן, ביום הראשון שלי בעבודה בתחום הזה, ויש לו טענה קצת אחרת או גישה אחרת.
אורן שריקי: אני עם רקע של פיסיקה ועושה את הדוקטורט בתחום של חקר המוח.
אורן שריקי: למעשה כבר סיימתי, אבל אני עוד לא דוקטור.
אורן שריקי: אני כבר שלוש שנים מורה לפיסיקה בתיכון פה בירושלים, ומההתנסות שלי עלו בי כמה רעיונות.
אורן שריקי: לנושא קידום ההוראה יש כמה מרכיבים.
אורן שריקי: אחד מהם זה הנושא של כתיבת תכניות לימודים שהוזכר כאן, מגן חובה ועד י"ב.
אורן שריקי: אחד מהם זה נושא של הכשרת כוח אדם שיעביר את התכניות האלה.
אורן שריקי: אבל נושא חשוב שפחות מתייחסים אליו, בתחושה שלי, זה להביא את הכוח אדם הזה שיעביר את תכניות הלימודים, למשוך אנשים טובים שיבואו לעסוק בהוראת מדע וטכנולוגיה בארץ.
אורן שריקי: והזכיר צבי פלטיאל שיש נכונות לתת באקדמיה, ואני מסכים עם זה, אבל יש לי איזשהן הסתייגויות.
אורן שריקי: אני עדיין נחשב כעוף מוזר, כמי שהלך ובאמת עוזב את האקדמיה בצורה מוצהרת והולך להיות מורה בתיכון.
אורן שריקי: זה עדיין נחשב עוף מוזר, ואנשים אומרים לי "כל הכבוד", אבל כשאני אומר לאנשים "בואו תהיו מורים", ויש אנשים נפלאים, חברים שלי באקדמיה שהם ברמה מקצועית גבוהה מאוד ויכולים להיות מורים טובים מבחינת הגישה שלהם והיכולת שלהם להסביר חומר, אבל הם אומרים: "תראה את השכר".
אורן שריקי: ואני חושב שכן אפשר לעשות משהו, ואני חושב שזה גם לא נורא מסובך.
אורן שריקי: זה שאנחנו במקום לא כל כך מרשים מבחינת ההישגים המדעיים זה דבר אחד, אבל תקציב החינוך שלנו הוא לא קטן, הוא דווקא, למיטב ידיעתי, במקום גבוה בעולם.
אורן שריקי: זה אומר שהפניית המשאבים וסדרי העדיפויות לא נעשית כמו שצריך ואפשר להפנות משאבים.
אורן שריקי: פרוייקט שני: הפגשנו אנשים, עכשיו הם באמת רוצים ללכת, אבל יש להם מכשול עצום, מפני שבשנים הראשונות השכר הוא מאוד נמוך.
אורן שריקי: אני יכול להגיד מפורשות - מורה עם תואר שני, ואפילו עם 9 שנות ותק, כשכל השנים שלימדתי באוניברסיטה כמתרגל נחשבות לשנות ותק, ועדיין המשכורת במשרה מלאה לא תעלה על 5,000 ₪ ברוטו, וזה קשה מאוד כשאתה מורה צעיר וצריך לפתח את כל הדברים שאתה מלמד, מעבדות וכו'.
אורן שריקי: אני קורא בעצם להקים תכנית לאנשים שמוכנים לבוא למערכת החינוך, והם אנשים טובים, כשתהיה ועדה שתבחן מועמדים שיגישו מועמדות, ובנוסף לאותה משכורת שהם יקבלו ממשרד החינוך הם יקבלו מלגה של, למשל, 4,000 שקל בחודש, מלגה נקייה ממס, כך שהם יגיעו למשכורת של 7 נטו, וזה יוכל להתחיל להוות תחרות לתעשיית ההייטק שלמרות המשבר היא עדיין הרבה יותר מפתה.
אורן שריקי: אני קורא לאנשי תעשייה לתרום גם לקרן כזאת.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אתמול, כשהיינו במוזיאון המדע, שמענו שדווקא במגזר הערבי ההישגים של החינוך הטכנולוגי יותר טובים.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אני מעבירה את זכות הדיבור לאיד סבר.
איד סבר: שמי איד סבר, אני מחברת מחשבים העוסקת בחינוך.
איד סבר: הערה קטנה לגבי דברי קודמי - כדאי לבדוק את הקורלציה בין הגאות בהייטק לבין הנסיגה ברמת החינוך.
איד סבר: האם לא קרה שהרבה מהמורים הטובים במדעים, במתמטיקה ובהנדסה נשאבו לתוך ההייטק, כך שיש לנו גאות במקום אחד ונסיגה במקום אחר.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אני מסכימה.
ג'מאל זחאלקה: קודם כל אני שמח שמתעניינים בחינוך ברמה כזאת ומדברים על איך להפנות משאבים.
ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שזה קו שינחה.
ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר ההכרעות התקציביות יפלו ברמה הפוליטית.
ג'מאל זחאלקה: זה העניין, ואני חושב שזה חשוב דווקא ששני יושבי הראש שיושבים לימיני, תרתי משמע, הם ממפלגת שינוי, שמחזיקים בדעות הליברליזם הכלכלי חברתי האגרסיבי והמיושן של המאה ה19, שעכשיו יש לו תחייה ומביאים אותו מחדש לכנסת פה דרך התכנית הכלכלית.
ג'מאל זחאלקה: אבל חשוב לפחות נושא אחד.
ג'מאל זחאלקה: לא רוצים העברות, לא רוצים דמי אבטלה, לא רוצים זה - אז לפחות בחינוך.
ג'מאל זחאלקה: בואו נלך על חינוך.
ג'מאל זחאלקה: זה הכלי.
ג'מאל זחאלקה: הסיסמה ברורה - לא צריך לתת לאנשים את הדגים אלא צריך לתת להם את החכות.
ג'מאל זחאלקה: אז אני מסכים באופן עקרוני שהחינוך הוא המכשיר הכי יעיל והכי אפקטיבי והכי חשוב לסגירת פערים.
ג'מאל זחאלקה: צריך לזכור, וזה צריך להיות לנגד עינינו בכל דיון שאנחנו מקיימים, שהיום במדינת ישראל קיימים הפערים הכי גדולים בעולם, אפילו יותר מארצות הברית, בזמן שלפני 30 שנה זו היתה אחת החברות הכי שוויוניות בעולם.
ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב שהחינוך, והחינוך הטכנולוגי במיוחד - אני מסכים לכך - החינוך המדעי והטכנולוגי הוא המכשיר הכי יעיל לסגירת פערים, וצריך להיות תמיד עם מצפן חברתי.
ג'מאל זחאלקה: כי הכי קל להשקיע במקומות שיש להם את הכוח.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אנחנו חושבים אותו הדבר בדיוק.
ועדת המדע והטכנולוגיה): אנחנו רוצים שהם יתפרנסו, ילמדו ויעבדו.
ג'מאל זחאלקה: בפריפריה, ובמיוחד באוכלוסיה הערבית, אני רואה מצב, והיום אנחנו במשבר כלכלי, אבל גם אם תהיה צמיחה כלכלית אי אפשר לאורך זמן ליהנות מהפירות של הצמיחה הכלכלית.
ג'מאל זחאלקה: מגזרים רבים בחברה, אם הם לא יקבלו חינוך מקצועי, אם לא יהיה להם זה הם לא יוכלו להיות חלק מהצמיחה.
ג'מאל זחאלקה: והחינוך הזה צריך להיות כל הזמן בהתאמה למצב השוק המשתנה ולצרכים המשתנים.
ג'מאל זחאלקה: אני זוכר בתי ספר מקצועיים שלימדו נגרות בשיטות הישנות והמיושנות, ועד היום, כבר 20 שנה, ויצאו משם תלמידים שלא עשו שום דבר עם מה שלמדו כי פשוט לא היה לזה מקום, ומעט מאוד מהם הצליחו.
ג'מאל זחאלקה: אני רואה בזה כלי עיקרי למלחמה באבטלה, לסגירת פערים ולמניעת מצב עוד יותר קטסטרופלי, כי אני רואה במו עיניי צמיחה כלכלית שתבוא עוד 10 שנים, לאחר שתיכשל התכנית הכלכלית הזאת ותבוא תכנית יותר טובה ממנה - כלומר, היתה תזה, אנטיתזה ועכשיו תהיה סינתזה יותר טובה - ואז מהצמיחה הזו, אם לא ייעשה מאמץ ברמה ארצית, ובמיוחד במגזרים הפריפריאליים, בחינוך המקצועי ובחינוך המדעי והטכנולוגי, האנשים לא יוכלו ליהנות.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו נהיה במצב של עוד יותר פערים.
רויטל ביטן: שמי רויטל ביטן, אני מנהלת החינוך בחברת אינטל ישראל.
רויטל ביטן: לפני שאתחיל בדבריי אני רוצה לציין שתי עובדות שקשורות למגזר הערבי: אצלנו, במרכז הפיתוח בחיפה, שהוא מרכז הפיתוח המוביל בעולם, ולא רק ברמה ישראלית, בראש צוות הפיתוח מבין הפרוייקטים המובילים עומדים מהנדסים ערבים.
רויטל ביטן: אנחנו מעסיקים כמות נכבדה של מהנדסים ערבים.
רויטל ביטן: אני רוצה לציין עוד נקודה - אנחנו פותחים את שערנו בכל הפעילויות לביקורים של ילדים ובחיפה הביקורים מהמגזר הערבי הם בכמות הרבה יותר גדולה מביקורים של בתי ספר יהודיים.
