GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יורם מוקדי: ההתערבות הזאת כוללת גם התערבות נרחבת מאוד גם בהפקות מקור, ויש שמונה אחוזים מהכנסות חברות הכבלים שחייבים להיות מושקעים בהפקות מקור, ולא עצרנו שם, אלא בתוך שמונת האחוזים האלה שזה סכום של בערך מאה חמישים מיליון שקל בשנה, כמועצה, הגדרנו את הכשלים במקומות שבהם להערכתינו הכבלים לא ישקיעו ו-Yes לא ישקיעו כסף, אלא אם כן אנחנו נחייב אותם, ובראש ובראשונה זה נקבע בסרטי תעודה ובדרמות, והתוצאה בעקבות ההתערבות הזאת היא שבתחום סרטי התעודה הייתה פריחה בשנים האחרונות.
יורם מוקדי: ערוץ שמונה הוא כמעט בית של כל סרטי התעודה שמופקים היום במדינת ישראל בכבלים, ובתחום הדרמה בטח שיש פה פריחה בתחום הדרמה הבודדת.
יורם מוקדי: גם בסדרות דרמה – כמו "שבתות וחגים" שאחרי חמש עונות היא ירדה, וגם סרטי טלוויזיה שבעצם עשו פה מהפכה גם בתחום הקולנוע, וכמעט כל המועמדויות לאוסקר הישראלי הם על ידי סרטים שהופקו על ידי הוט, ויש השקעה גדולה עכשיו גם ב- Yes, אמנם לא במימדים של הוט, כך שאנחנו התערבנו בדברים שאנחנו קראנו להם כשל.
יורם מוקדי: בנוסף יש מכסה שאמורה להיות מושקעת בתרבות, אמנות ומדע בערך בשווי של שלושה מיליון שקל שבשנה החולפת – 2003, הכבלים השקיעו בה שני מיליון שקלים מעבר למכסה שהוגדרה להם.
יורם מוקדי: יש שלושים אחוז מהפקות תוכניות מקור של הכבלים שצריכים להיות מושקעות בתוכניות מקור לילדים.
יורם מוקדי: שבעים וחמישה אחוז מהסכום בכלל של המאה וחמישים מיליון שקל צריכים להיות בחבילת הבסיס, כדי שמרבית הצופים יקבלו גם את ההפקות המקוריות, כך שרשימת הדרישות היא מאד מאוד מפורטת, ולא פשוט להטיל מטלות נוספות, ואני כבר אומר, יש בעצם מטלה שקוראים לה "תרבות, מדע ואומנות".
יורם מוקדי: היא קיימת כבר.
יורם מוקדי: נוסיף על זה את החדשות המקומיות שהכבלים מחוייבים על פי חוק להפיק, וגם אחרי הקלות שהם קיבלו מהמועצה לשידורי כבלים, שמעתם פה את הסכום – הוא סכום גבוה ביותר.
יורם מוקדי: זו העוגה.
יורם מוקדי: אנחנו הגדרנו התערבות בדברים שהם כשל, בדברים שלא ייעשו אם אנחנו לא נתערב.
יורם מוקדי: להערכתנו הם יעשו את יצפאן גם אם אנחנו לא נתערב ...
קריאה: אל תבטיח.
יורם מוקדי: אבל עדיין לא נתערב.
יורם מוקדי: להערכתינו הם ישקיעו בתוכניות בידור משהו כמו רצועה בערוץ ביפ גם אם לא נתערב.
יורם מוקדי: חשבתי שמחמיאים לך על התוכנית כל הזמן, עכשיו אני מבין שמדברים על הרצועה.
יורם מוקדי: זה בועדה אחרת, והיא גם תבוא.
יורם מוקדי: אגב, בכל הוועדות פה – אנחנו ישבנו בוועדות בנושאי ספורט והיתה ביקורת מאוד גדולה על המועצה מדוע אנחנו לא מחייבים את הכבלים לשדר משחקי כדורגל מליגת העל, והייתי גם בועדה ששאלו אותנו למה אנחנו לא מחייבים אותם להפיק תוכניות בנושא בטיחות בדרכים, מלחמה בסמים וכולי, והרשימה עוד מאוד ארוכה.
יורם מוקדי: זו העבודה כפי שאנחנו הגדרנו אותה, היא רשימת מטלות מאוד מורכבת יחסית לגוף שהוא מאוד מסחרי ויש לו שיקול דעת, על אף זה שאנחנו לא מתערבים בשיקולים של שום תוכנית, אנחנו מעולם לא הכתבנו סוג של תוכנית.
יורם מוקדי: לפני שנה כשנודע לנו שחדשות המדע עומדת לרדת, פניתי ביוזמתי לחברות הכבלים ולנוגה תקשורת, וניסיתי לברר אם ישנה דרך לנסות ולהשאיר אותה לעונה נוספת, ובעצם העונה הנוספת שמסתיימת עכשיו, היא בעקבות הפנייה שלנו וההסדר שהושג אז הוא בעקבות חובות עבר של חברות הכבלים משנות התשעים העליזות שחברות הכבלים עדיין מחזירות אותם, והצלחנו להגיע להסדר מימון לדבר הזה, למרות שאני אומר – זו התערבות חריגה שלנו כריגלוטור.
