GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גלי בן אור: זה לא עניין של דרך קלה, זה עניין של דרך נכונה.
גלי בן אור: בחוק מידע גנטי – כפי שהציגו בהתחלה – הסבירו את הזכויות של נבדקים בקשר למידע הגנטי, את היכולת שלהם לתת הסכמה מדעת וכל מה שכרוך בנושא הזה.
גלי בן אור: במסגרת העבודה על החוק רשויות הביטחון ורשויות אכיפת החוק ביקשו שיובהר שכל ההוראות החשובות הללו שבאמת מתאימות לטיפול רפואי ולמחקר לא יחולו על שימוש שלהן במידע גנטי, שנעשה לצורך מילוי תפקידיהם על פי החוק.
גלי בן אור: זו המטרה שלשמה נחקק פרק ז' שעוסק בשימוש במידע גנטי על-ידי רשויות הביטחון ורשויות אכיפת החוק.
גלי בן אור: יחד עם זאת נקבעו בפרק הזה כמה הוראות חשובות מאוד בפרק הזה הן לגבי שמירת הפרטיות, הן לגבי שמירת הדגימות והחיסיון עליהן.
גלי בן אור: הוראות הפרק הזה כפי שהן תואמות את עבודת רשויות הביטחון ואכיפת החוק כבר כיום.
גלי בן אור: רשויות אלה לא נזקקו, ככל שהם מצאו – לא משרד הביטחון ולא המשרד לביטחון פנים – למשרד הבריאות ולא ביקשו להתקין תקנות כיוון שהן פעלו לפי הוראות החוק הראשי.
גלי בן אור: יחד עם זה כבר בעבודת החקיקה הובהר שלשם העבודה שלהן, הן סוברות שתצטרכנה להגיש בעתיד הצעות חקיקה מפורטות יותר.
גלי בן אור: הדבר הזה נעשה, כפי שציינה טליה.
גלי בן אור: תיקון מפורט ביותר הוגש לוועדת חוקה, תיקון לחוק סמכויות אכיפה (חיפוש בגוף החשוד), חוק סדר הדין הפלילי שמאפשר הן נטילה של אמצעי זיהוי והן אגירה שלהם במאגר של משטרת ישראל לצורך מילוי תפקידיהם למניעת עברות ולאיתור עבריינים.
גלי בן אור: פרק ז' כלל לא מדבר על נושא נטילת הדגימות.
גלי בן אור: צה"ל הציע הצעת חוק, שנמצאת עדיין בשלבי עבודה, לצורך הקמת מאגר גנטי של כלל החיילים.
גלי בן אור: זה נמצא בעבודה, ומשרד הבריאות ומשרד המשפטים יעירו על כך הערות.
גלי בן אור: ככל שאנחנו יודעים הגופים הללו לא ראו צורך ולא היה כל צורך בתקנות.
גלי בן אור: אנחנו כתבנו את הסעיף הזה בזמנו כדי שאם יהיה צורך לעשות את זה ניתן יהיה לעשות, ויהיו כלים, אבל אי אפשר להתקין תקנות בלי הוראת חוק מסמיכה.
גלי בן אור: אבל לא הגופים הללו לא חויבו להגיש תקנות כאלה.
לאה נס: מישהו רוצה להגיב על כך?
עמוס שפירא: האם זה מתיישב עם לשון החוק?
עמוס שפירא: סעיף 36 אומר: "השר יקבע תקנות לביצוע פרק זה".
גלי בן אור: אני לא חושבת שאני אכביר מילים- -
עמוס שפירא: אם היה מוגש בג"ץ נגד המשרד, והיה מחייב להתקין תקנות, מה הייתה התוצאה?
גלי בן אור: זה לא מחייב להתקין תקנות.
גלי בן אור: לשון החוק קובעת שהשר יקבע; הוא רשאי לקבוע, אבל הוא לא חייב לקבוע.
גלי בן אור: יש עשרות פסקי דין על רשאי – חייב ורשאי – רשאי.
גלי בן אור: יש רשאי – רשאי, ויש רשאי – חייב.
עמוס שפירא: הצרה היא רק שהמילה "רשאי" לא מופיעה.
גלי בן אור: ככל שהוועדה מעכבת בעיות או סוברת שהוראות החוק כלשונן אינן מיושמות וחושבת שצריך כלים יותר מפורטים כדי להדגיש את זה בהחלט פתוחה הדרך לפעול בנתיב הזה.
גלי בן אור: כיוון שאנחנו לא מכירים בעיות בתחום הזה אנחנו לא רואים בזה צורך בינתיים.
מישל רבל: רציתי לשאול לגבי החוק החדש שעו"ד גלי בן אור הזכירה, האם בחוק הזה ברור שאסור לרשויות הביטחון ולמשטרה להשתמש במאגרים שנאספו למטרות רפואה או למטרות מחקר.
מישל רבל: כי הדבר הזה מאוד עקרוני בנושא הזה.
לאה נס: כך הוא מקשר אותנו לחוק הזה, לכן זה נמצא בחוק הזה מלכתחילה.
מישל רבל: גם הרקטור הוציא מסמך הצהרה בינלאומי על מידע גנטי, ושם בהשפעתנו יש העניין של הפרדה מוחלטת שחייבים לעשות בעניינים הפליליים ומשפטיים.
