GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורנה אמסטר חודר: בריחת קיימת והיא לא קיימת בגלל הפרטים האלה שאנחנו מדברים עליהם עכשיו, כי לפחות האוניברסיטה העברית ואני חושבת שהיא לא היחידה, קיצצה בעניין הזה פחות מהקיצוץ שהוטלה עליה.
לאה נס: את מייצגת את אוניברסיטת ירושלים, נשמע אם באמת זה גם הנתונים שלכם, בין האוניברסיטאות שאוניברסיטה שנוהגת אחרת.
ניצן הדס: ראוי לציין שגם בר אילן וגם העברית ענו ואלו שתי האוניברסיטאות שכאשר אנחנו נשאלים איפה כדאי ללכת, אז הם נמצאים בראש הרשימה, מכיוון ששם באמת הפגיעה שאנחנו מודדים היא הזניחה ביותר.
ניצן הדס: חשוב להגיד פה שני דברים, דבר ראשון בנוגע למלגות הנשיא בבר אילן, מאה שישים אלף שקלים זה סכום עצום, אם אנחנו פורסים אותו על ארבע שנים, אנחנו מדברים על סכום שעולה מעט על סכום מינימום במשק.
ניצן הדס: יחד עם זאת ראוי לציין למשל, שבר אילן נותנים מלגה שהיא מלגה מובטחת לארבע שנים.
ניצן הדס: כלומר שכאשר הם נותנים את המלגה הזאת –
לאה נס: זה לא קורה שאחרי שנתיים מורידים אותה.
ניצן הדס: היא נעלמת, ואפילו אם זה סכום נמוך יחסית, אז מישהו שנכנס למחקר שלו, יודע שיש לו ארבע שנים את העסק הזה מובטח והוא יכול לתכנן לעצמו ארבע שנים כמו שצריך.
לאה נס: אז בוא נשמע את האוניברסיטאות, את תל אביב או בן גוריון, אם אפשר לשמוע נציגים?
יוסף ירדן: אני נציג מכון ויצמן למדע, שמי יוסי ירדן.
יוסף ירדן: אנחנו מייצגים בעיקר את המדעים המדויקים, כימיה, פיזיקה, מתמטיקה, מחשבים וביולוגיה, זה התחום שלי.
יוסף ירדן: תחום מחנכים בערך שליש מהדוקטורנטים בארץ.
יוסף ירדן: זאת אומרת זה נפח גדול וכשמדברים על תשתיות ועדיפות טכנולוגית זה באמת במקצועות האלה.
יוסף ירדן: אצלנו יש החלטה נשיאותית לא לפגוע בתלמידים, לא להוריד להם את המלגות, לנסות.
יוסף ירדן: הבעיה העיקרית שלנו זה המיסוי, משמעותית.
יוסף ירדן: אם נצטרך לשלם את המיסוי, זה קיצוץ, קיצוץ של כמה עשרות מיליוני שקלים בשנה, מה עוד שמדובר על תשלום רטרואקטיבי, זה ממש מכה.
יוסף ירדן: עד היום, כמו שאורנה אמסטר חודר ציינה, אנחנו נאלצנו לעבות, לתגבר את המלגה שבאמת ות"ת נותן לנו, כי הסכומים הלכו והתדרדרו, הלכו ונשחקו ובעצם אנחנו משלמים תוספות למלגות האלו.
יוסף ירדן: לדעתנו הם לא ריאליות, גם למוסמך, גם לדוקטורט.
יוסף ירדן: מרבית התוספות באות ממה שאורנה ציינה, ואני חושב שאנשים לא יודעים, כל קבוצת מחקר מגייסת לעצמה כספים.
יוסף ירדן: לי עצמי יש תקציבים שהצבא האמריקאי, שמשרד הבריאות האמריקאי, של האיחוד האירופי.
יוסף ירדן: חלק גדול מהכספים האלה מממנים את תלמידי המחקר.
יוסף ירדן: כי ממשלת ישראל אין לה את כל המשאבים והמשאבים האלה הולכים ומתקצצים.
יוסף ירדן: צריך להבין שבעצם אני מייצא, אני מייצא ידע ומביא משאבים, זה לא בא בחשבון בשום מקום בשיקולים של מס הכנסה, כאשר הוא הולך להטיל את המיסוי.
יוסף ירדן: אנחנו נותנים רק מלגות מצוינות, מדובר באנשים שהם בעלי תארים, בעלי משפחות בדרך כלל, אנחנו מתנים את הענקת המלגה בזה שהוא לא יעבוד בשום מקום אחר.
יוסף ירדן: כמובן שהוא מצוין, מטבע הדברים אנחנו מתכוונים לעשירון העליון של התלמידים בארץ, של הדוקטורנטים בארץ, ואנחנו גם רוצים לתת לו אפשרות להקדיש את מלוא זמנו, אנשים, את בטח הכרת את זה אם למדת לדוקטורט, זה עשרים וארבע שעות ביממה, הראש רק עובד בכיוון הזה.