יורם מוקדי: וההתערבות החריגה הזאת – אני אומר- היא ביד רועדת, כי לא מתפקידנו לקדם תוכנית ספציפית גם אם היא נהדרת, ואין חולק שהתוכנית הזאת, ואני אומר את זה גם כהורה לילדים וגם כריגולטור, הלוואי שכולם ייראו את התוכניות האלה, אבל לא מתפקידנו כמועצה לכוון דווקא לתוכנית ספציפית.
יורם מוקדי: כאן אנחנו נמצאים.
יורם מוקדי: עכשיו, רשימת המטלות שמוטלות על חברות הכבלים היא רשימת מטלות מורכבת מאוד.
יורם מוקדי: תמיד אפשר להוריד משהו,תמיד אפשר להוריד דרמות ולאפשר משהו אחר, תמיד אפשר להוריד סרטי מדע ולשדר משהו אחר.
יורם מוקדי: כל הדברים האלה מאד מאוד מורכבים.
יורם מוקדי: אנחנו נמצאים היום בתקופה שמצד אחד חברות הכבלים עומדות בכל המחוייבויות שלהן לגבי הפקות מקור ומחזירות חובות מהעבר, שזה מבחינתנו הישג עצום, וחברת Yes נכנסת לתלם הזה גם כן שזה הישג עצום, ואנחנו עושים את זה בתקופה שהתעשייה הזאת מפסידה סכומים מאוד ניכרים.
יורם מוקדי: בשנת 2003 תעשיית הכבלים בישראל הפסידה כמיליארד מצטבר, והשנה המספרים הם לא הרבה יותר נמוכים.
יורם מוקדי: כך שיש לנו תעשייה שמצד אחד בטיפול, ומצד שני אנחנו בוחשים בה די חזק מבחינת הרגולציה.
יורם מוקדי: זו התמונה.
יעקב מרגי: אין ספק שיש תחושה שהדיון פה הולך להיכנס, סליחה פה על הביטוי, ל"קישקע" של איזו חברה כלכלית שהיא גוף פרטי וגוף עצמאי, ובכלל היום בעידן שהיום המדיניות והאידיאולוגיה הכלכלית במדינה בתחומים – "אוי, לא לגעת בקודש הקודשים, כשמדובר בשיקול כלכלי".
יעקב מרגי: להכל יש הצדקה או אין הצדקה, אבל אנחנו כשליחי ציבור, אני חושב, סליחה שאני מדבר בשם כולם, יש לנו מה לומר על מה שהילדים שלנו נחשפים בערוצים, ועל האלימות בחברה ועל חוסר תעסוקה בשעות הפנאי של ילדים.
יעקב מרגי: יש סוף-סוף תוכנית, תאמינו לי, שאפילו חברי הכנסת פה מבלי לשים לב, וועדת הועדה מלאת גאווה, הרייטינג הכי גבוה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת באו באמת במוטיבציה גדולה.
יעקב מרגי: הצפיפות פה באולם, היינו צריכים לקחת את האודיטוריום של אולם ההרצאות.
יעקב מרגי: באמת זו תוכנית טובה.
קריאה: אם זה היה משודר בשבת גם היית רואה.
יעקב מרגי: אל תבטיח.
יעקב מרגי: אתה יודע, זה לפרוטוקול, אחרת הייתי אומר לך משהו בציניות.
יעקב מרגי: רבותיי, בואו לא נסטה מהנושא, זה דבר טוב.
יעקב מרגי: מבחינת כל השיקול של הפקת תוכנית כזאת, תוכנית תעודה כזו או אחרת, אבל אני אומר – דבר טוב, תבורך על זה שזה הוארך בשנה בעקבות הפנייה שלך, ואני חושב שנבורך אנחנו בשנה הבאה ובעוד שנתיים שהדיון הזה הוביל למשהו.
יעקב מרגי: אני ברמה האישית לא מכיר את התוכנית הזאת.
יעקב מרגי: השם אומר לי משהו, אבל לי אין טלוויזיה בבית, אבל מה לעשות, כחבר כנסת יוצא לי לפעמים ללון בירושלים, אז אני מזפזפ קצת, בשאר הדברים לא.
יעקב מרגי: אז אני יורד על ערוץ שמונה.
יעקב מרגי: כשאני אומר שאני הסתכלתי על ערוץ שמונה, אומרים לי – מה מצאת שם?
יעקב מרגי: אבל יש.
יעקב מרגי: שוב, הזכרת את ה-National Geographic.
יעקב מרגי: כמה מכל חבילת הכבלים הזאת, כמה דברים טובים יש?
יעקב מרגי: – מבלי לפגוע באף אחד אחר.
יעקב מרגי: זו שאלה שבאמת לא ציפיתי לקבל תשובה.
יעקב מרגי: לכן אני אומר רבותיי בכנות, אני באמת לא רוצה להיכנס, וגם אין לנו את הכלים להיכנס לא לריגולציה ולא לשיקולים שלך המנכ"ל, ואתה עושה עבודה טובה בקטע של הפקות המקור ובקטע של ההתמודדות שלך בהתמודדות מול Yes, ואני מקווה שהמדינה תהיה יותר אגרסיבית ממה שהיא היום, אבל אין לי ספק שצריך למצוא את הכלים והדרך, איך למצוא באמת פתרון שהתוכנית הזאת לא תרד מהמסך, וזאת לאור האמור, שאני לא מצאתי פה אחד, הלוואי שיקום פה אחד ויגיד לי "מה עשיתם עם טל ברמן והתוכנית שלו, בוא נשמע.