מישל רבל: הם צריכים להיות נפרדים לחלוטין, וגם הציבור צריך לדעת את זה, כי יש הרבה דאגות: פתאום המשטרה עושה בדיקה גנטית בגלל פשע, ולמעשה היא למטרה אחרת.
מישל רבל: חשוב מאוד שהדברים יהיו ברורים.
אביאור אורטגר: אני מדבר עכשיו בכובע של חבר ועדת הלסינקי.
אביאור אורטגר: במשך השנים במסגרת הבעיות שאיתרנו ועולות על השולחן בנושא בנקים ומאגרים מידע, יש עוד נושא שאנחנו חושבים שהיא מצריכה שינוי של החוק.
אביאור אורטגר: חוק המידע הגנטי מדבר על שני מצבים: מצב אחד הוא מצב של מידע גנטי מזוהה, ומצב שני הוא של מידע גנטי בלתי מזוהה.
אביאור אורטגר: ההבדל ביניהם הוא מאוד חד ומאוד ברור: מידע גנטי מזוהה הוא כל מידע שאפשר להגיע לבעל הדגימה דרך שם או תעודת זהות, ורוב המחקרים מתבצעים בתהליך שנקרא "מידע מקודד".
אביאור אורטגר: כלומר לוקחים DNA עם פרטים של הנבדק, מקודדים אותם, וכל המשך המחקר מתייחס רק למספר קוד.
אביאור אורטגר: בוועדת הלסינקי אנחנו מתייחסים למידע מקודד כמידע מזוהה מכיוון שהקוד נשמר ומכיוון שאפשר להגיע דרך הקוד הזה לזהות של בעל ה- DNA.
אביאור אורטגר: בגלל התופעה הזאת נוצר מצב שנחסמה הדרך לאשר מספר די מכובד של מחקרים שחלקם בעלי חשיבות עליונה, והיום אחרי שקצת התבגרנו ובחלוף הזמן ורמת הפחד מהמחקרים הגנטיים הולכת ופוחתת, ואנחנו מסתכלים על התועלת שעשויה לנבוע יש קבוצה גדולה של מחקרים אפידמיולוגיים-גנטיים, שבחלק גדול מהם נחסמה הדרך לבצע אותם מתוך האפשרות שלא ניתן לבצע מחקר מקודד כי זהו מחקר מזוהה, ואם לא תתוסף קטגוריה לחוק הזה שזה מידע מקודד, צריך למצוא את המכניזם איך להגן על הפרטיות ועל הסודיות גם במחקר מקודד.
אביאור אורטגר: יש לנו כל מיני הצעות בנושא, אבל אנחנו מבקשים שתומלץ חקיקה שתוסיף לחוק עוד קטגוריה שנקראת "מחקר מקודד", ותאפשר לעשות מחקרים, בעיקר מחקרים אפידמיולוגיים-גנטיים.
אביאור אורטגר: היום חלק נכבד מהמחקרים הם מחקרים אפידמיולוגיים-גנטיים.
אביאור אורטגר: העובדה היא שצריך לאסוף לפעמים עשרות אלפי דגימות כדי לקבל שינוי סטטיסטי בעל חשיבות גדולה לגבי המידע הגנטי והחשיבות הרפואית שלו.
אביאור אורטגר: זה מקשה עלינו, אנחנו מרגישים בוועדה שידינו כבולות כי אנחנו פועלים לפי החוק, אנחנו מזהים את הבעיה הזאת.
אביאור אורטגר: אנחנו לא נוכל לתת תשובה לדברים האלה אם לא יהיה שינוי בחוק.
לאה נס: זה בדיוק התפקיד שלכם ומה שאתם עושים: להראות את הדברים שצריך לעשות ולהציע חקיקה שתוכל לאפשר את הפעילות הזאת.
לאה נס: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.
לאה נס: הוועדה הזאת תקדם חוקים שימצאו לנכון את כל מה שאתה מסביר ויוכלו לאפשר את הפתרונות ולקדם את זה.
לאה נס: זה הייעוץ וההכוונה שאתם אמורים לתת לשר הבריאות, ומה שלא עושה הממשלה אנחנו עושים בחקיקה פרטית.
לאה נס: אנחנו נותנים לה זמן, ואם היא לא עושה את זה אנחנו עושים את זה לבד.
סיגל סדצקי: אני מייצגת כאן את המחקר האפידמיולוגי, והנקודה מבחינתנו היא נקודה קריטית.
סיגל סדצקי: המחקרים האפידמיולוגיים דורשים מצד אחד גודל מדגם מאוד גדול, ומצד שני קבוצה לא סלקטיבית של אנשים.
סיגל סדצקי: כלומר, אנחנו צריכים להגיע לכל האנשים שמוגדרים אצלנו כאוכלוסיית המדגם שלנו, אחרת יש לנו בעיה במהימנות.
סיגל סדצקי: אני מרגישה באופן אישי שידיי כחוקרת כבולות זה שלוש שנים בכל הנושאים הגנטיים.
סיגל סדצקי: אני משווה בינינו לבין העמיתים שלנו בארצות-הברית, ואני רואה שפעם עמדנו במקום שבו יכולנו להצטרף אליהם ולעשות את המחקרים, היום ידינו כבולות.
סיגל סדצקי: בכל המקומות האחרים בעולם יש קטגוריה של דגימות מקודדות, של הפרדת פרטים מזהים.
