GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארתור: אפשר לראות את החלון רועד.
ארתור: בשקף זה קצת מטעה כי זה נראה כאילו הרעידות של החלון מאוד גדולות, אבל זה לא נכון.
ארתור: סדר הגודל של הרעידות האלה הוא פחות מאלפיות המילימטר אפילו, לכן אלה רעידות מאוד קטנות, והאתגר הוא למדוד אותן מרחוק, מעשרות ואולי אפילו ממאות מטרים.
ארתור: איך עושים את זה?
ארתור: יש לנו מכשיר לציתות בעזרת לייזר שאותו אנחנו מכוונים לרחוק.
ארתור: הוא מכוון קרן לייזר על החלון הזה שחוזרת חזרה למכשיר.
ארתור: בלייזר אנחנו משתמשים משתי סיבות: קודם כול אפשר לכוון אותו מרחוק ולקבל החזר חזק.
ארתור: הסיבה העיקרית היא שכמו שאתם רואים, הקרן של הלייזר מתקצרת ומתארכת בגלל התנועה של החלון, ואת השינויים הקטנים האלה אנחנו יכולים למדוד בעזרת שיטה פיזיקלית.
ארתור: נראה מה יש בתוך המכשיר.
ארתור: אל תיבהלו מזה - לב המכשיר הוא הלייזר, והוא נותן קרן.
ארתור: את הקרן אנחנו מפצלים לשניים: חלק אחד זה החלק שהולך למעלה, נשאר אצלנו במערכת, והחלק השני, זה שיוצא ימינה, הוא הולך לחלון וחוזר חזרה.
ארתור: אחרי שאנחנו מקבלים את הקרן חזרה אנחנו מלבישים את שתי הקרניים אחת על השנייה, ומי שקצת מכיר בפיזיקה, יש מה שנקרא התהפכות, ומזה אנחנו מקבלים איזושהי תבנית התהפכות, תבנית של פסי אור וחושך, שבעזרת גלאים, כמו שד"ר צבי פלטיאל הסביר קודם, אפשר להפוך לאותות חשמליים.
ארתור: מי שלא מכיר את התופעה, גם לא נורא, פשוט אנחנו מלבישים את הקרניים אחת על השנייה וכך אנחנו יכולים להמיר את הרעידות של החלון לאותות חשמליים.
ארתור: את האותות החשמליים אנחנו יכולים להשמיע ברמקולים.
ארתור: נחזור למה קרה פה: הבן-אדם מדבר, הדיבור שלו מרעיד את החלון.
ארתור: החלון רועד, והקרן שחוזרת מהחלון מתקצרת ומתארכת בגלל הרעידות של החלון.
ארתור: את זה אנחנו ממירים לאותות חשמליים ומשמיעים את זה ברמקול.
סשה: אני שמח מאוד שאהבתם את זה ומקווה שהבנתם איך עובד ציתות בעזרת לייזר.
סשה: ננסה להסביר לכם מה עשינו בניסוי שלנו.
סשה: הניסוי שלנו היה לקחת את כל הדבר הגדול הזה של ציתות בעזרת לייזר, וממש לבנות את זה בעצמנו בתוך המעבדות של האוניברסיטה.
סשה: זה בדיוק מה שעשינו.
סשה: קצת שינינו בשביל להתאים את זה יותר לתנאים.
סשה: במקום לצותת לחלון אמיתי ממרחק גדול, לקחנו לוחות זכוכית - אתם יכולים לראות אותם - וניסינו לצותת להם ללוחות זכוכית שונים.
סשה: המערכת שהציג ארתור, ניסינו לבנות אותה באמת.
סשה: זאת תמונה מציאותית של המערכת, של הלייזר, העדשות והמראות וכל החלקים שמרכיבים אותה.
סשה: בסופו של דבר חיברנו את זה לרכיבים אלקטרוניים בשביל לבצע מדידות.
סשה: ממש חקרנו את הנושא להבין בדיוק מה משפיע ומה לא, ובסוף גם חיברנו את זה בחזרה דרך מגבר לאוזניות, כי רצינו לשמוע את האפקטים.
סשה: זאת התמונה של המערכת איך שהיא היתה.
סשה: זה לא בדיוק ציתות מעשרות או ממאות מטרים, אבל זה הכי טוב שעשינו.
סשה: מאחור בתמונה אפשר לראות את המערכת.
סשה: יותר קדימה זאת הזכוכית שלה צותתנו.
סשה: הכיסא הכחול, עליו ישב הבן-אדם שלו צותתנו.
סשה: נגיד אחד מאתנו ישב על הכיסא, דיבר מאוד מאוד קרוב לזכוכית - אלה תנאי מעבדה - וניסינו בעזרת המכשירים להבין איך מאפייני הדיבור שלו משפיעים על יכולת הציתות שלנו.
סשה: לדוגמה, אסביר למה הכוונה.
סשה: רצינו לבדוק אם יכולת הציתות משתפרת או לא אם הבן-אדם מדבר חזק מאוד או שאולי אם הוא לוחש או מדבר בקול בס או בקולות גבוהים.
סשה: כלומר, התדירות של הקול שלו איך משפיעה על יכולות הציתות.
סשה: בדקנו את כל הדברים האלה, גם בזה שעשינו המון ניסויים ובדיקות, וגם ניסינו לבנות מודל תיאורטי, מין מודל מתמטי שיתאר את כל התופעה ואת כל מה שמתרחש במערכת.