יעקב מרגי: " אין את זה.
יעקב מרגי: הלוואי שמישהו יפריח את זה.
יעקב מרגי: באמת שזה דבר טוב ונדרש.
יעקב מרגי: זה דרוש לנו הגדולים, זה נדרש לנו הילדים, וזה נדרש לחברה שלנו.
יעקב מרגי: מספיק הפכנו להיות תעשיית רייטינג, לא יותר מזה.
יעקב מרגי: וחבל.
יעקב מרגי: והייתי רוצה באמת לעבור לטל ולמאיה להציג, אבל חברת הכנסת אראלה, אני נותן לה העדפה מתקנת, כי היא כחברת כנסת, לא יכולה להרים את הקול כמוני, אז ניתן לה לדבר.
אראלה גולן: קודם כל, שאלת הרגולטור.
אראלה גולן: שאלות כרגולטור, איך זה מתבצע באמת שמחליטים שחדשות מקומיות חשוב יותר – אני שואלת שאלה של חוסר הבנה, איך מחליטים אצלכם שחדשות מקומיות חשובות יותר ממדע?
אראלה גולן: איך זה נעשה?
אליעזר זנדברג: רגע, אני מוסיף – ולמה מדע צריך להיות חלק מהרף?
אליעזר זנדברג: למה זה תמיד צריך להיות מחובר ומדע לא יכול לעמוד בפני עצמו?
צבי ינאי: לא בטוח שזה רעיון שצורף.
אליעזר זנדברג: עלה בדעתכם רעיון לתת למדע מקום בפני עצמו?
יורם מוקדי: בואו אני אגיד כך.
יורם מוקדי: דבר ראשון – חדשות מקומיות מוגדרות בחוק כחובה.
יורם מוקדי: אין לנו שיקול דעת, ו"Yes" לצערי לא מחוייבת בחובה הזאת.
אראלה גולן: יש כמה דברים שיש לך שיקול דעת בהם.
אראלה גולן: איך נעשית ההחלטה של מה יותר חשוב ומה פחות חשוב כרגולטור?
יורם מוקדי: בדו"ח חדשות מקומיות כן או תוכניות מדע לא, כי כך החליט המחוקק בשעתו, ואגב – זו הייתה התפיסה כשחברות הכבלים עלו לאוויר.
יורם מוקדי: כחברות כבלים אזוריות, אני לא בטוח שהתפיסה הזאת עומדת ויש לה עניין.
יורם מוקדי: מבחינתי, ואני מדבר עכשיו בשם עצמי ולא בשם המועצה כולה, אם אפשר להיכנס לדבר כזה, מבחינתי – אין לי בעיה להוריד מטלות מחדשות מקומיות ולהעביר אותן לתחום מדע.
יורם מוקדי: אין לי בעיה עם זה.
יורם מוקדי: אני מאמין בזה יותר ואני חושב שזה הרבה יותר נכון, מיוחד היום, בעצם זה קיים בכבלים ולא קיים ב-"Yes" ויש פה את העניין של התחרותיות, וזה פתרון מסויים.
יורם מוקדי: אני מניח שאם קצת עשרות או מאות או אלפים או יותר אנשים, יכעסו יותר על כך שאין חדשות מקומיות במקום שלהם.
אראלה גולן: אני לא אומרת שאין, אני אומרת שאפשר להשאיר את זה בסוטול, להשאיר קודם כל דברים שאפשר- - -
יורם מוקדי: החיבור הזה אגב עם תרבות ובעצם מדע, שוב, דיברתי על כשלים ועל התערבות בכשלים.
יורם מוקדי: לא בדיוק הכשל במדע, והראייה – עלתה פה תוכנית.
יורם מוקדי: התוכנית הזאת עלתה, עם כל הכבוד לריגולטור, היא עלתה כרגולטור שאומר "תשקיעו כסף", אבל באיזה מקום מישהו בערות שמונה החליט שהוא מעלה את התוכנית הזאת.
יורם מוקדי: נכון, הרגולטור בשנה האחרונה התערב, אבל מישהו העלה את זה ביוזמתו, כלומר, לא היה כשל בתחום הזה, ובעצם הוא מולא בצורה מצויינת.
אליעזר זנדברג: אז תזהה את הכשל עכשיו בעצם זה שהוא יורד.
יורם מוקדי: אני מזהה כשל בהרבה מאוד דברים, הרי כל התעשייה הזאת היא בעצם על סף כשל, אבל אני אומר – נכון.
יורם מוקדי: אם יהיה מצב שבו לא יהיו תוכניות מדע בטלוויזיה, אנחנו נצטרך להתערב.
יורם מוקדי: כמובן שנשאלת השאלה מדוע אנחנו נתערב כשכבר יורדת תוכנית ולא לפני זה, אבל זו בעצם התפיסה שלנו כריגולטור, להתערב איפה שיש בעיה כרגע, אם התוכנית הזאת יורדת, אנחנו מתחילים לזהות בעיה.
אליעזר זנדברג: אתה לא מבין שיש בעיה עכשיו?
יורם מוקדי: אני מבין.
יורם מוקדי: הבנתי כבר לפני שנה שיש בעיה.
אליעזר זנדברג: אז למה אתה מחכה?
אליעזר זנדברג: צריך לפעול עכשיו.