סיגל סדצקי: אנחנו לא יכולים להשמיד את הפרטים האלה לחלוטין כיוון שאנחנו צריכים לעשות הצלבה.
סיגל סדצקי: לדוגמה, אני רוצה לבדוק האם גן מסוים הוא בעל הישרדות טובה מסרטן השד, אני צריכה כל 5 שנים לחזור למדגם שלי ולהשוות את התוצאות האפידמיולוגיות - -
לאה נס: עכשיו כשיש חוק כזה ואפשר לשדרג אותו ולעשות חקיקה נוספת שקשורה בו, זה בדיוק מה שאמרתי, לבוא עם רעיון החקיקה לשר הבריאות ולקדם אותה.
לאה נס: זה בדיוק מה שאמרתי, אז להגיד "ידינו כבולות" זה קצת מפליא.
לאה נס: יש לכם הכלים, ואלה בדיוק הכלים.
לאה נס: יש כאן נציגים רבים מהוועדה המייעצת של ועדת הלסינקי שאמורה להמליץ לשר, וזה חלק מההמלצות שיכולתם להמליץ במהלך השנים הללו.
סיגל סדצקי: יש פה גם שאלה של טיימינג, כמה זמן ייקח לעשות תיקון חקיקה כזה- -
לאה נס: צריך להתחיל מאיזשהו מקום.
לאה נס: לחכות ולא לעשות זה ודאי לא לעניין, צריך להתחיל.
גולדמן בולסלב: אני לא יכולתי להסכים עם מה שאת אומרת שזה התפקיד שלך.
לאה נס: אנחנו מחוקקים, אבל היא אומרת שידיה כבולות, אבל אם יש לכם המנדט להמליץ לשר הבריאות על יישום החוק וכל הנושאים שקשורים במידע גנטי, זה בדיוק המקום של אנשי המקצוע.
לאה נס: ברור שהמחוקק מתכוון לעשות את זה, אבל אנשי המקצוע צריכים לפחות לבוא עם ההצעה.
לאה נס: אז להגיד "ידינו כבולות" כשאתם אפילו לא באים עם ההצעה- -
מישל רבל: ההצעה היחידה בנושא הזה היא שהמידע שמאפשר קשר בין התוצאה הגנטית לבין זהות האדם היא שהמידע הזה יהיה בידי מישהו שיש לו אמון בקרב הציבור.
מישל רבל: לכן אנחנו חוזרים לאותו רעיון של רשות לאומית בנושא DNA, כי אם יש לנו רשות כזאת אז יש לנו גם מנגנון שדרכו הציבור יכול לקבל את הביטחון שהמידע הזה לא יהיה חופשי.
זלינה בן גרשון: יש מודלים לעניין הזה.
לאה נס: רצית לומר מהן ההמלצות.
לאה נס: אני מבינה שאלה ההמלצות שיוגשו לשר הבריאות בדוח 2004?
זלינה בן גרשון: בין היתר.
זלינה בן גרשון: אני רוצה לסכם את הבעיות.
לאה נס: הקדמתי כבר את הדיון שנעשה על 2004.
זלינה בן גרשון: אני רוצה לסכם את הבעיות כפי שהן הוצגו כאן כבר.
זלינה בן גרשון: - -אוספים של DNA שאמרנו שאין מסגרת חוקית לזה, אבל זה לא חוקי להקמת מאגרים כאלה בצורת רשות או בצורה אחרת.
זלינה בן גרשון: זה לא קיים היום.
זלינה בן גרשון: כשמדברים על מאגרים זה לאו דווקא מאגר של 1000 דגימות או יותר, לעיתים כל מאגר החולים במחלה מסוימת במדינת ישראל הוא 200 חולים.
זלינה בן גרשון: דגימות מכל החולים הללו, הרי שהחוקר שבא לאסוף דגימות הוא בעד העניין הזה, וכל הדבר הזה מתקיים - - חבר הכנסת מאיר שטרית יוזם החוק שהיה שר המשפטים לפני שלוש שנים אמר בדיון בחדר הזה: "אני מודע, האויב של- - ".
זלינה בן גרשון: לא עסקנו בנושא הזה- -
יעקב מרגי: עכשיו הוא שר התחבורה, הוא יעזור לך לזרז את הדרך.
זלינה בן גרשון: הבעיה שפרופ' אורטגר העלה עם דגימות מזוהות ומקודדות היא מכשלה שאנחנו מגלים אותה לאורך כל הדרך.
זלינה בן גרשון: הנושא השלישי שלא כל-כך עלה כאן
זלינה בן גרשון: הוא דגימות קיימות במכונים פתולוגיים, בארכיבים ובמקומות שונים ובאוספים שיש גם אצל אנשים: ברגע שאדם נפטר אין לנו דרך חוקית לבצע בדיקה גנטית על דגימות שנשארו אף על פי שהן יכולות להיות לתועלת המחקר ולתועלת הרפואה, אבל החוק מגביל אותנו מאוד, ואין לנו פתרונות בנושא הזה.
זלינה בן גרשון: אף על פי שרק פעם אחת ישבנו בוועדה מייעצת באופן פורמלי כל ישיבה שלנו מתמודדת עם השאלות שוועדה מייעצת אמורה לענות עליהן, ואנחנו הכנו הנחיות פנימיות שישמשו תצפית להמשך הובלה לבדיקה ברמה יותר גבוהה, ואנחנו העלינו את הצורך להגדיר את הקטגוריה של בדיקות מקודדות.