סשה: זה מה שעשינו.
סשה: אבל זה לא הספיק לנו.
סשה: מה שעניין אותנו בסופו של דבר זה האם אפשר או אי-אפשר לצותת.
סשה: זו בעצם המטרה הסופית.
סשה: כל המערכת הזאת היתה בחדר אחד, וחיברנו אותה דרך מגבר וכבלים חשמליים לרמקולים שהיו בחדר אחר.
סשה: זה בעצם היה כביכול הדבר האמיתי.
סשה: אחד מאתנו ישב בחדר הראשון, החדר ליד הזכוכית, דיבר לכיוון הזכוכית, והשני ניסה לצותת לו בחדר השני דרך הרמקולים.
סשה: מה בעצם שמענו?
סשה: התוצאות שקיבלנו דווקא הפתיעו אותנו מאוד מאוד לטובה.
סשה: המערכת באמת העבירה את הקולות בדרך שארתור הסביר, היא העבירה את הקולות מחדר אחד לחדר השני.
סשה: היה ממש אפשר לשמוע דיבור.
סשה: איכות השמע לא היתה כל כך טובה, לא היתה מושלמת, אבל בהחלט אפשר היה להבין שהקולות הם קולות של דיבור ואפילו לנסות לנחש מה אומרים.
ארתור: מה הסקנו מכל הדברים שעשינו?
ארתור: גילינו מספר דברים.
ארתור: קודם כול, הלייזר צריך להתאים לתנאים שבהם אנחנו מצותתים.
ארתור: זאת אומרת, לרעידות של החלון ולכל המאפיינים האחרים.
ארתור: צריכה להיות התאמה.
ארתור: לדוגמה, היה מקרה שבו צותתנו ללוח מאוד גדול והרעידות שלו היו חזקות מדי, ובגלל זה הדיבור ששמענו היה קצת מקוטע, כמו שמקליטים משהו במיקרופון מאוד רגיש, אם אני אדבר מאוד חזק ליד המיקרופון.
ארתור: דבר נוסף שגילינו זה שלחלון עצמו, לגודל שלו ולעובי שלו, יש גם השפעה מאוד גדולה.
ארתור: לדוגמה, חלון מאוד קטן שצותתנו לו, נשמע שכאילו הקול של הבן-אדם עבר דרך איזשהו מחסום.
ארתור: אולי אתם מכירים ששומעים קולות דרך קיר או דרך דלת כשמישהו מנסה לדבר.
ארתור: אתם יכולים לשמוע שמישהו מדבר שם אבל לא תמיד אפשר להבין מה אומרים.
ארתור: באופן כללי ניסינו לחשוב על מה יכול לקרות כשמנסים לעשות את המערכת הזאת במציאות, והמערכת מאוד רגישה בגלל שמושפעת מהרבה דברים והיא די מורכבת, וקשה לקבל החזר מדויק אל תוך המערכת, צריך לשחק עם זה.
ארתור: המסקנה שלנו באופן כללי היא שהרעיון של ציתות דרך לייזר בהחלט ניתן למימוש, באמת אפשר לעשות את זה, אבל זה לא קל לביצוע.
סשה: מעשיית הניסוי הזה אנחנו מרגישים שלמדנו המון, הפקנו המון לעצמנו, גם בעיקר נהנינו, ומאוד שימח אותנו לגלות שדברים שרואים בסרטים זה לא תמיד מדע בדיוני וגם אנשים כמונו יכולים לעשות את זה.
סשה: תודה רבה לכם שהקשבתם, אנחנו נהנינו לעשות.
מאיה להט-קרמן: אני רוצה להבין את המונח "אנשים כמונו".
מאיה להט-קרמן: לא יצאתי מהתיכון ועשיתי ניסויים בלייזר.
מאיה להט-קרמן: תודה לכם.
מאיה להט-קרמן: זה היה מרתק ומדהים, סשה וארתור.
מאיה להט-קרמן: דיברנו היום על תורת היחסות, על ננו-טכנולוגיה, יש לכם בדרך עוד פיזיקת הקוואנטים.
מאיה להט-קרמן: דיברנו על תנועה בראונית, תורת היחסות הראשונה והשנייה, אבל אתם יודעים מה?
מאיה להט-קרמן: הפיזיקה בעצם היא משחק.
מאיה להט-קרמן: הנה יש פה "יום הולדת שמח לאיינשטיין".
מאיה להט-קרמן: לקחתי את זה מהילדים שלי, אני מקווה שהם יסלחו לי.
מאיה להט-קרמן: כמו הבלונים האלה, כל ילד יודע, מהגיל הכי צעיר, שאסור לעזוב בלון כזה.
מאיה להט-קרמן: אסור לעזוב אותו מהיד כי הוא פשוט עף.
מאיה להט-קרמן: זה שיעור בפיזיקה לילד בן שלוש בגן.
מאיה להט-קרמן: אם אפשר היה להסביר לו מה יש בבלון, אם אפשר היה להסביר לו למה הוא עף מהיד, הוא היה לומד את השיעור הראשון שלו והכי חשוב שלו בפיזיקה בגיל הגן.
מאיה להט-קרמן: השאלה למה לא מלמדים פיזיקה בגיל הגן, אבל היא אולי כבר לישיבה הבאה של ועדת המדע והטכנולוגיה.