יורם מוקדי: ואני היום צריך לבוא ולהגיד – להמליץ למועצה לעשות פחות דרמות או פחות סרטי תעודה, בסך הכל יש פה מכסה של הפקות מקור, או הכבלים יחליטו שהם עושים פחות הפקות מקור והם הופכים את זה לדרמה.
אראלה גולן: או.
אראלה גולן: קי., זה יכול להיות גם חלק מהריגולטציה שלכם.
אראלה גולן: דבר נוסף שרציתי לשאול, זה – כשאני קונה חבילה שחתמתי על "הוט" ואל על Yes, הבטיחו לי כל מיני דברים, זאת אומרת שאני חתמתי בידיעה שיש לי את ערוץ שמונה, יכול להיות שבלי זה לא הייתי חותמת.
אראלה גולן: איך נכנס השיקול הזה שעל סמך זה הכנסתי את "הוט" ולא את "Yes"?
רמי בלניקוב: קודם כל – יש לך את ערוץ שמונה.
אראלה גולן: את התוכניות האלה המסויימות.
אראלה גולן: אני מדברת על התוכנית המסויימת הזאת.
אראלה גולן: זה חלק מהשיקולים שלי.
אראלה גולן: אני כאזרח, לא כאיש ציבור, אלא כאזרח רגיל לגמרי, חתמתי עליו.
רמי בלניקוב: אבל את לא באמת חושבת שאנחנו מתחייבים לפני כל לקוח איזה תוכניות תהיינה, אחרת אני לא אוכל לשנות את לוח המשדרים.
רמי בלניקוב: אחרת לא הייתי יכול להעלות את חדשות המדע.
רמי בלניקוב: לשאלה הקודמת – את מקבלת רשימת התחייבויות מאוד מאוד יסודית, שגלומה בהתחייבות שלנו.
רמי בלניקוב: זה בקשר לכל הפקה, למספר ערוצים, לסוג ערוצים.
רמי בלניקוב: על פני השנים האחרונות, וכך יהיה גם בעתיד, כל הזמן התווספו דברים, ולא נגרעו.
רמי בלניקוב: פה ושם יש שינויים בלוח המשדרים.
אראלה גולן: איך אתם יכולים לגרוע משהו שאני חתמתי עליו ובגללו עשיתי את המנוי?
אליעזר זנדברג: אבל עכשיו יצאה בערוץ שלוש איזה תוכנית חדשה, נכון?
אליעזר זנדברג: ראיתי את הפרסום.
אליעזר זנדברג: איפה זה נכנס בתוך כל המשבצות האלה?
אליעזר זנדברג: כמה זה עולה ביחס לתוכנית כזאת?
אליעזר זנדברג: באיזה מסגרת שהריגולטור מסדיר, היא נופלת על משבצת של הטלנובלה הזאת?
יורם מוקדי: תראה, ההתערבות שלנו, מה שסימנתי ככשלים, טלנובלה היא לא כשל.
יורם מוקדי: הכשל האמיתי זה – הם יכולים להחליט דבר שהם רוצים.
יורם מוקדי: טלנובלה עולה כמה אלפי דולרים.
יורם מוקדי: זה מאה עשרים פרקים.
יורם מוקדי: אגב, תוכנית חדשות המדע היא תוכנית אולפן יקרה, כי היא כוללת גם הרבה צילומים בחוץ.
יורם מוקדי: היא תוכנית יקרה.
אליעזר זנדברג: מה זה תוכנית יקרה?
אליעזר זנדברג: אל תגיד כסף אם אתה לא רוצה.
יורם מוקדי: פי שתיים וחצי כל פרק.
לאה נס: טוב, אם אפשר, תודה רבה.
לאה נס: האמת היא שהתחלנו בהתחלה וגלשנו לאמצע, והאמת היא שההתחלה, אחרי שתיארנו ובאמת כל המחמאות שטל קיבל, אז קודם כל ניתן לך את זכות הדיבור וגם את מאיה, ותוכלו גם להציג לנו קצת למי שאולי לא ראה באולם את התוכנית, ואז אנחנו נמשיך, ויש לי תחושה שנצליח למרות שנעדרתי קצת זמן, כבר קיבלתי מסרים שזה, שאפשר למצוא פתרון.
טל ברמן: טוב, אז קודם כל תודה רבה לכל התומכים בתוכנית הזאת, זה מאוד נחמד לשמוע ונעים ומחמם את הלב.
טל ברמן: הקרדיט אולי מופנה אליי בסופו של דבר, אבל האמת היא שמאחורי התוכנית הזאת עומד צוות גדול ומערכת גדולה שבראשה עומדת מאיה שתכף תציג את התוכנית, והמון חברי מערכת, אנשים מאוד מקצועיים שעשו את העבודה שלהם במסירות מאוד גדולה ובדיוק רב מתוך סקרנות אמיתית, כדי לשרת את המטרה שלשמה נוסדה התוכנית הזאת שלערוץ שמונה, שהיא להביא את תחומי המדע, היידע, החידושים, המחקרים במדינת ישראל לציבור, ולעשות את זה בצורה שהיא יותר קלה או רכה או נעימה לעיכול עבור כלל הציבור.