יוסף ירדן: באמת לא מדובר במשכורות, משכורות אני קורא לזה, זה לא משכורות זה מלגת מצוינות, עם אותו אדם ילך החוצה ואצלנו זה אומר כמה מאות מטרים, לפארק המדע הסמוך, ההכנסה שלו תוכפל ותשולש.
יוסף ירדן: לכן אני באמת רוצה לעמוד מאחורי ההחלטה הנשיאותית אצלנו, שאנחנו סופגים את הקיצוץ, ממשיכים לתת לאנשים את אותם מלגות.
יוסף ירדן: מטבע הדברים אנחנו לא יכולים להעלות את מספר התלמידים כמו שזה קורה באוניברסיטאות אחרות, כי אין לנו משאבים.
לאה נס: זה בדיוק הנקודה, כשאת אומרת אתם נורא גאים בבר אילן שאתם מוסיפים סטודנטים, אבל בסופו של דבר אתם כן נכנעים לקיצוצים, השאלה אם אפשר לשמור על הגבול.
זמירה מברך: אם השתמע מדבריי, גם בבר אילן, כפי שאמרו גם באוניברסיטה העברית וגם במכון ויצמן, אין פגיעה לא במלגות ולא בדוקטורנטים, להיפך, שוב גם אני חוזרת על אותם דברים.
זמירה מברך: הדוקטורנטים הם משאת נפשנו, הם היהלום שבכתר, אנחנו רוצים דוקטורנטים, כמובן דוקטורנטים מצטיינים, ואנחנו לא פוגעים בהם.
זמירה מברך: גם אצלנו המדיניות הייתה לא לפגוע בדוקטורנטים.
לאה נס: האם גם אצלכם המלגה היא מראש למספר שנים, שהתלמידים מרגישים ביטחון.
יוסף ירדן: אין בקמפוס תלמיד שלא מקבל מלגה, וזה אותה מלגה.
לאה נס: התכוונתי שכשהוא מקבל מלגה לארבע חמש שנים.
יוסף ירדן: בהחלט, זו שאלה של יושרה פנימית, אין תלמיד שבאים באמצע הדוקטורט שלו ואומרים לו המלגה הסתיימה.
יוסף ירדן: להיפך, יש תלמידים שבאים ואומרים אני יכול לממן את עצמי, תן לי להיכנס בלי מלגה, זה לא מקובל.
יוסף ירדן: אני רק רוצה לסיים, אצלנו מדובר במלגות שהן מלגות מצוינות, המשמעות של המיסוי היא בעצם ירידה שלהערכתי כשליש מנפח הדוקטורנטים שלנו.
לאה נס: בקטע של המיסוי אנחנו נילחם, זה לא הגיוני.
לאה נס: מה שיותר מטריד זה הסכומים מלכתחילה, בלי קשר למיסוי.
לאה נס: בינתיים אנחנו נתקלנו במוסדות שאין שום בעיה.
מוטי כהן: אני מייצג את חיפה, אני מתנצל בשם הרקטור שלא יכול היה להגיע, אני ראש אגף משאבי אנוש.
מוטי כהן: אני חושב שכדי שהדיון הזה יהיה יעיל, צריך להבין שאנחנו מבלבלים פה בין שני עולמות תוכן, שהם חופפים, חותכים אחד את השני.
מוטי כהן: יש עולם תוכן אחד של המחקר ויש עולם תוכן שני של ההוראה.
מוטי כהן: עולם תוכן של המחקר, כמו שאמרה אורנה קודם, ניזון מתקציבי מחקר, כמו ששמעתם מהחבר ממכון ויצמן, ולמעשה כדי לעודד אנשים לסיים את המחקר, נותנים להם מלגות.
מוטי כהן: אז זה מקום אחד, אפשר לדון שם על מדיניות המחקר של האוניברסיטאות, אפשר לדבר על מדיניות המימון, אפשר לדבר על מדיניות המיסוי.
מוטי כהן: הבעיה היא שאנחנו חיים גם עם עולם התוכן השני של האוניברסיטה זה עולם התוכן של ההוראה.
מוטי כהן: פה נכנסת הסוגיה של תלמידי המחקר כסגל זוטר, כמורים באוניברסיטה.
מוטי כהן: עכשיו אני רוצה להגיד ככה, אוניברסיטת חיפה, אני מניח שבכל האוניברסיטאות אותו מצב, התמודדה בשנתיים שלוש האחרונות עם קיצוץ של עשרים וחמישה אחוז, זה דבר שהוא פשוט לא נורמאלי כשחושבים עליו.
מוטי כהן: עכשיו הבעיה היא לא רק ההיקף של הקיצוץ, יש פה גם בעיה שטמונה בעיתוי של הקיצוץ.