זלינה בן גרשון: ההמלצות שלנו הן שמאגר הדגימות הביולוגיות הן חשובות מאוד, הן חשובות למחקר הרפואי.
זלינה בן גרשון: הבסיס החוקי להקמה וניהול של מאגרים לא הוגדר.
זלינה בן גרשון: אנחנו ממליצים להגדיר הקמת מאגרי דגימות ביולוגיות, כי אין לנו - -חוקי.
זלינה בן גרשון: היינו מאוד רוצים לראות בנק דגימות ביולוגיות לאומי, ציבורי, שיעמוד לרשות כלל החוקרים במדינת ישראל.
לאה נס: לפחות המלצה ישירה שנוכל להפיק מהישיבה הזאת היא לקדם חקיקה ראשית להקמה של מאגר לאומי.
לאה נס: במסגרת החוק הזה אפשר יהיה להשלים כל מיני נקודות חסרות, גם בנושא המחקר המקודד.
לאה נס: כמו שאמרנו בתחילת הדיון, צריך לתת למעקב הבדיקות והאכיפה משקל בחוק.
לאה נס: אנחנו נרצה לברר שוב את נושא הבירור והייעוץ כדי שתהיה תמימות דעים לגבי הבנת החוק.
לאה נס: אם נקדם את מספר ההמלצות הללו, כמובן, נפנה לשר הבריאות שאחראי על החוק הזה, אבל כוועדה וכחברי כנסת נגיש את הצעת החוק הזאת כהצעות חוק פרטיות אם נראה שהרשות המבצעת מתמהמהת בהגשת החוקים.
לאה נס: את זה אנחנו עושים, זה דבר מקובל, בדרך-כלל זה מעורר אותם.
יעקב מרגי: אני הייתי מאתגר את אנשי המקצוע, המשפטנים, שנתקלים בלקונות, וכן את הגנטיקאים.
יעקב מרגי: אתם יודעים איפה ידיכם כבולות, אז תתאמו ביניכם את העמדות, ומצדנו נקדם את זה.
לאה נס: הוועדה בהחלט תקדם את זה גם כוועדה וגם בהצעות חוק פרטיות נקדם את זה במסגרת הוועדה.
- לאה  נס: בוקר טוב, אנחנו בישיבה מיוחדת של ועדת המדע והטכנולוגיה, לציון תשעים שנה לעשייה החברתית של הג'וינט בישראל .
- לאה  נס: הדיון היום יתמקד בנושא המדע והטכנולוגיה בשירות האוכלוסיות המיוחדות.
- לאה  נס: הג'וינט הוקם לפני תשעים שנה בניו יורק כדי לסייע ליהודים בעולם ובישראל.
- לאה  נס: כיום פועל הארגון בשמונים וחמש מדינות ברחבי העולם ומסייע ליהודים בתחומים רבים ומגוונים.
- לאה  נס: אם זה על ידי סיוע ישיר של אספקת מזון ותרופות, אם על ידי שימור אופי החיים היהודי בקהילות העולם.
- לאה  נס: אנו יודעים עד כמה חשובות משימות אלה, המשלבות סיוע לאנשים במצוקה עם שמירה על ערכי היהדות והציונות.
- לאה  נס: ג'וינט ישראל הוא אחד הביטויים המוחשיים ביותר לשותפות ולמחויבות של יהודי ארצות הברית לבנייתה של חברה איתנה בישראל.
- לאה  נס: ג'וינט ישראל מקדם רעיונות ליצירת שירותים חדשים בתחומי הרווחה והחברה.
- לאה  נס: בישיבה הזו יוצגו מספר פרויקטים של ג'וינט ישראל, אשר רותמים את תחומי המדע והטכנולוגיה לשירות אוכלוסיות מיוחדות, כגון מחשוב לאוכלוסיות שונות, פרויקט לנוער בסיכון בתחום המדע, פרויקט עולים למצוינות, ופיתוח אביזרי עזר לקשישים ומוגבלים.
- לאה  נס: את הדיון יפתח סמנכ"ל ג'וינט ישראל, מר חיים פקטור.
חיים פקטור: תודה רבה כבוד יושבת הראש, אני ברשותך רוצה למקד מספר מילים בנושא של תפקידה של ג'וינט ישראל בארץ ואחר כך נפנה ישירות לאנשים שיציגו את הפרויקטים השונים.
חיים פקטור: ג'וינט ישראל והג'וינט בכלל הוקם כפי שאמרת ב1914, לפני תשעים שנה, בעקבות פנייה של שגריר ארצות הברית באיסטנבול לתורמים בארצות הברית, שביקש באופן דחוף לשלוח איזה שהיא תרומה של חמישים אלף דולר בזמנו, כדי להציל את האוכלוסייה של היישוב הישן שישב פה וסבל מבעיות כלכליות חמורות.
חיים פקטור: אחרי התקופה של הקמת הג'וינט, הג'וינט פעל בארץ בעיקר לסיוע לאוכלוסיות חלשות ומתן סיוע חומרי, יצירת מקומות עבודה ביישוב הישן ובתקופות אחרי מלחמת העולם השנייה, פעל רבות בנושא של הבריחה בשיתוף עם המוסד לעלייה ב', ההעפלה והמפעל הציוני באותה תקופה.