מאיה להט-קרמן: אבל אם כבר מדברים על פיזיקה במשחקים, אני רוצה להזמין את צילה חורש, מורה לפיזיקה מרשת אורט ששכללה את הרעיון הזה שפיזיקה זה משחק, והקימה לונה-פארק של פיזיקה.
מאיה להט-קרמן: גב' חורש, בבקשה.
צילה חורש: למה פארק שעשועים?
צילה חורש: מה יש בפארק שעשועים שצעירים ומבוגרים כל כך מתרגשים בו?
צילה חורש: מדע הפיזיקה הוא מדע שמתבסס על חוקים ועקרונות.
צילה חורש: הלומד מבצע ניסויים על גופים שונים במעבדה, והוא צופה בניסוי, הוא משקיף.
צילה חורש: כשאנחנו בלונה-פארק ואנחנו משתעשעים ברכבות הרים שנעות במהירויות גבוהות, בגלגל ענק, בסחרחרות, במכוניות מתנגשות, אנחנו מרגישים את החוקים האלה על בשרנו במרב חושינו.
צילה חורש: למידה כזאת שמפעילה את כל חושינו היא למידה מאוד משמעותית ורלוונטית ומופנמת לאורך זמן.
צילה חורש: איך אנחנו עושים את זה בפועל?
צילה חורש: איך אנחנו מקשרים בין הפיזיקה לבין פארק השעשועים?
צילה חורש: כמה טעימות.
צילה חורש: למה המים לא נשפכו?
צילה חורש: כשהדלי במצב הזה, על המים פועלים שני כוחות:
צילה חורש: כוח הכובד שמפעיל כדור הארץ לכיוון מטה, אבל גם הדלי מפעיל כוח לכיוון מעלה, והוא לא נותן למים להישפך.
צילה חורש: אבל מה קורה כשהדלי במצב למעלה?
צילה חורש: שוב פועל כוח הכובד לכיוון מטה.
צילה חורש: גם כאן הדלי מפעיל כוח לכיוון מטה, אבל בגלל שהם מסתובבים במערכת מסתובבת פועל עליהם כוח צנטריפוגלי לכיוון מעלה, והמים לא נשפכים כי הכוח הצנטריפוגלי שווה לכוח הכובד והכוח שהדלי מפעיל על המים.
צילה חורש: מה זה קשור ללונה-פארק?
צילה חורש: אם אנחנו ברכבת הרים ואנחנו נמצאים בחלק העליון, אנחנו לא נופלים.
צילה חורש: כוח הכובד פועל עלינו, המסילה מפעילה כוח לכיוון מטה וכוח צנטריפוגלי לכיוון מעלה, וכשהכוחות שווים אנחנו לא נופלים.
צילה חורש: הבה נראה טעימה נוספת.
צילה חורש: אני מחזיקה בידי כוס עם חול, ותכף אגרום לחול להישפך.
צילה חורש: אבל כשאני אפיל את הכוס, החול לא יישפך.
צילה חורש: הבה נראה.
צילה חורש: השפיכה של החול היתה רק כשהוא הגיע לקרקעית.
צילה חורש: אוכל לשחזר את זה אחר-כך אם מישהו יבקש שוב.
צילה חורש: בעת הנפילה החול לא נשפך.
צילה חורש: למה?
צילה חורש: על הכוס פועלת תאוצת הכובד של כדור הארץ שהיא G.
צילה חורש: התאוצה הזאת שהיא קצב הגברת המהירות, אחידה לכל הגופים.
צילה חורש: גם על החול פועלת אותה תאוצה.
צילה חורש: אבל התאוצה יחסית בין הכוס לחול היא 0, ולכן כשהכוס והחולים נופלים יחדיו, החול לא נשפך מהכוס.
צילה חורש: בארץ עוד לא הגיע מתקן לנפילה חופשית, אבל בלונה-פארקים משובחים מאוד בעולם יש מתקנים שבהם מעלית מעלה אותם למעלה, כמו שאתם רואים בשתי תמונות, ואז בבת-אחת משתחררת והם נופלים עד שהם נבלמים למטה, אבל במהלך הנפילה הם לא יושבים על הכיסא, הם מרחפים מעל הכיסא, כי גם הכיסא נופל וגם הם נופלים.
צילה חורש: התאוצה היחסית בין האנשים לכיסא היא 0.
צילה חורש: אני מחזיקה בידי מחזיק מפתחות על גומי.
צילה חורש: אני מנסה לנדנד אותו.
צילה חורש: לכל מערכת יש קצב נדנוד משלה.
צילה חורש: אנחנו לא תמיד רואים אותו, אבל אם אנחנו יכולים לדבר אל המערכת בקצב הנדנוד שלה, אנחנו יכולים להפעיל אותה במינימום אנרגיה, וזה מה שקרה כאן עם מחזיק המפתחות.
צילה חורש: הרבה כוח לא יעזור.
צילה חורש: יש למערכת קצב נדנוד, אם אני מבינה אותו, את התדר שלו - אנחנו קוראים לזה תדר - המערכת מתנדנדת.
צילה חורש: ילד יודע שכשהוא יושב בנדנדה הוא צריך כל הזמן להפעיל את שרירי הרגליים שלו, למתוח אותם כדי שהנדנדה תמשיך להתנדנד.
צילה חורש: אבל יש קצב שעושים את זה.