מוטי כהן: הקיצוץ האחרון שנפל על האוניברסיטה בסוף השנה שעברה, דובר על הנחייה שקיבלנו מהות"ת בחודש מאי או יוני שנה אשתקד, היו צריכים לקצץ ארבעים ושישה מיליון שקל, אחרי שלמעשה ביצענו כבר את כל ההוצאות של השנה הקודמת.
מוטי כהן: חצי מזה למעשה נלקח על חשבון קרנות שהאוניברסיטה יצרה לפני כן, שדרך אגב מהקרנות האלה באיזה שהוא מקום גם יוצרים את האפשרויות למתן מלגות וכך הלאה.
מוטי כהן: חלק הלך מקיצוץ של תקציבי מחקר של אנשי סגל, שפעם האוניברסיטה הייתה מחזירה להם חלק מהאובר הד, קיצצו את כל תקציבי המחקר של אנשי הסגל בעשרים אחוז.
מוטי כהן: אם כאן נשאלה השאלה, מה תורם הסגל האקדמי הבכיר לעניין הזה.
מוטי כהן: הדילמה של האוניברסיטה היא להבטיח את תוכנית ההוראה שלה כלפי התלמידים שלה, שעל זה היא נמדדת על ידי הות"ת, לתואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי.
מוטי כהן: יש איזה תוכנית שהיא חייבת לבצע.
מוטי כהן: בדרך כלל האוניברסיטאות משחקות, אלה שיכולות לעשות את זה, משחקות בין סגל בכיר קבוע לבין סגל אקדמי זוטר, אבל ארעי.
מוטי כהן: למעשה בדרך הזאת מווסתים את האפשרויות של האוניברסיטה לקיים את תוכנית ההוראה.
מוטי כהן: החברים כאן מוסיפים דילמה נוספת, הם היום הולכים להלחם גם את המלחמה של מה שנקרא באוניברסיטאות, המורים מן החוץ.
מוטי כהן: כי הדרך לסייע לאנשי הסגל הזוטר, לתלמידי המחקר, היא לתת להם תפקידים של אנשי סגל זוטר.
מוטי כהן: האוניברסיטאות בהרבה מקומות למעשה השתמשו, משתמשות בסגל, משתמשות זה מילה לא יפה, אבל מעסיקות מורים מן החוץ, כדי להבטיח את מילוי תוכנית ההוראה שלהם.
מוטי כהן: ברור שיש כאן איזה שהוא אנטגוניזם בין הסגל הזוטר לבין מורים מן החוץ.
מוטי כהן: האוניברסיטאות חייבות להחליט, הן צריכות לעמוד ביעדי התקציב, כי על זה האוניברסיטאות נבחנות על ידי הות"ת ועל ידי הממשלה.
מוטי כהן: חייבות להבטיח את תוכנית ההוראה שלהם, חייבות אחר כך לאפשר את כל הפעילויות שעושות את האוניברסיטה למה שהיא, למוסד מחקר, כי בסך הכול על זה האוניברסיטה נבחנת.
מוטי כהן: אז חשוב מאוד שאנחנו נעשה את האבחנה הזאת בין עולם התוכן האקדמי לעולם התוכן התעסוקתי.
לאה נס: בהחלט אפשר להזכיר אותם שניהם, אני חייבת לציין לפרוטוקול שגם נציג ות"ת משום מה החליט לא להגיע, אנחנו אומרים את זה לפרוטוקול רואים את זה בחומרה, כי זה חלק נכבד שהיה צריך להיות בישיבה, גם אפשר היה להתייחס למה שציינת.
לאה נס: אוניברסיטת תל אביב שבאמת שמענו את רוב התלונות מסתבר, גם לא מצאו לנכון לבוא ולהשתתף בדיון.
לאה נס: נמצא פה נציג מבן גוריון, נציג האוניברסיטה, בקיצור אנחנו רואים שמהטכניון, אתה רוצה להתייחס?
פרדי ברוקשטיין: שמי פרדי ברוקשטיין, אני דיקן בית ספר ללימודי מוסמכים בטכניון.
פרדי ברוקשטיין: אני רוצה לציין שבאמת אנחנו רואים את הבעיה העיקרית בכך שהממשלה בצעד חסר מעוף רואה לנכון לקצץ את תקציבי האוניברסיטאות ומכניסה בכך את האוניברסיטאות למצב בלתי נסבל.
פרדי ברוקשטיין: המצב הבלתי נסבל הוא שהתקציב יורד ולאוניברסיטאות ישנן הוצאות קבועות שאי אפשר לפגוע בהם, לכן לא נשארת ברירה אלא לפגוע באותם מקומות איפה שאפשר לקצץ.
לאה נס: תספר לנו אם יש לכם בטכניון, כמו שהם אמרו התקציב הרך, אם אתם באמת פוגעים בתלמידי המחקר.