חיים פקטור: עם הקמת המדינה ממשלת ישראל ביקשה מהג'וינט לא לעזוב את הארץ, והג'וינט לקח על עצמו באותה תקופה את הטיפול בקשישים העולם שהגיעו באותה תקופה, גם מארצות אירופה, גם מארצות אסיה ואפריקה.
חיים פקטור: באותה תקופה הוקם ארגון שכולם מכירים אותו בשם מלב"ן, שפתח ונתן את היסודות לטיפול הגריאטרי בארץ.
חיים פקטור: בנוסף לכך באותה תקופה הג'וינט עזר בהקמת שירותים בסיסיים כגון שירותים של בריאות הנפש והקמה של כל מערך ההוראה של עבודה סוציאלית, כולל האוניברסיטאות פה בירושלים.
חיים פקטור: בסוף שנות השישים הג'וינט הכיר במגבלות של התורמים, של ארגון תורמים וטיפול פילנטרופי מחוץ לארץ להקים שירות בישראל והחליט להעביר את כל הנכסים וכל הפעולה שהייתה כאן שהסתכמה ב3000 מיטות לממשלת ישראל, העביר את כל הנכסים האלה והתמקד בפיתוח שירותים לאוכלוסיות, במקום לעשות טיפול ישיר, לעשות את המאמץ בפיתוח שירותים בשותפות עם ממשלת ישראל.
חיים פקטור: הרעיון שהיה בזמנו הוא לעזור בפיתוח אותם השירותים שיכולים לתרום לפתרון של בעיות בתחומים שונים בתחום הרווחה, תוך מתן מענים שהם אפקטיביים וכלכליים, כדי לפתור את הבעיה.
חיים פקטור: הרעיון הוא שהג'וינט יחד עם הממשלה מנסים אלטרנטיבות שונות של שירותים, מנסים אותם בשטח, מנסים לראות האם יש יכולת של השירות לקלוט אותם ואחר כך יחד עם הממשלה, עוזבים את השטח והמימון הופך להיות של הממשלה ושל הגופים הוולונטריים האחרים.
חיים פקטור: בצורה כזאת הג'וינט מאפשר להיכנס לשטחים חדשים ולהתחדש כל הזמן בשירות.
חיים פקטור: האוכלוסיות שבהם הג'וינט מתמקד בימים אלה הם ילדים ונוער בסיכון, קשישים, עולים מחבר המדינות מאזור הקווקז, בוכרה ואתיופים, ושירותים לנכים.
חיים פקטור: ברוב התחומים האלה הג'וינט הקים שותפות עם הממשלה בצורה פריטטית, שבהם אנחנו מפתחים את השירותים בשיתוף עם הממשלה.
חיים פקטור: בנוסף לאוכלוסיות האלה הג'וינט עוסק בכמה תחומי רוחב, בנושא של קידום הנושא של התנדבות, בקידום הפילנטרופיה בארץ.
חיים פקטור: לג'וינט בארץ יש נוכחות גם בתחום של מחקר, יש שני מכוני מחקר בתחום החברתי, אחד במכון מאיירס ברוקדייל שמטפל במחקר יישומי, השני זה מכון טאוב לחקר המדיניות החברתית שמטפל בצורת המקרו של המערכת.
חיים פקטור: דבר אחרון בקשר למעורבות שלנו והיקף המעורבות.
חיים פקטור: הג'וינט מפעיל תוכניות בכמה מיליון דולר לשנה, שמתוכם 42 מיליון דולר הם כספי יהדות ארצות הברית בעיקר, היתר זה כספי מצ'ינג של ממשלת ישראל והרשויות שעוזרים לכל המערך של הפרויקטים האלה.
חיים פקטור: עד כאן סקירה קצרה בנקודה הזאת, אני מציע שנתמקד באותם פרויקטים שאותם ציינו.
לאה נס: הפרויקט הראשון שתציינו הוא פרויקט מחשב ברשת לאוכלוסייה האתיופית.
שמואל אילמה: בוקר טוב, אני שמואל אילמה, אני שמח על ההזדמנות הזו להציג את תוכנית משפחה ברשת, תוכנית חינוכית מיחשובית, שהמטרה המרכזית שלה זה לחזק את הקשר בין הורים וילדים באמצעות המחשב ומורשת המשפחה.
שמואל אילמה: אפשר בהחלט את כל המהות של התוכנית לראות בתמונה שלפנינו, אנחנו רואים כאן זוג הורים עם הילדה, יושבים מול מחשב ומתבוננים בדגל אתיופיה שאותו מצאו באינטרנט, כמבטא אולי באופן סמלי את עניין המורשת ומעורר אצלם את הזיכרונות והתרגשות.
שמואל אילמה: אני רוצה לומר שהתוכנית עצמה פועלת בשיתוף המשרד לקליטת עלייה, נמצא איתנו מר דוד יאסו כנציג המשרד.
שמואל אילמה: התוכנית מנסה להתמודד או מנסה להשיג שתי מטרות מרכזיות, מטרה אחת היא לצמצם את הפער הדורי, על רקע זה שאנחנו יודעים שהמשפחות בדרכם ארצה עברו הרבה מאוד תלאות, מי דרך סודן, אלה שעברו דרך אדיס אבבה.