צילה חורש: אי-אפשר סתם לעשות את זה.
צילה חורש: והילד מרגיש את הקצב.
צילה חורש: זה התדר העצמי של הנדנדה.
צילה חורש: אנחנו רואים שוב קישור בין שני גורמים כאלה.
צילה חורש: בארצות-הברית ב-1940 בנו גשר, גשר הטאקומה, במערב ארצות-הברית כמדומני.
צילה חורש: מספר חודשים לאחר בניית הגשר קרה שם דבר מדהים.
צילה חורש: באירוע יוצא דופן נשבה שם רוח בתדר כזה שהיה זהה לתדר העצמי של הגשר.
צילה חורש: כי הרי לכל מערכת יש תדר משלה.
צילה חורש: ותראו מה קרה: זה היה גשר חדש.
צילה חורש: אומנם הסרט הוא בהילוך קצת מהיר, שמונה שניות, כי אין לי הרבה זמן, אבל זה מה שקרה והגשר התמוטט.
צילה חורש: הרוח נשבה בתדר שהיה שווה לתדר העצמי של הגשר.
צילה חורש: הסברה אומרת שאלוהים גילה ליהושע מה התדר העצמי של חומות יריחו וכך תרועת השופרות הפילה את החומות.
צילה חורש: אז הנה ראיתם איך לעשות פיזיקה בכיף בפארק השעשועים, ולהתראות שם.
מאיה להט-קרמן: לפני ההרצאה האחרונה שלנו להיום, והמרתקת מאוד, אני מבטיחה לכם, של ד"ר דורית אהרונוב, נקבל קטע אחרון חביב להיום מגיל בוהדנה ואסף שטיינברג, אקו, לפרידה.
מאיה להט-קרמן: (קטע מוזיקה)
מאיה להט-קרמן: גיל ואסף, תודה.
מאיה להט-קרמן: הבאתם לכנסת את הדי המיחזור והמוזיקה המיוחדת.
מאיה להט-קרמן: אנחנו כמעט בסוף, ויש לנו בשבילכם, לכל מי שנשאר אתנו, בונבון לסיום.
מאיה להט-קרמן: הגיבורה האחרונה שלנו להיום היא בת 34, כבר נכתבה עליה כתבת דיוקן באחד העיתונים המדעיים הנחשבים בעולם, NATURE.
מאיה להט-קרמן: היא עוסקת בתחום שמעטים מצליחים להבין אותו, עוד פחות מצליחים לעסוק בו, ומתי-מעט ממש מצליחים לקדם אותו, שזה מכניקת הקוואנטים והחישובים הקוואנטים, ומעל הכול היא מצליחה להסביר גם לבני תמותה כמונו במה היא עוסקת.
מאיה להט-קרמן: על הקשר בין איינשטיין, מחשבים וחתולים, ד"ר דורית אהרונוב, מרצה בכירה בבית-הספר להנדסה ולמדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים.
מאיה להט-קרמן: ד"ר אהרונוב, בבקשה.
ד"ר דורית אהרונוב: מה שאני רוצה לספר לכם זה על קשר בין פיזיקת הקוואנטים, שזה הפיזיקה שאנחנו מאמינים כבר בערך שמונים שנה, מאה שנה כמעט, שהיא הפיזיקה שמתארת את כל מה שקורה בעולם בעצם.
ד"ר דורית אהרונוב: הקשר בין פיזיקת הקוואנטים, שיש בה דברים שנוגדים את האינטואציה, אבל היא מתארת את העולם, לבין תחום חדש שבעשר השנים האחרונות עושה פריצת דרך ומכה גלים בכל העולם, והוא נקרא חישוב קוואנטי.
ד"ר דורית אהרונוב: הוא מדבר על מחשבים שעוד לא קיימים בעצם כמעט - קיימים מחשבים כאלה מאוד מאוד קטנים, אבל הם עוד לא מסוגלים לעשות דברים מעניינים, אבל אנשים נורא מתעניינים בהם בגלל שנראה כאילו הולכת להיות בהם פריצת דרך טכנולוגית מאוד מעניינת.
ד"ר דורית אהרונוב: החתולים ייכנסו באמצע.
ד"ר דורית אהרונוב: נשים לב לנקודה אחת, שתבנית ההתהפכות הזאת היא משהו מאוד מוזר: אם רק סדק אחד פתוח, עוצמת הגל יכולה להיות גבוהה.
ד"ר דורית אהרונוב: פתחנו עוד סדק, הרשינו לעוד גל לעבור, ועכשיו במקום שעוצמת הגל תגדל אנחנו רואים פתאום שיש נקודה שבה עוצמת הגל מתבטלת לחלוטין.
ד"ר דורית אהרונוב: עוצמת הגל קטנה.
ד"ר דורית אהרונוב: זה איך שגלים מתנהגים.
ד"ר דורית אהרונוב: עכשיו נעבור לחלק השני של הניסוי שהוא גם כן משהו שקל להבין.
ד"ר דורית אהרונוב: במקום גלים בואו נדבר על כדורים.
ד"ר דורית אהרונוב: אנחנו עכשיו יורים כדורים דרך המחיצה עם שני הסדקים.
ד"ר דורית אהרונוב: הכדורים האלה נורים דרך המחיצה עם שני הסדקים ומישהו רושם כמה כדורים פגעו בקיר מאחור.