פרדי ברוקשטיין: מה שקורה זה, שהיות והנהלות האוניברסיטאות הם עם כל הביקורות שמופנות אליהם, הנהלות האוניברסיטאות הם בדרך כלל אנשים די הגיוניים והם אנשי אקדמיה, הם לא מוכנים לפגוע בנושא הזה, והם מנסים לגרום לכך שהפגיעה בתקציבי המוסמכים תהיה מזערית.
פרדי ברוקשטיין: מה שקרה במשך התקופה האחרונה זה שבכל שנה תקציבי המלגות קוצצו בערך בחמישה עד שבעה אחוזים, זה קיצוץ מאוד, מאוד גדול, אבל הוא לא משקף את הקיצוץ שהממשלה הטילה על האוניברסיטאות וזה כל זה בא כתוצאה מכך שהאוניברסיטאות עושות את הכול, ממש את הכול כדי למנוע את הקיצוץ באותו מקום איפה שאנחנו רואים את הנפש של האוניברסיטה וזה תקציבי המלגות.
פרדי ברוקשטיין: הטכניון ביאושו פתח עכשיו במבצע התרמה, הרי יש לאוניברסיטאות תורמים בכל מיני מקומות בעולם ואנחנו בעצם מה שאנחנו עושים אנחנו פונים בקריאה נואשת לאמריקן טכניון סוסייטי, לתורמים שלנו בכל מיני מקומות, שהם יפסיקו לתרום לבניינים ויתחילו לתרום ללימודים ולתלמידים ולמלגות.
פרדי ברוקשטיין: זה מפנה שחל לאחרונה בטכניון, כאשר בעצם בכך אנחנו מסכנים את תקציבי הפיתוח שנועדו לדברים אחרים.
פרדי ברוקשטיין: אבל אנחנו מבינים את החשיבות של המלגות בנושא הזה.
פרדי ברוקשטיין: אני רוצה להצטרף כאן לדעות שנשמעו, זה יהיה אסון כבד ואנחנו לא יכולים לתאר לעצמנו מה תהיה התוצאה של מיסוי מלגות, המלגות האלה באו כדי לגרום לסטודנטים שלנו להתפנות ללימודים שלהם, המלגות האלה הם לא שכר, הם באים לתמוך במחקר שמתבצע בטכניון.
פרדי ברוקשטיין: אני חושב שזה יהיה אסון כבד אם בממשלה אפילו יתחילו לחשוב על מיסוי בכיוון הזה.
פרדי ברוקשטיין: אני חושב שהמדינה, מדינת ישראל משחקת עם האוניברסיטאות את אותו משחק כמו בבדיחה של האיש שניסה ללמד את הסוס שלו לא לאכול.
לאה נס: לצערי אנחנו שומעים את זה בכל ישיבה ובכל פורום פה.
פרדי ברוקשטיין: כשהסוס הזה ידע לא לאכול, אז הוא ימות וזה צריך להיאמר.
פרדי ברוקשטיין: כל מה שאנחנו שומעים כאן זה אמת לאמיתה.
פרדי ברוקשטיין: הסטודנטים צריכים לקבל בטחון כלכלי למשך הלימודים שלהם, הסטודנטים צריכים להתפנות ללימודים שלהם, הסטודנטים צריכים לקבל גם תנאי, תנאי שכר טובים עבור אותו חלק של עבודה שהם עושים, כי הם עושים גם עבודה בשכר, הם אסיסטנטים וכו' וכו'.
פרדי ברוקשטיין: אז אני חושב שפשוט מה שצריך לצאת מכאן זה פשוט קריאה נואשת לממשלה, שהיא פשוט תתעורר מהעיוורון הזה של ההתייעלות.
פרדי ברוקשטיין: מתי הממשלה הזאת קראה אי פעם לייעל למשל את מוסדות הממשלה, את הבזבוז שהולך פה מסביב, את המשרדים השונים, אנחנו מרחיבים את הממשלה ואנחנו צריכים להרכיב ממשלה מוזרה.
לאה נס: בוא ניצמד,
פרדי ברוקשטיין: אנחנו מוכנים לבזבז סכומי עתק על הדבר הזה ואז אנחנו לא שמים לב לזה שעוד מעט לא יהיה לנו במה לנשור, כי כשהאוניברסיטאות האלה יקרסו, לא תהיה פה מדינה שיהיה שווה לחיות בה.
מרי-קרולין זארוק: אני נציגה של אוניברסיטת חיפה, סגל אקדמי זוטר.
מרי-קרולין זארוק: אני רוצה להוסיף כמה דברים לגבי אותם נתונים שנשמעו על ידי ניצן מהצד של חיפה.