טל ברמן: אני חושב באמת שזה דבר שהתוכנית מאוד הצליחה בו, כלומר – יש מדע פופולארי, ומתגובות שאנחנו מקבלים, אם זה ברחוב, או מכתבים או אי-מיילים או כל צורת תקשורת אחרת, ובאמת הערוץ הזה אני חושב שבאמצעות התוכנית, והתוכנית הזאת הגיעה אל קהלים שהם לא הקהל הטבעי שצופה בערוץ שמונה, ואנשים שזה לא כביכול המדרש הביתי שלהם, צופים בערוץ שמונה ובתוכנית בזכות הדרך שבה היא עשויה.
טל ברמן: בשבוע שעבר כשהתפרסמה בעיתון ידיעה על הדיון הזה, אז סתם אני רוצה לתת דוגמא, במגרש כדורגל שהלכתי אליו במקרה, מישהו אמר לי ככה בתוך השיגעון של הקללות, "מי שמוריד את התוכנית שלך, צריך להוריד לו את הראש".
טל ברמן: עכשיו, אני חושב שאף אחד גם לא מצפה, ואים שום סמכות על הועדה הזאת לכפות שום דבר על אף אחד, ואף אחד גם לא מצפה שתהיה פה התערבות בתוך העסק הפרטי של חברה כלכלית עם אינטרסים של רווח.
טל ברמן: זה וודאי וברור.
טל ברמן: מה שאני חשוב שאולי צריך לצאת מכאן, זה אולי באמת שהכנסת פעם בכמה זמן ממלאת את תפקידה כשליחת ציבור אמיתית, ואת הרחש הציבורי בעקבות ההורדה של התוכנית, להעביר מכאן את המסר, ולהוציא את הקריאה הזאת.
טל ברמן: אני חושב שבין השאר, הכשל האמיתי בשוק התקשורת של ישראל – זה לא מאוד קשור, זה שיש לנו שידור ציבורי שהוא לא מתפקד במדינת ישראל וכל מיני מטלות שהן במהותן משוייכות וצריכות להיות תחת הגג של שידור ציבורי , הן לא קורות שם ולכן מחוייבים גופים פרטיים אחרים, אם זה הכבלים או הלוויין או אפילו המכרז האחרון של ערוץ שתיים שראינו, לשאת בנטל דברים שאינם מעניינם של גוף מסחרי.
טל ברמן: לעשות את זה בגלל שאין לנו גוף ציבורי שנותן מענה טוב או מממש את המנדט שלו.
טל ברמן: אני מאוד מקווה שהוועדה הזאת תיצור אכן איזה שהוא מסר שאני באמת חושב שיש אינטרס ציבורי ואינטרס לציבור שהתוכנית הזאת תהיה, ואני חושב שהיא עושה שירות טוב לתרבות הישראלית ולחינוך בישראל, ואני מקבל הרבה מאוד תגובות מאנשים מאוד צעירים, מאיה תכף תקרין כמה דמוגרפיות, אני מקווה שוב שבסופו של דבר – חברה כלכלית – נכון, אני מקווה שאיכשהו הדברים כן יצליחו להיפתר והדברים יימשכו, כי התוכנית הזאת חשובה.
לאה נס: כמו שאמרת את זה – באמת עשינו את זה והועדה חשבה שחשוב שידונו בכך, תקשורת שמעלה תקשורת, זה באמת עובד, ונכון שאנחנו לא יכולים להתערב, אנחנו רשות מחוקקת שמפקחת על הרשות המבצעת, אז אני יכולה לבוא רק אל משרד התקשורת, ולכן נאי מגובה פה במנכ"ל משרד התקשורת, משרד המדע, אבל אני חושבת שגם דרך זה יושב ראש מועצת הכבלים בכל אופן – אפשר גם בדרכים האלו כן להגיע לאיזה מערכת שלא תחייב, אבל כן תגיע לאיזה שהיא הבנה, שוב, בגלל שהדבר מאוד חשוב, ודברים חשובים, צריך לדעת איך לעשות את זה.
לאה נס: ומה שאמרת, באמת לכל הצוות – אנחנו באמת מאוד מעריכים, ולא תמיד חשוב ה"מה", אלא ה"איך", וכמו שאתה עושה את זה, אתה עושה את זה.
לאה נס: אז מאיה – בבקשה.
מאיה להט-קרמן: אני אפנה אל כמה מהפרופסורים המאוד נכבדים, זוכי פרסים בינלאומיים שהגיעו לכאן מרצונם החופשי, שכמה מהם אני חושבת ישמחו לשאת דברים, ואני אשמח אולי לחתום את דבריהם.
מאיה להט-קרמן: יושב כאן הפרופסור עידן שגב, פרופסור אלכס לויצקי, ד"ר צחי בנטואיץ, ד"ר יוסי מנסם, ד"ר שי אפיק.
מאיה להט-קרמן: ממיטב האקדמיה הגיעו לפה, וזה לא סתם.
מאיה להט-קרמן: אני מאוד אשמח שהם יישאו כמה דברים, אולי פרופסור לויצקי ופרופסור שגב, שאתם אמרתם שאתם מעוניינים, אני מאוד אשמח שאתם תדברו.
לאה נס: אני רואה שאת הבאת קאדר של מדענים, וזה אך טבעי שיבואו לועדת המדע, אנחנו אך נרצה לראות בכמה מהנושאים בקצרה ובשמחה, למי שרוצה.
אלכס לויצקי: אני מוכן להגיד כמה מילים, אני אלכס לויצקי מהאוניברסיטה העברית.