שמואל אילמה: כתוצאה מהתלאות האלה וכתוצאה מהמעבר החד מהתרבות שאליה המשפחות האלו היו רגילות באתיופיה, לתרבות הישראלית, בעצם יצר התפוררות של התא המשפחתי.
שמואל אילמה: אם נוסיף לזה, כמו בכל מקום הילדים ממהרים ומקדימים להפנים את הערכים ואת הנורמות ואת השפה של התרבות החדשה, כל זה יצר פער בין ההורים והילדים.
שמואל אילמה: אם לא די בכך, בעצם המשפחות האלה הגיעו למציאות של תרבות דיגיטלית, שבין היתר המחשב הוא בחיים הבסיסיים שלנו, ויש שם פער בין מי שיש לו את היכולת ואת הנגישות לגשת למחשב, שני הדברים האלה ביחד בהחלט יוצרים פער מאוד משמעותי.
שמואל אילמה: לכן התוכנית מנסה באופן מאוד צנוע להתמודד עם שתי המטרות האלה.
שמואל אילמה: היעדים שהתוכנית מבקשת להציג היא בעצם להרחיב את הקשר ואת האינטראקציה בין הילדים להורים ונמצאים איתנו כאן מר אברהם סלומון ובנו דביר, שבהמשך יגידו כמה מילים, הם בוגרי התוכנית מפתח תקווה.
שמואל אילמה: הילדים מאחר והתרחקו מאוד מהנושא של המורשת, באמצעות התוכנית הם מגלים מחדש את המורשת, לומדים מההורים שלהם מהי המורשת המשפחתית.
שמואל אילמה: בנוסף לזה יש כאן הזדמנות להכרה הדדית ולהערכה הדדית בין הילדים להורים, שוב , כתוצאה מאותו פער שנוצר, נוצר מצב שהילדים פחות החשיבו את ההורים שלהם, החשיבו אותם כדור המדבר ועל כן פה כשבאים למפגש הזה, מגלים אותם מחדש, מאחר ובמפגש עצמו ההורים מביאים איתם את הידע בנושא של המורשת, הילדים את הידע שלהם בתחום של המחשבים וזה מפגש באמת של עוצמות.
שמואל אילמה: על כן יש פה איזה שהיא הערכה הדדית.
שמואל אילמה: בנוסף לזה כמובן יש פה חשיפה לעולם של המחשב בעיקר למבוגרים, ולילדים יש הזדמנות לחזק את המיומנויות שלהם בתחום הזה.
שמואל אילמה: בסופו של דבר הסיפור המשפחתי מוצג על ידי מצגת מולטי מדיה, שאותה בעצם אחר כך מספרים לבני ה משפחה ויש גם הזדמנויות להציג את זה בבתי ספר וכן הלאה.
שמואל אילמה: שוב, הכול בקיצור נמרץ, המהות הייתי אומר בשלושה הרכיבים המרכזיים, אחד הוא בעבודת המחשב, לאו דווקא לפי סדר, השני הוא עבודת השורשים והשלישי הוא הקשר המשפחתי.
שמואל אילמה: אם תרצו הייחודיות של התוכנית היא בעצם בנקודת המפגש של שלושתם, כי יש תוכניות שונות שמתמודדות עם כל אחד מהנושאים בנפרד, וכאן הייחודיות היא במפגש שלהם.
שמואל אילמה: כאן אנחנו יכולים לראות לאורך השנים שהתוכנית פועלת את הפרישה הארצית, אנחנו הגענו לקרוב לחמשת אלפים הורים וילדים, רובם משפחות מקרב יוצאי אתיופיה.
שמואל אילמה: עם הזמן התוכנית התרחבה למשפחות של יוצאי קווקז והמגזר הערבי, לפניכם הפרישה של כל הישובים.
שמואל אילמה: כאן יש לנו לדוגמא בעצם תוצר סופי של העבודה המשפחתית ופה אני רוצה להציג את המשתתפים שלנו, כמו שאמרתי, ואולי ירצו להגיד כמה מילים על מה התוכנית בעצם נתנה להם ותרמה להם, איך הם רואים בראייה לאחור את הדברים.
שמואל אילמה: בבקשה אברהם,
אברהם סלומון: שלום לכם, אני גאה שאני עומד פה, קודם כל למי שיזם על משפחה ברשת, זה מאוד חשוב לנו, אנחנו עשינו בגאווה עם הבן שלי, וכמה משפחות ביחד.
אברהם סלומון: זה מאוד חשוב, מדוע, למה, נתן לי תזכורת איך שהייתי בכיתה, הילדים שלי שאלו אותי איך היה באתיופיה, מה היית עושה, מה למדת, איך חיים באתיופיה כללית, איך באת לארץ ישראל, באיזה דרך באת.
אברהם סלומון: כל זה אני סיפרתי להם.
אברהם סלומון: עשינו עם הבן שלי משפחה ברשת, בצד אמא, בצד אבא שלי, ואשתי גם כן בצד אמא, אני מתרגש קצת, בצד אמא שלה, בצד אבא שלה גם, כל המשפחות כמו שנתנו לנו הרכבנו וכתבנו.
אברהם סלומון: התוכנית מאוד מעניינת, אנחנו נפגשנו ושמח אותנו, הילדים שלנו גם שואלים כמה שאלות, לא רק צריך להיות בעברית, אנחנו יכולים גם להסביר להם באמהרית, שפה כמו של כולם.