מרי-קרולין זארוק: תלמידי מחקר נפגעים, נפגעים בעצם כבר מלפני שנתיים, נפגעים בתנאי שכר שלהם, אני לא מדברת דווקא על מלגת קיום אבל זה מתקשר.
מרי-קרולין זארוק: נפגעו גם השנה וזה האוניברסיטה היחידה שלמעשה על מנת להבטיח את מספר הדוקטורנטים הכמעט שווה משנה שעברה, קיצצה עשרים אחוז מהשכר שלה.
מרי-קרולין זארוק: מלגות קיום, אם אנחנו בסגל אקדמי זוטר בחיפה מונים היום תשעים דוקטורנטים המועסקים או חלקם מקבלים מלגת קיום, שדרך אגב זה אותם מספרים שאתם אמרתם כרגע, שכמובן זה לא מספיק על מנת לחיות ולסיים דוקטורט, בחיפה אתה חורג כאשר אתה כבר בשנה שלישית.
מרי-קרולין זארוק: זאת אומרת יש לך כשלוש שנים לסיים את הדוקטורט, ואני בטוחה שמבחינה אקדמית זה לא נראה לאף אחד.
זמירה מברך: זה בלתי אפשרי לעשות את זה.
מרי-קרולין זארוק: אם אתם רוצים לסיים דוקטורט בשלוש שנים, כך נראה דוקטורט, אז אם זה לשים אותו על מדפים, זה דבר אחד, אם זה לכרוך אני חושבת שהעלות של הנייר והדיו עולה יותר ממה שהדוקטורט באמת שווה.
מרי-קרולין זארוק: אנחנו קודם כל בחיפה למזלנו אנחנו לא במצב של תל אביב, למרות שבזה אנחנו היינו רוצים, בקשר שיש לכם עם תל אביב, עם ההנהלה.
מרי-קרולין זארוק: ההנהלה שלנו התחלפה, זאת אומרת הנשיא והרקטור וכל הצוות.
מרי-קרולין זארוק: גם הנהלה של סגל אקדמי זוטר התחלף, בו זמנית, כך שאנחנו לומדים שנינו אחד את השני.
מרי-קרולין זארוק: אנחנו מבקשים גם כן מחיפה קודם כל להיות במעמד ארצי, שאנחנו באמת נסיים את הדוקטורט בארבע שנים לפחות.
זמירה מברך: ארבע וחצי לפי ות"ת,
מרי-קרולין זארוק: ארבע וחצי לפי ות"ת, אבל ארבע שנים לפחות, כי אתם צריכים לדעת שבשלוש שנים בחיפה אנחנו לא מקבלים כבר מלגת קיום ואנחנו בעצם נשארים כך שאנחנו צריכים לעבוד ולעבוד ולסיים את הדוקטורט, אתם מבינים מה זה אומר.
מרי-קרולין זארוק: את האמת, הרבה דוקטורנטים שואלים את עצמם כאשר הם רואים את האקדמיה היום כפי שהיא נראית, ואני מדברת על חיפה היום, הם שואלים את עצמם אם באמת זה שווה.
מרי-קרולין זארוק: כי קודם כל אנחנו מאמינים בסגל אקדמי זוטר ואני מדברת על דוקטורנטים ואני דוקטורנטית בעצם שמצאה את עצמה בלית ברירה, בגלל קיצוץ של מלגת קיום בשנה שלישית שאני מסיימת, שאני צריכה בעצם למצוא עבודה בחוץ.
מרי-קרולין זארוק: סגל אקדמי זוטר נתן לי את האפשרות וזה נפל כך שנכנסתי לתוך התפקיד.
מרי-קרולין זארוק: לגבי היושבת ראש שלא נמצאת היום, זה בדיוק אותו סיפור.
מרי-קרולין זארוק: כך שזה חבל.
מרי-קרולין זארוק: כי למעשה במקום שאנחנו נסיים את הדוקטורט כפי שצריך, אנחנו בעצם מוצאים את עצמנו בתפקיד כזה כדי להגיד לאקדמיה ולאנשי האקדמיה שאנחנו רוצים להשתייך אליה היום, ואנחנו רוצים אקדמיה קודם כל ואנחנו מאמינים באקדמיה שהיא אקדמיה.
מרי-קרולין זארוק: זה מה שרציתי להוסיף.
ערן ורדי: שמי דר' ערן ורדי, מנהל הרשות למחקר ולפיתוח של האוניברסיטה העברית.
ערן ורדי: תודה על רשות הדיבור, אני לא יודע מה סדר הזמן של הישיבה הזאת, אני הייתי רוצה לגעת בכמה קווים שאולי יש בהם משהו מהסיכום והתווית קווים שכוללים בתוכם חלק ניכר מהדברים שנאמרו קודם.
ערן ורדי: יש לי שני פרקים עיקריים בדבר, ראשית אני חושב שאפשרי וצריך להסכים כאן שלכל הנוכחים כאן יש זהות רבה מאוד של אינטרסים.