אלכס לויצקי: אני גם מאלה שצופים בתוכנית של טל, ויצא לי גם להשתתף בה אתמול, ואני מאוד הצטערתי כששמעתי שהתוכנית עומדת לרדת.
אלכס לויצקי: אין לי ספק שכל מה שנאמר כאן הוא נכון, וכולם נשמעים מעונינים, ואני לא רואה שייצא מפה פיתרון מה ערוץ שמונה צריך או לא צריך לעשות, כי זה באמת שיקולים שלו, אבל אני חושב שועדת הכנסת הזו והכנסת בכלל, צריכה לשקף את רצון הציבור, והגיע הזמן שהם יידאגו שתוכניות שטובות לציבור ישודרו.
אלכס לויצקי: זה בכלל לא מעניין אותי אם זה "Hot" או "Cold"' אם זה Yes או No, אבל זה צריך לצאת מהכנסת ומפה.
אלכס לויצקי: אתם תמצאו את התקציב, אתם תחליטו לאן זה יילך.
אלכס לויצקי: לפי דעתי, כמו שטל אומר, זה צריך להיות בערוץ ציבורי שממומן על ידי הטלוויזיה שלנו, כי זה מה שאנחנו רוצים לראות, ולכן זו אחריות שנופלת עליכם.
אלכס לויצקי: אתם לא יכולים להגיד שאתם לא אחראים ושאתם רק מפקחים על הרשות המבצעת.
אלכס לויצקי: אתם צריכים לדאוג לכך שהמיסים שאנחנו משלמים ינוצלו בצורה נכונה לטובת הדור הצעיר, והמדע הוא אחד מהם.
אלכס לויצקי: לכן את הפתרון אתם צריכים למצוא, ואם הם צריכים לעבוד בצורה כלכלית ולעשות "יצפאן" עשר שעות ביום – בבקשה, אבל זה אל עניין שלנו.
אלכס לויצקי: אז אני מבקש שהועדה הזאת תחליט לבצע את מה שצריך על מנת שהתוכנית לא תרד.
עידן שגב: קצר מאוד – פרופסור עידן שגב מחקר המוח באוניברסיטה העברית.
עידן שגב: תראו, אני חושב שבסופו של דבר, מה שמשפיע על איכות החיים במדינה הזאת בסופו של דבר, זה המצב הבריאותי, המצב המדעי שלנו, ואנחנו מפתחים שיטות נגד מחלת הפרקינסון, נגד מחלת האלצהיימר, אלה כספים ציבוריים שמגיעים מהצביר, ותפקידנו כמדענים לא רק לפתח תרופות ולקדם את המדע, אלא להבהיר לציבור מה קורה עם הכסף שלו.
עידן שגב: זה בסוף משפיע על החיים שלו יום-יום כשהוא הולך לבית המרקחת וכתוצאה מהעבודה של חתן פרס ישראל מר אלכס לויצקי על סרטן.
עידן שגב: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו בשום אופן, אפילו לא מבחינה אתית, לא לתת לציבור הזה, לא להבהיר לציבור מי זה המדען הזה שיושב לו שם באוניברסיטה ו"מבזבז" את הזמן.
עידן שגב: אנחנו חייבים להראות להם שאנחנו מקדמים ואנחנו טובים בעולם.
עידן שגב: אם זה לא יקרה – אגב, מה שקורה בכל מדינה מערבית מודרנית אחרת, לכל עיתון יש כתב מדעי, אצלנו יש רק כתב מדעי אחד מסודר בעיתון "הארץ", בכל מדינה מודרנית, לכל ערוץ יש ערוץ מדעי, יש תוכנית מדעית.
עידן שגב: לנו יש רק את ערוץ שמונה, וגם את זה רוצים להוריד.
עידן שגב: אני פשוט המום שמדינה שמתיימרת להיות חזית מחקר ומדע עולמי, שמקדמת דברים כמו מחלת האלצהיימר שהתרופה הכי מעניינת בעולם פותחה פה, לא משדרת את הדברים האלה לציבור שמממן אותנו.
עידן שגב: אני פשוט לא מסוגל להבין את זה.
עידן שגב: לא רק את זה אני לא מבין.
עידן שגב: אני לא מבין גם איך אין לנו משרד מדע עצמאי שהוא חשוב יותר מרוב המשרדים האחרים, הרי המאה העשרים ואחת זו המאה של המדע.
מל פולישוק-בלוך: אתה יודע שראש הממשלה עומד בראש משרד המדע.
עידן שגב: כן, אני רואה מה הוא עושה עם זה.
יעקב מרגי: רגע, הוא לא אמר "משרד המדע", הוא אמר "משרד עצמאי".
עידן שגב: עצמאי שמטפל במדע בצורה מתקדמת.
עידן שגב: הרי זה פשוט אבסורד.
עידן שגב: אני פשוט יושב המום כאן ומתבייש ממה שקורה פה במדינה הזאת בתחום המדעי.
עידן שגב: מתבייש.
עידן שגב: ועוד רוצים להוריד את ערוץ המדע היחיד הזה שמשדר תוכנית פנטסטית.
עידן שגב: פשוט כשהוא אמר לי את זה לפני שלושה ימים טל ברמן כשהייתי אצלו בתוכנית, אני פשוט הייתי המום.
עידן שגב: לא האמנתי שזה אמיתי.