אברהם סלומון: משלבים במיוחד בין ההורים והילדים.
אברהם סלומון: מאוד חשוב לדעת, ההורים חוזרים מבית ספר, משפחה ברשת עכשיו יש לנו, בוא אבא נלך, בוא אמא נלך לבית ספר, ביחד, אמא הולכת או אבא הולכים עם הילדים שלהם יושבים מול מחשב.
אברהם סלומון: גם נותן להם במחשב איך ללמוד, איך ללמד, וגם שורש המשפחה, עץ המשפחה.
אברהם סלומון: צד אמא, צד אבא, כל מיני דברים טובים וחשובים, למען הילדים שלנו להעביר את המסורת, להקדיש את כל מה שאנחנו יודעים לילדים שלנו.
שמואל אילמה: אני רוצה להוסיף שהעבודה של המשפחה באופן מקרי, התמקדה בחג אסיף אותו אנחנו חוגגים בעוד יומיים ביום חמישי, זה חג שהיה חג הכמיהה לעלות לירושלים, ואותו היום הפכנו לחג של הודייה, והעבודה התמקדה בזה.
שמואל אילמה: מילה אחרונה, כפי שחיים פתח, כמיטב מסורת הג'וינט, התוכנית אחרי מספר שנים שעבדה במסגרת הג'וינט, היום היא נקלטה בפרויקט להב"ה ונמצא איתנו מנכ"ל להב"ה אלי גוז, שבעצם קלטו את התוכנית למרכזים של להב"ה והחל מהשנה הזו התוכנית מופעלת מהמרכזים שם, תודה רבה.
לאה נס: תודה רבה, אני מבינה שמנסים לקדם את זה ולהעביר את זה לתוכנית במסגרת פורמאלית, כבר מספר פה האבא שהוא בא לבית הספר ויושב מול המחשב.
לאה נס: אני מקווה שתהיה תמיכה, כל דבר שמתחיל בתרומה אבל משתף, נותן את האחריות לממסד, הוא מעצים את זה ורק כך באמת אפשר לפתח.
לאה נס: יישר כוח על הטריגר.
לאה נס: אנחנו נעבור לפרויקט הבא.
חיים פקטור: הפרויקט הבא זה מחשב לכל גיל, שמשלב את הנושא של שימוש בכלים טכנולוגיים של מחשב, בשילוב אוכלוסייה של הגיל השלישי.
דרור רותם: שמי דרור רותם, אני מאשל.
דרור רותם: שתי מילים על אשל, אשל היא עמותה שהוקמה על ידי הג'וינט וממשלת ישראל בשנת 69, היא מפתחת שירותים לזקנים, כשמטרת העל שלה זה לשפר את איכות החיים והרווחה של הזקנים בישראל, בתחומים שונים, אני אתמקד עכשיו בתחום הטכנולוגי, שזה המטרה שלנו היום, ואני אציג היום שני פרויקטים, אחד זה מחשב לכל גיל ואחר כך פרויקט על פיתוח מוצרים.
דרור רותם: בתחום הטכנולוגי אשל התחילה לפתח דברים וחשיבה בעניין מאז עשר שנים, אנחנו בתחום הזה לא עובדים לבד, כמו הג'וינט בכלל אנחנו עובדים תמיד בשותפויות ותמיד מחפשים את הגורמים, או הממלכתיים או הוולונטריים, שיעבדו יחד איתנו.
דרור רותם: מימיני יושב נחמן פלוטניצ'קי שהוא מנכ"ל מילבת, ומילבת זה ארגון מוביל בתחום הטכנולוגיה בארץ, בעיקר ייעוץ ומידע.
דרור רותם: אתם בוודאי מכירים, אני לא אציג את הארגון.
דרור רותם: יותר רחוק יושבת גב' יהודית אינטראקט, שהיא מנכ"לית של יד שרה ועל יד שרה אני לא צריך בטח להגיד שום דבר.
דרור רותם: שני הארגונים האלה הם מבחינתנו ארגונים מובילים ואנחנו עובדים בשותפות מלאה.
דרור רותם: עכשיו על הפרויקט עצמו, מה בעצם העניין של הטכנולוגיה והזקנה, יש פה איזה שהוא פרדוקס, הפרדוקס אומר שבגלל תוחלת החיים יש לזקנים יותר ויותר זמן ויותר פנאי ויותר הזדמנויות לעשות דברים.
דרור רותם: מצד שני אותה טכנולוגיה שיכולה לאפשר להם לעשות הרבה דברים, היא מתרחקת מהם, נעשית יותר מתוחכמת, יותר מסובכת ואני לא ממציא את זה, אנחנו מדברים על הפער הטכנולוגי, ובענייני מחשב מדברים על הפער הדיגיטאלי.
דרור רותם: המטרה של הפרויקט הזה היא לגשר על הפער הדיגיטאלי, זה למעשה היה הרעיון של הפרויקט.
דרור רותם: השאלה היא באמת איך מצליחים לגשר על פער כזה.
דרור רותם: הפרויקט שלנו של מחשב לכל גיל שהתחיל בערך לפני שש שנים, הוא כמו שאתם רואים המטרה שלו היא להביא להנגשה או להגיד את זה בצורה יותר פשוטה, לידד את המחשב עם הזקנים, לאפשר לאנשים בגילאים מבוגרים להשתמש במחשב ממש כמו הצעירים, כמו כולנו.