ערן ורדי: הדבר השני זה להסכים מה עושים איתם, אני מתחיל בראשון.
ערן ורדי: ראשית צריך להבהיר לחברים מהסגל הזוטר, שתלמידי המחקר נתפסים באוניברסיטאות כיסודות הקיום שלהם, לא פחות מזה, ונתפסות כצורך לאומי קיומי, גם זה, פשוט, פשוטו כמשמעו.
ערן ורדי: התפיסה הזו מנחה הרבה, הרבה דברים אחרים.
ערן ורדי: כל מאמץ שאפשרי לעשות נעשה, למיטב היכולת של הנהלות של המוסדות מסובכים ומורכבים במסכת אדירה של אילוצים, אבל התפיסה היא כזו.
ערן ורדי: צריך לזכור שכמעט ללא יוצא מן הכלל, כל ההנהלות של האוניברסיטאות בצד האקדמי, אלה אנשים שעברו את המסלול, כמו שהזכרת את לגבי עצמך וחוו את זה מקרוב, הם יודעים, מ בינים היטב את המשמעות וזה מנחה חלק מהפעולות, את רוב הפעולות.
ערן ורדי: בנוסף על כך צריך לזכור איזה מסכת אדירה של אילוצים חלים כיום על האוניברסיטאות אני אמנה בתמציות רבה.
ערן ורדי: ראשית תקצוב ות"ת קטן, כמו שכולם יודעים והזכירו, באופן דרסטי.
ערן ורדי: עלות השכר גדלה במשק, עלות המחייה גדלה.
ערן ורדי: תהית איך אפשר להתקיים, אז זה עוד מעצים את זה, לא רק שהכמות נשארה, הגודל נשאר אותו דבר, אלא שהשווי שלו במשק הישראלי הוא קטן.
ערן ורדי: עלות התשומות הנחוצות לביצוע המחקר, מרקיעה שחקים, בוודאי במדעים הניסויים שהוזכרו.
ערן ורדי: הנכונות של התורמים לתרום היום, שזה מקור חשוב לכספים הרכים האלה שהוזכרו, היא ירדה, אנחנו יודעים מה קרה בשנים האחרונות, בשפל העולמי.
לאה נס: או שהיא הולכת בעיקר לבניינים.
ערן ורדי: התוצאה של זה, מוסכם על כולנו, שכמות הכסף אולי לא –
לאה נס: לפעמים זה מתסכל את הסטודנטים, רואים את הבניין היפה ושאין –
ערן ורדי: הנכונות קטנה, האוניברסיטאות במאמצים אדירים, הזכרתם אתם טכניון, אצלנו, קמפיין, מזכירים מאמצים כבירים למצות את הדולרים האחרונים מכל העולם והכול מוזרם לכיוון הזה של שימוש למלגות בין השאר.
ערן ורדי: כמות התלמידים עלתה, שוב זה מחזק את התהייה שלך למה,
ניצן הדס: זה אתם העליתם,
ערן ורדי: לצרכי המדינה, אנחנו עוסקים פה, הכנסת עוסקת בדברים גדולים, זה דיון ברמה הלאומית בעצם.
ערן ורדי: המדינה זקוקה, אתם, כולנו, חלק מהמדינה, רוצים בשגשוגה ובקיומה, צריך לזכור מדובר על קיום, פשוט.
ערן ורדי: אז הכמות גדלה, כולנו רוצים בזה, זה אומר שהמשאבים מתחלקים על יותר אנשים, עם המגבלות האלה.
ערן ורדי: זה לפרק של זהות האינטרסים, זאת אומרת כולנו סבורים שזה חשוב, שזה נדרש, שצריך וצריך לפעול כדי לשפר את זה.
ערן ורדי: אין ניגוד אינטרסים בין חברי הסגל ובין האוניברסיטאות, זה הפרק הראשון.
ערן ורדי: עכשיו השאלה מה עושים ואיך אפשר להסתייע ובעדת כנסת חשובה בעניין הזה, אולי שתוביל את המהלכים.
ערן ורדי: ואז צריך לאפיין לפחות שלושה דברים עיקריים שאני מביא.
ערן ורדי: ראשית לאפיין מול מי פועלים, ממי הדרישות.
ערן ורדי: בחלק מהדברים ראינו, זה ות"ת, רשויות המס של המדינה, אולי יש עוד דברים שמזווית ראייה של מומחים אפשר למקם אותם.
ערן ורדי: הדבר השני, זה מה הטענות ואיך אנחנו מאששים אותם בנתונים, זאת אומרת יכול להיות שתרצו מאיתנו, האוניברסיטאות או מכל הנוכחים פה לספק נתונים יותר קונקרטיים.
ערן ורדי: אז תאמרו ונעשה.