רויטל ביטן: לגבי כוח האדם - אנחנו בחברת אינטל מגייסים עדיין, למרות המשבר בהייטק, ולצערנו אנחנו לא מוצאים מהנדסים.
רויטל ביטן: נקודה נוספת שחשבנו עליה היא שלא מגיעות נשים להייטק.
רויטל ביטן: אנחנו מתחילים בכמה פעילויות על מנת לפתוח את הpipeline - למה הן לא מגיעות?
רויטל ביטן: הן לא מגיעות לטכניון, זה מתחיל עוד קודם, ומסתבר שצריך טיפול מיוחד לנשים בהייטק.
אבי עינת: אני ראש המנהל לכוח אדם טכנולוגי בצה"ל.
אבי עינת: צה"ל, כפי שאתם יודעים, הוא גם צרכן וגם יצרן רחב היקף של כוח אדם טכנולוגי.
אבי עינת: להתייחס לנושא בדקה זה לא רציני, הייתי מעדיף אם תהיינה פגישות נוספות של הוועדה הזו על מנת לתת לצה"ל במה קצת יותר רחבה.
אבי עינת: בכל מקרה, אנחנו שותפים לדעה שצריך לתת חשיבות ודגש לכוח אדם טכנולוגי על כל גווניו.
אבי עינת: כוח האדם המדעי, או כוח האדם של ההייטק, הוא כוח אדם מאוד חשוב.
אבי עינת: צה"ל השקיע בשנים האחרונות הרבה בלפתח את החינוך האקדמי טכנולוגי באמצעות העתודה האקדמית.
אבי עינת: הוא גם חיבר לזה, לדעתי, גם מהפיכה או פרוייקט לאומי ברמה החברתית - מי שמכיר את פרוייקט עתידים.
אבי עינת: היום חצי מהעתודה האקדמית במקצועות המדעים והטכנולוגיה באים מיישובי הפריפריה, וצה"ל בהיבט הזה עושה פרוייקט שהוא גם יעיל מאוד תקציבית, ואשמח לספר עליו בפעם הבאה, אם תרצו.
אבי עינת: מצד שני, חשוב לי להדגיש, והיו פה ושם חילוקי דעות, שלצד החינוך המדעי טכנולוגי הגבוה צריך לזכור ולהשקיע לא מעט גם בשינוי ושדרוג כל נושא החינוך המקצועי, גם במקצועות הייצור.
אבי עינת: לדעתי האתגר היותר גדול הוא דווקא בחלק השני, כי המדינה הזאת זה עם חושב, ללמוד הייטק אנחנו יודעים וגם לעשות הייטק אנחנו יודעים, אבל לייצר וללמוד מקצוע, לצערי בעשור האחרון אנחנו יודעים פחות ופחות.
אבי עינת: והאתגר פה הוא יותר מורכב, הוא לא רק אתגר של למצות את הפוטנציאל ולהפנות משאבים, זה גם אתגר תרבותי חינוכי - לשנות בכלל את רוח החברה, לשנות את הכיוון בחברה.
אבי עינת: פה האתגר הוא מאוד גבוה.
אבי עינת: אנחנו נשמח בישיבות הבאות להציג קצת יותר מה צה"ל עושה, ממה הוא מודאג ומה הוא ממליץ לעשות.
שלום בן משה: אני נמצא במשרד העבודה, עכשיו זה נקרא משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
שלום בן משה: אני ממונה על כל המכללות הטכנולוגיות שעוסקות כרגע בהכשרה של הרובד של התעשייה.
שלום בן משה: כפי שהמהנדסים חשובים מאוד כשהם נמצאים בחוד המחקר, אז הרובד של ההנדסאים והטכנאים הוא הרובד שיכול לתת לתעשייה להתחרות בייצור ובייצוא בכל המקצועות השונים.
שלום בן משה: הרבה מקצועות אנחנו מלמדים, ואנחנו קוראים לזה כרגע מקצועות טכנולוגיים.
שלום בן משה: אצלנו במשרד העבודה יש גם בתי ספר תעשייתיים מקצועיים שמלמדים מקצועות כאלה ואחרים, אני אשמח בהזדמנות להציג לכם מה אני עושה על מגוון הנושאים השונים - זה רחב מאוד ומקיף, מדובר בעשרות מכללות בכל הארץ.
שלום בן משה: אני אשמח שהועדה תעסוק גם בשאלה איך מביאים חיילים משוחררים ואחרים ללכת ללמוד מקצועות הנדסיים כדי שתהיה להם תרומה לתעשייה בתחומים שדיבר עליהם סטף ורטהיימר.
שלום בן משה: אני מקווה שעכשיו, כשאנחנו חלק ממשרד התעשייה והמסחר, שיתוף הפעולה יהיה הרבה יותר יעיל ומועיל.