ד"ר דורית אהרונוב: אם רק סדק אחד פתוח, כמו שהיה קודם, נראה שמספר הכדורים שפגעו נראה כמו פעמון שמרכזו מול הסדק הפתוח.
ד"ר דורית אהרונוב: אם פותחים את שני הסדקים, שני הפעמונים האלה פשוט מתחברים ואנחנו רואים מין ציור של חיבור של שני הפעמונים.
ד"ר דורית אהרונוב: לא קורה שום תבנית התהפכות והכדורים לא מבטלים אחד את השני.
ד"ר דורית אהרונוב: אלה שני ניסויים שכולנו יכולים להבין.
ד"ר דורית אהרונוב: אם אתם עדיין מאמינים לי, כל הכבוד.
ד"ר דורית אהרונוב: זה דבר שמי שלא שמע את זה, קשה מאוד לתפוס אותו ולהאמין לו.
ד"ר דורית אהרונוב: זה עקרון הבסיס של תורת הקוואנטים.
ד"ר דורית אהרונוב: העיקרון הזה נקרא עיקרון הסופר-פוזיציה.
ד"ר דורית אהרונוב: מה הוא אומר באופן כללי?
ד"ר דורית אהרונוב: הוא אומר שכל מערכת קוואנטית יכולה להיות בצירוף של כל המצבים האפשריים שלה בו-זמנית.
ד"ר דורית אהרונוב: למשל, האלקטרון יכול להיות בצירוף של עובר דרך סדק אחד ודרך סדק שני בו-זמנית.
ד"ר דורית אהרונוב: הוא נמצא בשני המצבים האלה בו-זמנית, ומה שרואים פה משמאל זה עוד דוגמה למקרה של אלקטרון, בעצם זה ספין של אלקטרון - תחשבו על זה כמו על מגנט קטן שמצביע צפון או דרום, שני מצבים או אפשריים - לפי תורת הקוואנטים המגנט הזה יכול להיות בצירוף בו-זמנית גם של צפון וגם של דרום.
ד"ר דורית אהרונוב: העיקרון הזה הוא דבר שנורא קשה לעכל אותו, להבין אותו ולהאמין לו.
ד"ר דורית אהרונוב: אבל הוא נכון.
ד"ר דורית אהרונוב: זאת אומרת, ניסויים מאששים אותו.
ד"ר דורית אהרונוב: הוא עוד יותר קשה להבנה כאשר חושבים שתורת הקוואנטים בעצם עובדת בכל הסקאלות והיא גם מכוננת דברים כמונו, זאת אומרת בגודל שלנו, בני-האדם.
ד"ר דורית אהרונוב: היא גם נכונה לחתולים.
ד"ר דורית אהרונוב: כאן נכנס החתול.
ד"ר דורית אהרונוב: איך כל הסיפור של עקרונות תורת הקוואנטים קשור למחשבי העתיד?
ד"ר דורית אהרונוב: מחשבים זה דבר שבנוי מהרבה מאוד חלקיקים, לכן כדאי להסתכל על מערכות קוואנטיות עם הרבה חלקיקים בשביל להבין איך נוכל לבנות מחשבים בעזרת קוואנטים.
ד"ר דורית אהרונוב: מערכת קוואנטיות עם הרבה חלקיקים, בוא נראה מה אומר עליהן עיקרון הסופר-פוזיציה.
ד"ר דורית אהרונוב: מערכת קוואנטית עם חלקיק אחד, נגיד ספין של אלקטרון, יכולה להיות בסופר-פוזיציה של שני מצבים אפשריים של הספין הזה, למעלה ולמטה.
ד"ר דורית אהרונוב: לשני חלקיקים כבר יש ארבעה מצבים אפשריים.
ד"ר דורית אהרונוב: כל חלקיק שאנחנו מוסיפים מכפיל את מספר המצבים האפשריים של המערכת פי שניים, ולכן מאה חלקיקים קוואנטיים למשל יכולים להיות כבר במספר מצבים אפשריים שהוא בלתי נתפס.
ד"ר דורית אהרונוב: 2 בחזקת 100 זה מספר שהוא יותר גדול ממה שאנחנו מעריכים כמספר החלקיקים ביקום.
ד"ר דורית אהרונוב: זאת אומרת, שיש הבדל מאוד גדול במערכות שאנחנו מכירים בחיי היום-יום, שהגידול של התיאור שלהן הוא מאוד מאוד איטי.
ד"ר דורית אהרונוב: לעומת זאת, מערכות קוואנטיות, אפילו מאוד קטנות, חיות במרחבים עם ממדים עצומים שאי-אפשר לדמיין ולתפוס את הגודל שלהם.
ד"ר דורית אהרונוב: בשנת 1994 פיטר שו מצא שיטה להשתמש במערכות קוואנטיות ולהפעיל עליהן כל מיני פעולות, ובעזרת זה הוא הראה שאפשר לפצח צפנים שמשתמשים בהם בבטיחות באינטרנט, בבנקים ובכל התקשורת.
ד"ר דורית אהרונוב: פיטר שו אמר, הבו לי מחשב קוואנטי ואפצח את כל הצפנים האלה.
ד"ר דורית אהרונוב: זה דבר שהיכה גלים בכל העולם, כי כולם חשבו שהצפנים האלה בטוחים, והדרך שהוא עשה את זה היא דרך בעצם עיקרון הסופר-פוזיציה.