ערן ורדי: הדבר השלישי, זה איך להציג את העמדה מול הגורמים האלה, ושוב זה מומחיות יותר שלך מאשר אנחנו, אנחנו לא מתמצאים ברזי הפוליטיקה, אבל בוודאי שלאפיין, למפות ולראות מול מציגים את הטענות, את הדרישות, את השיקולים הלאומיים ואיך הם משפיעים.
יפתח עצמון: שמי יפתח עצמון, אני יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב.
יפתח עצמון: כמו שאני רואה את הדברים, לא באנו היום כדי לדבר על מצב האוניברסיטאות, למרות שזה נושא חשוב בפני עצמו, באנו לדבר על תלמידי המחקר.
יפתח עצמון: הטענות שלנו לפחות באוניברסיטת תל אביב כרגע, הן כלפי הנהלת אוניברסיטת תל אביב, כי אנחנו חושבים שמשם אפשר להרים את הכסף מהרצפה, ועל זה באנו לדבר, קודם כל.
יפתח עצמון: אני לפני מספר ימים נכנסתי לאתר האינטרנט, לדוח חריגות שכר באוניברסיטת תל אביב וראיתי ארבעה עמודים מלאים בדוח חריגות שכר.
יפתח עצמון: אני חושב שלפני-
לאה נס: מה שאתה אומר, זה מה שיגיד לי האוצר, שהאוניברסיטאות - -
יפתח עצמון: אני לא הדובר של האוצר, בוודאי לא הדובר של האוצר ואני ראשון שאשמח לתקוף את הממשלה הנוכחית, אין לי בעיה עם זה, וזה לא הנושא, עדיין יש פה בהתנהגות של האוניברסיטה צביעות.
יפתח עצמון: כי אם האוניברסיטה הייתה באה ואומרת אני לא נוגעת בסגל הזוטר לחלוטין, כי זה נושא חשוב, ואני משם לא מנסה להרים את הכסף מהרצפה, אז היינו אומרים או.
יפתח עצמון: קי.
יפתח עצמון: , בואו נלך ביחד, נלך ביחד כקבוצה לממשלה או לאוצר ונגיד שזה לא אפשרי.
יפתח עצמון: אבל מה עושים?
יפתח עצמון: מצד אחד מנסים לקחת כסף מהסגל הזוטר, לחסוך שם את הכספים, מצד שני ואני אתן דוגמא למשל, שדוברת אוניברסיטת תל אביב מרוויחה ארבעים או ארבעים וחמש אלף שקל בחודש, שלפי המספרים שדיברנו כאן זה יכול להחזיק לפחות עשרה דוקטורנטים אם לא יותר.
יפתח עצמון: זה רק עלות השכר שלה, כבן אדם בודד, לא מדבר על הלשכה שלה ועל העוזרים שלה ועל כל מה שקורה שם וזה שהיא לא עושה שום דבר.
יפתח עצמון: זו רק דוגמא אחת, ההכנסות של אוניברסיטת הם 1.3, 1.4 מיליארד שקל, אף אחד לא יודע בדיוק כמה.
יפתח עצמון: עדיין מהתקציב הזה אפשר להרים כסף מהרצפה ולא צריך להרים אותו מהסגל הזוטר.
יפתח עצמון: ועדיין המלחמה של אוניברסיטת תל אביב בסגל הזוטר יש היבטים אידיאולוגיים, הניסיון לבטל את המעמד של סגל זוטר, הוא ניסיון אידיאולוגי ולא קשור בכלל לאם כן חושבים שסגל זוטר חשוב, או לא חושבים שסגל זוטר חשוב.
יפתח עצמון: ההתאגדות של תלמידי תארים מתקדמים וסגל זוטר, זה אמצעי, זה לא מטרה, במלחמה של אוניברסיטת תל אביב מול הסגל הזוטר, הם מנסים להפוך את זה כאילו האנשים שיושבים כאן, הפכו את זה לאיזה מטרה שכאילו דבר שהם הכי רוצים זה להיות יושב ראש הסגל הזוטר, או כל דבר אחר, וזה פשוט לא נכון, ואנחנו רואים את זה.
יפתח עצמון: ברגע שלא יהיה סגל שיוכל לייצג את הציבור הזה, אז יהיה אפשר לשחק עם האנשים האלה, ויהיה אפשר לעשות איתם מה שרוצים, זה נושא אחד.
יפתח עצמון: עכשיו בנוגע להוראה וזה נושא חשוב שגם קשור לתלמידי תואר ראשון.
יפתח עצמון: אני לפחות בשנתיים שלוש שנים האחרונות שאני נמצא באוניברסיטת תל אביב, ישבתי עם הרקטור ועם הסנט והועדה המרכזת, הנושא של ההוראה הוא נושא שהאוניברסיטאות הבינו שהוא נושא חשוב, שיש לו היבטים אקדמיים חשובים ביותר.