עידן שגב: איך אפשר להוריד את הדבר היחיד שמשדר מה שקורה פה במדינה הזאת?
עידן שגב: זה פשוט לא יאומן.
יעקב מרגי: בדרך כלל כשמפרסמים על דבר שהוא מצליח או על פרוייקט שהוא טוב, תדע לך – לפני שבועיים היה פה דיון בכנסת - - -
עידן שגב: אני לא מבין את זה ולא מצליח לתפוס את זה.
צחי בנטואיץ: ד"ר צחי בנטואיץ, מנכ"ל "רוזטה גנומיקס" – גילויים חדשים בתחום ה-DNA.
צחי בנטואיץ: אני רוצה בקצרה להשלים את מה שאומרים חבריי המלומדים מהאקדמיה, ולדבר בקול משלים של הביוטכנולוגיה ושל התעשייה.
צחי בנטואיץ: ואני רוצה לקשור את דבריי בקצרה למה שאמר מר צבי ינאי בתחילת הדברים.
צחי בנטואיץ: אמר מר ינאי שבאופן יחסי מהאוכלוסייה, יש לנו המון פירסומים מדעיים, ובאופן אבסולוטי, אנחנו מאוד מפגרים לעומת ארצות אחרות.
צחי בנטואיץ: אבל יש תחום אחד שבה גם באופן אבסולוטי אנחנו מובילים.
צחי בנטואיץ: בהיי-טק ובסטארט-אפים, אנחנו מספר אחד בעולם.
צחי בנטואיץ: ביו-טכנולוגיה הוא הגל הבא של ההייטק.
צחי בנטואיץ: יש פוטנציאל עצום, וחברת "רוזטה גנומיקס" היא דוגמא אחת למה שניתן לעשות למצויינות שיש בארץ, והקשר עם טל ברמן וחדשות המדע הוא הקשר הבא: מצויינות מתחילה בחלום.
צחי בנטואיץ: היא מתחילה בלהמציא ניצוץ אצל הדור הצעיר, ושלא יהיה לכם ספק – הדברים המדעיים שעושים אצלנו ובמקומות אחרים, עושים אותם חברה צעירים שנמצא אצלם הניצוץ.
צחי בנטואיץ: ואת זה עושה בצורה יוצאת מן הכלל התוכנית הזאת, ולכן זה משהו שהוא מנוגד לשכל הישר, ובניגוד לאינטרסים של מדינת ישראל לפגוע בדבר הזה.
צחי בנטואיץ: להשקיע הרבה במדע צריך בכל מקרה, ופרופסור אהרון צ'חנובר יושב ראש הועדה המדעית שלנו תמיד מדבר על הנושא הזה, למה לא משקיעים הרבה במדע.
צחי בנטואיץ: מה שאני רוצה לומר הוא, שפה השקעה יחסית קטנה, נותנת השקעה יחסית גדולה, מפני שהיא מגיעה לקהל רחב, והיא גורמת – במקום להאכיל בכפית, לדור הצעיר לרוץ לכיוון הזה.
צחי בנטואיץ: את זה אי אפשר לכפות על מנכ"ל חברה פרטית כמו הוט - - -
לאה נס: אנחנו אמרנו כבר מלכתחילה, באנו להעלות את הנושא, אנחנו גם לא רוצים שהם יורידו את התוכנית הספציפית הזאת, גם שוב – זה לא משהו ישיר שאנחנו הולכים לכפות עליהם, אבל יש פה מערכת שבכל אופן קשורה.
לאה נס: הם לא נולדו וקפצו לבד, יש פה מערכת קודם כל של מועצת הכבלים וגם של נשיא ועד התקשורת, ולכן יש איזה שהיא רגולציה שעליה אפשר לדבר.
רונן יעקובי: שמי רונן יעקובי, אני דוקטורנט באוניברסיטת תל אביב, אני חוקר אטמוספירות פלאנטריות ואני בשמחה רבה בא ומשתתף בתוכנית הזאת מדי פעם, וזה אחד שאני מאוד אוהב להיות בו, ודרך אגב, אני עושה את זה ללא תמורה כספית – אם כבר מכניסים את העניין הכלכלי.
רונן יעקובי: אני רוצה לחלק את הדברים שלי לשני דברים, דבר ראשון – אני רוצה להציג אבסורד שמתקשר למה שנאמר פה קודם - אנחנו בצוות שלנו במעבדה שלנו היינו שותפים ממש לפני חודשיים בהנחתת חללית על ירח של כוכב הלכת שבתאי.
רונן יעקובי: האבסורד הוא, שאנחנו לא היינו שותפים בהנחתת החללית הזו דרך סוכנות החלל הישראלית, אלא דרך סוכנות החלל האירופית ודרך סוכנות החלל האיטלקית, וזה בעיניי אחד האבסורדים הגדולים שאנחנו כצוות מדענים ישראלי מנחית חללית עם סוכנויות חלל זרות.
רונן יעקובי: למה?
רונן יעקובי: שאלה טובה, אבל אני לא אתן את התשובה לזה.
רונן יעקובי: את זה גדולים ממני יעשו.
צבי ינאי: כי אנחנו קושרים לאיחוד האירופי במסגרת של תוכניות פיתוח.
רונן יעקובי: נכון, אבל יש לנו סוכנות חלל ישראלית, ואני הרגשתי מבוכה מסויימת שאני לא בא מתוך סוכנות החלל הישראלית.