ד"ר דורית אהרונוב: הרעיון של פיטר שו היה, בוא נסתכל על מערכת קוואנטית גדולה, לא מאוד גדולה, נגיד אלף חלקיקים, והמערכת הזאת יכולה להיות בסופר-פוזיציה של כל החישובים האפשריים שלה בו-זמנית.
ד"ר דורית אהרונוב: זה מאיץ בצורה אקספוננציאלית מאוד מאוד רציני את החישוב.
ד"ר דורית אהרונוב: זה היכה גלים בכל העולם.
ד"ר דורית אהרונוב: מאוד מאוד עניין את כל המדענים וגם אנשים אחרים כמובן, מה אפשר לעשות עם המחשבים האלה אם וכאשר הם ייבנו, והאם אפשר לבנות מחשבים כאלה.
ד"ר דורית אהרונוב: קודם כול, אנשים התחילו לבדוק מה אפשר תיאורטית לעשות עם המחשבים האלה.
ד"ר דורית אהרונוב: בעשר השנים שעברו מאז גילינו כבר הרבה שימושים אחרים - אנחנו רק בתחילת הדרך - אבל דברים עם שימושים לחיזוי של התנהגות מערכות פיזיקליות, ביולוגיות, כימיות, דברים שקשורים פשוט לחישובים מתמטיים יותר מהירים.
ד"ר דורית אהרונוב: אנחנו רק בתחילת הדרך, אבל הנקודה העיקרית היא שנראה שמחשבים קוואנטיים פשוט יכולים להאיץ בצורה דרמטית מאוד הרבה חישובים.
ד"ר דורית אהרונוב: זה, כמו שאמרתי, גרם לעניין מאוד גדול ברחבי העולם, בעיקר אצל פיזיקאים שאמרו, או.
ד"ר דורית אהרונוב: קיי., בואו ננסה לבנות את המחשבים האלה.
ד"ר דורית אהרונוב: ובאמת היום ברחבי העולם עשרות מעבדות ברחבי העולם, גם בארץ, מנסות לבנות את המחשבים האלה.
מאיה להט-קרמן: אנחנו בונים עלייך בעניין הזה שתעדכני אותנו כשהמחשב הראשון הזה ייבנה.
מאיה להט-קרמן: הגענו לסיום היום הזה.
מאיה להט-קרמן: אני רוצה לסכם אותו בקצרה: מה הבנו פה?
מאיה להט-קרמן: שאם נבנה רכב חלל שייסע במהירות הזמן, נוכל לוותר על תרופות אנטי-אייג'ינג כי פשוט הזמן לא יחלוף ונישאר ככה.
מאיה להט-קרמן: הבנו שבמעבדות הטכניון של הננו-טכנולוגיה בונים לנו אדם ביוני חדש, איזה סטיב אוסטין בחדרי המעבדות.
מאיה להט-קרמן: הבנו גם שאם אוספים גרוטאות בחצר יש תירוץ נפלא לזה ואפשר לנגן עליהם.
מאיה להט-קרמן: ולפי מיטב הבנתי את תורת הקוואנטים, אני יכולה להיות פה ובמיטה עם ערימת טישיו בו-זמנית וזה בסדר גמור.
לאה נס: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה בנושא: עלויות ותועלות למשק מהשקעות בתחום הטכנולוגיות הסביבתיות.
לאה נס: אני מקדמת בברכה את מנכ"לית המשרד, דוקטור מיקי הרן, שאני נפגשת אתה הרבה בוועדה למפגעי איכות הסביבה.
לאה נס: אני שמחה על שיתוף הפעולה.
לאה נס: זה בדיוק הנושא היום, שמראה עד כמה אנחנו זקוקים לזה.
לאה נס: בעצם, לאימוץ של טכנולוגיות סביבתיות יש חשיבות ממדרגה ראשונה.
לאה נס: זה אינטרס של הציבור להגן על עצמו ועל הבריאות שלו ועל הבריאות של הצאצאים שלו.
לאה נס: אני חושבת שהתשובה הטובה ביותר למלחמה במפגעי איכות הסביבה זה שימוש בטכנולוגיות מתקדמות סביבתיות.
לאה נס: רק בדרך הזו אפשר יהיה להגן על הציבור מפני המפגעים, ועל זה אני מדברת רבות בכובעי הנוסף, כיושב ראש הוועדה למפגעי איכות הסביבה.
לאה נס: המדע והטכנולוגיה הם הכר הנכון ביותר לפתרון של הבעיה הזאת והסתבר, שזה תחום שיכול להיות עם פוטנציאל כלכלי ועסקי רחב, וגם על זה נשמע בדיון היום.
לאה נס: כמובן, שתחום חשוב מאוד זה תקינה וחקיקה שתחייב שימוש בטכנולוגיות מתקדמות ולא מזהמות ובכך, תגדיל את השוק של אותו תחום.
לאה נס: את הדיון תפתח דוקטור אופירה אילון, מרכזת תחום איכות הסביבה ממוסד "שמואל נאמן".
לאה נס: המוסד הזה הכין מודל ראשוני להערכה של העלויות והתועלות למשק הישראלי מהשקעות של טכנולוגיות סביבתיות ולאחר מכן, נשמע את מנכ"לית המשרד לאיכות הסביבה.
אופירה אילון: בוקר טוב.