דרור רותם: זאת הייתה המטרה.
דרור רותם: אנחנו פיתחנו איזה שהוא מודל והמודל אומר שכדי להציע צריך להתאים את סביבת המחשב לצרכים ולמאפיינים של הזקנים.
דרור רותם: זאת אומרת להתאים את הסביבה ואת המחשב לזקנים ולא את הזקנים למחשב.
דרור רותם: אני חושב אגב שזה עיקרון חינוכי בכלל, אבל לגבי אנשים מבוגרים זה עיקרון מוביל.
דרור רותם: לכן התוכנית שלנו אין בה לא קוריקולום נוקשה, לא נכנסים לכיתה ומתחילים ללמוד לפי איזה שהוא סדר מהכרת המחשב ועד איזה שהן תוכנות מורכבות, לא בקבוצת לומדים גדולה, לא באווירה תחרותית, לא עם מורה צעיר וידען מול חבורה של בוגרים, של אנשים כאילו שהם בורים, כל המצב הזה הוא מצב לא טוב, ולכן אנחנו יצרנו מודל שהוא מ ודל שונה לגמרי ועליו אני רוצה לספר לכם.
דרור רותם: אתם יכולים לראות מהן המטרות של התוכנית.
דרור רותם: הכן הוא זה באמת דגש על התאמה לצרכים ורמת תפקוד כדי לחזק את הביטחון של הלומד בעצמו וביכולת שלו להצליח, זה הדבר החשוב.
דרור רותם: שאדם ייכנס ויאמין ביכולת שלו להצליח.
דרור רותם: משהו על עקרונות הפעולה שלנו.
דרור רותם: אם תיכנסו למוקד כזה, מוקד שאנחנו הקמנו, תכף אני אספר לכם על המוקדים, אם תיכנסו למוקד כזה שבו אנחנו פועלים, קודם כל תראו שאין שם כיתת מחשבים של עשרים וחמישה מחשבים, במקרה הטוב יש שלושה, ארבעה מחשבים, על יד כל מחשב יושב הלומד ועל ידו יושב חונך.
דרור רותם: אנחנו גם משתדלים לבודד עד כמה שזה ניתן אחד מהשני.
דרור רותם: גם החונך הוא בגיל מבוגר, וזה אחד העקרונות שלנו, שאנשים מבוגרים ילמדו אנשים מבוגרים, זה מאוד חשוב.
דרור רותם: אם תעקבו אחרי מה שקורה בחדר ואחרי תוכנית הלימודים, אתם תראו שהתוכנית מתנהלת לא לפי איזה שהוא סדר מוכתב מראש, אלא לפי רצונות וצרכים של האדם שלומד.
דרור רותם: אם הוא אומר אותי מעניין אינטרנט, נתחיל באינטרנט, אם הוא יגיד אני מעוניין לכתוב את קורות החיים שלי, נתחיל ללמוד אותו לכתוב, אם הוא רוצה לשחק, הוא ילמד משחקים, זאת הדרך הנכונה לדעתנו.
דרור רותם: אני חושב שאם הייתי שואל אתכם מי אתם חושבים מגיעים לתוכנית כזאת, אז הניחוש הראשון היה אנשים עצמאיים שגרים בקהילה, בדרך כלל ממעמד בינוני, בעלי השכלה גבוהה, כאלה שממילא יש להם נגישות וכעיקרון זה גם נכון.
דרור רותם: זאת אומרת זה אולי חלק גדול מהתלמידים אלה האנשים שנהנים מהעניין, אבל האתגר שלנו הוא להגיע גם לאנשים שלא יכולים, ולכן אנחנו מגיעים לבתי חולים שיקומיים, וגם משתמשים במחשב כאמצעי שיקום.
דרור רותם: אנחנו מגיעים עם הפרויקט הזה למחלקות פסיכו גריאטריות למשל בכפר שאול.
דרור רותם: אנשים שהוגדרו חולי נפש, נמצאים שם משתמשים במחשב.
דרור רותם: אנחנו מגיעים למחלקות סיעודיות לאנשים אחרי סטרוק, אנשים שיכולים לעבוד במחשב עם יד אחת.
דרור רותם: אנחנו מגיעים למרכזי יום למוגבלים, לבתי אבות, לדיור מוגן וזה בעצם האתגר הגדול.
דרור רותם: קצת על ההתפתחות של הפרויקט, אנחנו בתוך שש שנים של הפרויקט –
לאה נס: יש חונך לכל תלמיד?
חיים פקטור: חונך מתנדב מבוגר.
דרור רותם: מיד נרחיב בעניין הזה, היום הגענו למצב, אחרי שש שנים, התחלנו עם ארבעה מקומות בפיילוט, אחרי שש שנים אנחנו נמצאים עם 155 מוקדים בכל הארץ, בכל הארץ אני מתכוון מקריית שמונה, לפני שבועיים פתחנו מוקד באילת בכל הארץ וגם בעיירות פיתוח, גם בשכונות מצוקה.
דרור רותם: יש לנו היום 640 מתנדבים מנחים, יש לנו 590 מחשבים שרובם גויסו בתרומות ויש לנו למעלה מ- 11,000 מוקדים.