יעקב מרגי: נחזור לאטמוספירה שלנו.
רונן יעקובי: ונחזור לאטמוספירה הארצית, אני רוצה להמשיך את הנושא הזה של מה שאנחנו זורעים אצל הילדים, ולצטט משפט שכתוב בספר של אדמס סמית "תולדות האסטרונומיה" שנכתב ב-1795, ושם נאמר – "הפליאה ולא ציפייה כלשהי מהתגלית, היא העיקרון הראשון המניע את האדם להתעמק בפילוסופיה.
רונן יעקובי: באותו מדע המתיימר לחשוף את הקשרים הסמויים המאחדים את התגלויותיו השונות של הטבע", וזו בעצם הגדולה של התוכנית הזו.
רונן יעקובי: זו לא תוכנית שבאה ומציגה כמו ערוץ ההרצאות וכל מיני ערוצים אחרים את המדע בצורה יבשה.
רונן יעקובי: זו תוכנית שכל מה שהיא עושה, ואני עובד במוזיאון המדע בחיפה ואני רואה את הילדים האלה והם מזהים אותי, כי אני משתתף בתוכנית הזו – אתה רואה את הפליאה שהתוכנית הזו מעוררת להם בעיניים, וילד כזה שהיום עוררנו אצלו את הפליאה ופקחנו לו את העיניים והוא אומר לי "איך עשית את זה" כשהוא בא אליי למוזיאון, יום אחד הוא יישב פה במקומי – אני מקווה שלא פה, הוא יישב באוניברסיטה.
לאה נס: זה בסדר, זה לא כל כך רע לשבת פה, יש על מה לדון.
רונן יעקובי: יישב יום אחד יחד איתי באוניברסיטה בתור חוקר מדע, ותמיד יזכור, כמו שאני זוכר את המנחה שלי שאני קראתי דברים שהוא כתב כשאני הייתי ילד, אז הוא יזכור את התוכנית הזו ששמה את הזרע הזה שעשרים שנה אחרי זה גידלה לנו מדען בישראל.
עליזה מויאל: עליזה מויאל, מפקחת כוללת של מינהל מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך התרבות והספורט.
עליזה מויאל: אני רוצה להביע את התמיכה שלנו במסר שהחברים העלו כאן.
עליזה מויאל: המגזין החדשותי הזה הוא באמת מקום שאפשר להפנות אליו בני נוער שמגלים נטיות ורוצים לפתח אותם ואת הסקרנות שלהם לתחום הזה.
עליזה מויאל: המגזין הזה ערוך בצורה מאוד ידידותית, תואם לצרכים של החברה הישראלית, ובאמת הוא מתאים וחבל להוריד תוכנית כזאת.
עליזה מויאל: הדבר הנוסף הוא שדמות כמו טל ברמן שהיינו רוצים שהם יהיו דמויות לחיקוי בני הנוער שלנו, ולא דמויות אחרות שאנחנו מכירים בטלוויזיה.
עליזה מויאל: אנחנו רוצים באמת לזרוע הרבה זרעים כאלה שיטפחו את החינוך המדעי-טכנולוגי.
לאה נס: נו, אז איך משרד החינוך מרים את הכפפה?
עליזה מויאל: אנחנו עושים את זה בדרכים אחרות באמצעים שלנו.
לאה נס: עכשיו אם אפשר ממש בקצרה, כי אנחנו כבר גולשים.
לאה נס: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך שהיתה יושבת ראש ועדת המדע.
מל פולישוק-בלוך: כן, והיום יושבת ראש ועדת החינוך, ואני – אני אגיד לכם מה הכפפה, אבל לפני כן אני אגיד לכם – "דוגמניות" – אתם מכירים את התוכנית?
מל פולישוק-בלוך: "אקזיט", אתם מכירים את התוכנית?
מל פולישוק-בלוך: כל השטויות האחרות – אתם מכירים את התוכניות?
מל פולישוק-בלוך: זה מה שעובד היום בחברה הישראלית, ואני ממש מתביישת שזה המצב.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להגיד לכם, אדוני הנכבד, אני שמעתי אותך מדבר קודם ואני לא ממש זוכרת את שמך – ליעד, אני שמעתי ממך שהתוכנית הזאת הרימה את הערוץ שלכם.
מל פולישוק-בלוך: אז לשיטתך כתוכנית שמקדמת את הערוץ, אז למה אתם זורקים אותה?
מל פולישוק-בלוך: מה, הכושי עשה את שלו והכושי הולך?
מל פולישוק-בלוך: אם היא הרימה, אז אולי גם עכשיו היא מרימה.
מל פולישוק-בלוך: אז בעיניים שלך הכלכליות, אני חושבת שאתה צריך דווקא לרומם את התוכנית הזאת.
מל פולישוק-בלוך: אני חסידת הסקטור הפרטי, ואני לא אתערב לך בשיקולים הכלכליים שלך.
מל פולישוק-בלוך: אני פונה לכל שאר הערוצים הממלכתיים, הציבוריים והחינוכיים, שכל אחד מכם, אלה שנמצאים פה ואלה שלא נמצאים פה, אני אשמח מאוד אם הועדה כועדה והכנסת ככנסת - - -
לאה נס: את זה אמרנו כבר בתחילת הישיבה, שלא רק שאנחנו לא רוצים להוריד את התוכנית, אלא אנחנו פונים לכל המדיה.