אופירה אילון: בפתח דבריי אני רוצה לברך אותך, שהצלחת והרמת את הדיון הזה ושהצלחתם להביא לפה את האנשים החשובים לקידום העניין הזה ולקחת את העבודה שעשינו צעד אחד קדימה.
אופירה אילון: ב"מוסד נאמן" התחלנו לעסוק בתחום של טכנולוגיות סביבתיות לפני שנתיים, כשמה שעמד לנגד עינינו זה שוק עולמי בסדר גודל של 550,600 מיליארד דולר בשנה.
אופירה אילון: לישראל, כמו שנראה בהמשך במצגת, יש יכולות ופוטנציאל להשתלב בצורה מכובדת בשוק הזה.
אופירה אילון: תפקידו של "מוסד נאמן" זה לקדם דברים כאלה הלאה ולראות איך אפשר למנף את הנושא הזה לתפארת מדינת ישאל.
אופירה אילון: מבחינתנו, אני רוצה לבקש מפרופסור יורם אבנימלך מ"מוסד נאמן" לשאת כמה דברים ואחרי זה, מר דורון לביא, שהכין את העבודה הכלכלית יציג את זה ובסוף, יש לנו כמה הצעות אופרטיביות, מה אפשר לעשות בנושא.
יורם אבנימלך: לי יש הרגשה של דז'בו, כי אני נפגש בפורום הזה ובפורומים אחרים עוד מזמן והוותיקים זוכרים שכשהייתי במשרד לאיכות הסביבה התחלתי את זה.
יורם אבנימלך: אנחנו הולכים ונפגשים וזה נחמד, אבל זה לא שמח.
יורם אבנימלך: מה שהשתנה הוא שכשאני הכנתי את המסמך בזמנו, היה מדובר בשוק עולמי של 400 מיליארד והוא גדל ל-500 מיליארד.
יורם אבנימלך: הרבה מאוד שחקנים נכנסו למגרש הזה.
יורם אבנימלך: אני אפרט בכמה משפטים: יש לנו יתרונות פוטנציאליים בנושא הזה.
יורם אבנימלך: יש לנו אנשי מקצוע רבים, וחשוב לציין, שהגיע ידע רב עם העלייה מחבר העמים.
יורם אבנימלך: יש ידע במוסדות האקדמיים ויש לנו יכולות להיכנס לכל מיני פעילויות שנדרש בהם פיתוח, שצריך איזו שהיא התאמה.
יורם אבנימלך: יש לנו קשרים לשווקים פוטנציאלים.
יורם אבנימלך: השוק של חבר העמים לשעבר הוא שוק גדול.
יורם אבנימלך: יש לנו אנשים בארה"ב ושוויצריה שיכולים לעשות את זה.
יורם אבנימלך: שוק של ארצות מתפתחות.
יורם אבנימלך: יש לנו ידע, יש לנו אפשרויות ויש לנו צורך בפיתוח של תעשייה שתלך יד ביד עם ההיי-טק.
יורם אבנימלך: אנחנו בשלב הזה, לצערי, יותר מדברים מעושים.
יורם אבנימלך: אני מאוד שמח על הדיון ואני מאוד מקווה, שהמסקנות של הדיון יביאו לאיוז שהיא עשייה.
יורם אבנימלך: נדמה לי, כמי שאמר שלא צריך רק לדבר, אני מפסיק.
לאה נס: מר לביא, בבקשה.
דורון לביא: צהרים טובים.
דורון לביא: בעבודה, כמו שאופירה הדגישה קודם, ניסינו לעשות כמה דברים: 1.
דורון לביא: לאתר האם יש לישראל פוטנציאל בנושא של ייצוא טכנולוגיות סביבתיות באופן עקרוני.
דורון לביא: האם לישראל יש יתרונות מסוימים בעניין הזה?
דורון לביא: אנחנו יודעים שנושאים של טכנולוגיות סביבתיות זה משהו קצת אמורפי ולכן, הגדרנו אותו כמו שכתוב כאן.
דורון לביא: אנחנו מדברים על אותם עקרונות של מים, קרקע, התחממות כדור הארץ, הידלדלות של משאבי טבע וכן הלאה.
דורון לביא: מה היעד של ישראל?
דורון לביא: להגיע למצב שאנחנו נמצאים היום, בהיקף של מיליון דולר, להגיע בסופו של דבר ליעדים כמו שאנחנו נמצאים במוצרים אחרים, לאחוז עד שני אחוז מתוך השוק העולמי, והכוונה היא להגיע ל-2,3 מיליארד דולר היקף ייצוא של טכנולוגיות סביבתיות.
דורון לביא: יש לשים לב שבניגוד למוצרי היי-טק אחרים, הנושא של טכנולוגיות סביבתיות, הפוטנציאל הגדול ביותר שלו הוא דווקא לא במדינות המתפתחות.
דורון לביא: כמו שאתם יכולים לראות, שיעורי הצמיחה במדינות המתפתחות נע בין 5% ל-8% וזה ממוצע.
דורון לביא: אם אנחנו מדברים על מדינות כמו במזרח אירופה, שנכנסות עכשיו לאיחוד האירופי, אנחנו מדברים על שיעורי צמיחה הרבה יותר גבוהים.
דורון לביא: לעומת זאת, במדינות המפותחות שיעורי הצמיחה הרבה יותר איטיים, כי שם הדברים האלה יושמו.
דורון לביא: אני אעבור לנושא של קטגוריות והסברים, מה זה בדיוק טכנולוגיות סביבתיות.
דורון לביא: כמו שאמרתי, אנחנו מדברים בעצם בטיפול בזיהומים משאבי טבע ובסופו של דבר, אנחנו מדברים על כ-200 מיליארד דולר טכנולוגיות, זה מתוך סך 550 מיליארד דולר שמוגדר בכלל לנושא של תחומים של סביבה.
דורון לביא: את הנושא של שירותים אנחנו שמים בצד, כי אנחנו מדברים כרגע רק על טכנולוגיות ממש.
דורון לביא: אנחנו מדברים על טכנולוגיות שיש קושי גדול להוכיח את ההיתכנות הכלכלית שלהם, את הכדאיות.
דורון לביא: כמו כן, יש קושי לגייס כסף בקרנות פרטיות ואסביר אחר כך למה.
דורון לביא: הקושי הגדול ביותר הוא כמובן להגיע לשווקים בחו"ל ואנחנו נתרכז בהסברים - -
יהודה דרורי: מה זה תחום יתום?
דורון לביא: תחום יתום זה אומר שבעצם יש הרבה פעמים מצב שאין שוק.
דורון לביא: פשוט לא קיים שוק.
דורון לביא: אתה מגיע למצב שיש בעיה, אתה בא לאיזו שהיא טכנולוגיה מסוימת אבל בשוק אין מתחרים.
דורון לביא: יש הגדרה של בעיה ואין לו פתרון.
יהודה דרורי: למה היעדר חקיקה מתאימה זו לא הבעיה?
יהודה דרורי: היעדר חקיקה מתאימה זו בעיה, נכון?
יהודה דרורי: תכניס את זה, זה חשוב.
אופירה אילון: זה חלק מהיתמות, דרך אגב.
דורון לביא: בתחום הזה, ברגע שיש מצב של חקיקה שדורשת ממך פתרון, אתה כבר נמצא בקרקע אחרת.
דורון לביא: ראשית, מה הבעיה של טכנולוגיות להיכנס לשוק הישראלי?
דורון לביא: ההגדרה היא בעצם שכאשר אתה רוצה לייצא, אתה צריך להוכיח בבית שלך שאתה מסוגל לייצר ולעבוד בדבר הזה.
דורון לביא: כל פעם שמגיעים לחו"ל בשביל טכנולוגיה ישראלית נפלאה ונהדרת, חוסכת כסף ונותנת פתרון נהדר, קודם כל שואלים אותך איפה הדבר הזה ממוקם, תכלס, אני רוצה לראות הוכחה.
דורון לביא: אנחנו זיהינו שיזמים לא מצליחים להיכנס בישראל למפעלים הקיימים והסיבה לכך נובעת בעובדה שבניגוד למוצר טכנולוגי כמו תקשורת, אתה יכול לעשות פיילוט קטן ויש לך הוכחה טכנולוגית של הצלחה.
דורון לביא: אתה מדבר על להכניס טכנולוגיה לתוך מערך מפעל כולל, שאמור לטפל בשפכים למשל.
דורון לביא: המשמעות של טעות או אי הצלחה של הטכנולוגיה, פירושה השבתה של המפעל.
דורון לביא: במצב הזה, המפעלים נרתעים מלהכניס טכנולוגיות חדשות בכלל ובמיוחד, מלהכניס טכנולוגיות ישראליות כיוון שהם מעדיפים תמיד ללכת לפתרון מדף או פתרון שהוכח בחו"ל של איזו שהיא חברה גדולה.
דורון לביא: אותם יזמים לא מצליחים להיכנס, אפילו אם זה מוצר שעל פניו נראה מוצר נהדר, לא מצליחים להיכנס למפעלים בישראל.
דורון לביא: המפעלים עצמם, דרך אגב, הם אותם מפעלים שיחסית נכנסים בקטגוריה היותר שמרנית.
דורון לביא: מפעלי כימיה, מפעלי תרופות, מפעלים שיותר נרתעים לקחת סיכונים בתחומים האלה.
דורון לביא: אנחנו מזהים שיש קושי לבצע פיילוט, כי בפיילוט בתחום טכנולוגיות סביבה יכול להיות משהו מאוד גדול שיכול לעלות הרבה מאוד כסף וזה יכול להיות מאוד משמעותי.
דורון לביא: אין משמעות לטפל בפיילוט קטן בחצר האחורית אלא צריך להוכיח יכולת טכנולוגיות מקיפה ולצורך העניין הזה, צריך לטפל בכל מערכת השטחים של המפעל ולא באיזו פינה חשוכה בצד.
דורון לביא: דבר אחרון, שהוא אחת הבעיות המרכזיות הוא בעובדה של מי בעצם אוהב טכנולוגיות סדרתיות?
דורון לביא: מפעלים לא רוצים אותן.
דורון לביא: זה עלות כספית, זה לא תורם להכנסות.
דורון לביא: זה לא כמו שאני בא למפעל ואומר: יש לי טכנולוגיה שתשפר לך את מערך הייצור שלך ותביא בסופו של דבר לייצוא מוגבר באותה עלות או יביא אותך לגידול בייצוא שלך.
דורון לביא: פה מדובר על מצב שבו מכניסים טכנולוגיה שלא נותנת תרומה ישירה למפעל במובן של שיפור הרווחים של המפעל.