יפתח עצמון: אחד מהכלים לקדם את ההוראה באוניברסיטה, זה כמובן להשיג סגל דוקטורנטים, להעסיק אותם בהוראה, על מנת שגם להם יהיה את הניסיון, כי כשהם יהפכו להיות סגל בכיר, או לא משנה מה בעתיד, אז יהיה להם את הניסיון בהוראה.
יפתח עצמון: יש הרבה ביקורת כלפי ההוראה באוניברסיטאות וכולנו מכירים את הדבר הזה.
יפתח עצמון: לכן לבוא לבטל כיום את ההעסקה של דוקטורנטים בהוראה, זה פגיעה בסטודנטים בתואר ראשון, זה גם פגיעה בניסיון של אותם אנשים שאחרי זה עתידים להיות מרצים בכירים וזה פגיעה של אותם סטודנטים שעתידים להיות בעתיד חוקרים באוניברסיטה .
לאה נס: תודה רבה, עכשיו אני מבינה למה אין לנו את הנציגים של אוניברסיטת תל אביב.
אלי להר: קוראים לי אלי להר, יושב ראש ארגון הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת תל אביב.
אלי להר: אני תכף אוסיף על דברי יפתח אבל קודם אני רוצה להגיד שאני מאוד שמח לראות את פנל המכובדים כאן, שעושה אבחנה ברורה בין מלגות לבין שכר, משהו שקצת נשכח מהנהלת האוניברסיטה שלי שפתחה ברפורמה בדוח אוגלר וקצת מערבת את שני הנושאים האלה.
אלי להר: כבר כיום נעשים באוניברסיטת אוניברסיטת תל אביב מקרים שאני בטוח שאף אחד מהנוכחים כאן ארצה שאני אזכיר אותם לפרוטוקול, שמא הוא יתגלגל לידי נציבת מס הכנסה ולכן אני לא אזכיר אותם.
אלי להר: זה יפה מאוד שאוניברסיטאות משתבחות בהגדלת מספר הדוקטורנטים, רק האוניברסיטה שלי מדווחת על עלייה מאלף חמש מאות לאלף תשע מאות, ונשיא האוניברסיטה אמר שבכלל המטרה שלו זה להעלות אותם לשלושת אלפים תוך שנה שנתיים, כמה שיותר, יותר טוב.
אלי להר: אין פלא שכמה שיותר יותר טוב, כי האוניברסיטה מתוקצבת על פי מספר תלמידי המחקר שלה.
אלי להר: הנקודה היא שיש כמה בעיות באיך שמבצעים את זה.
אלי להר: האחד זה שלוקחים אנשים לא ראויים, הדיקן שלי בכנס בפני כל המסטרנטים והדוקטורנטים בפקולטה, אמר - חצי מכם אנשים באמת טובים, מוצלחים, הייתם מתקבלים לכל מקום בעולם, חצי מכם לא הייתם מתקבלים לשום מקום אחר בעולם, חוץ מאוניברסיטת תל אביב, הוא חובב שלום עליכם כנראה.
אלי להר: זאת התבטאות שאנחנו לא שמענו התנערות פומבית מההנהלה לגביה, כנראה הם תומכים בו.
אלי להר: דבר שני, העלייה במשאבים לדוקטורנטים לא נעשית בפרופורציה לעליית מספר תלמידי המחקר.
לאה נס: זה שאתה כל כך מוטרד מכמות הסטודנטים ורמתם, אתה לא בדיוק מוטרד מרמתם בגלל שאתה דואג לעתידה של מדינת ישראל, אלא בגלל שזה קשור לתנאים, אז אני מבקשת לא להפריד בין הדברים, תהיו עניינים, אנחנו באים לדבר על התנאים.
לאה נס: אנחנו רוצים שכמה יותר יהיו אנשים אקדמיים, וסטודנטים ושישתלמו וישכילו, גם אם לא יתקבלו לאוניברסיטה הכי מכובדת בארצות הברית, זה לא המטרה פה.
לאה נס: זאת אומרת גם כבר הזכירו פה, מספר הסטודנטים כשהוא גדל, גם אם יש לאוניברסיטאות מטרה, בגלל שהם צריכים הרבה נרשמים, שלפי זה הם מתוקצבים, אבל בסופו של דבר לתת לאנשים השכלה, זה דבר מבורך, זה לא צריך להיות על חשבון זה שתלמידי המחקר הראויים, צריכים את התנאים שלהם, צריך להפריד פה, אתם קצת נסחפים הייתי אומרת.
אלי להר: אני מסכים בפירוש, אין לי בעיה עם כמה אנשים שהאוניברסיטה תקבל, THE MORE THE MERRIER, בתנאי שהיא יכולה לתקצב, לתגמל את אלה שנמצאים במערכת.
אלי להר: כי אחרי הכול תלמיד מחקר, הוא תלמיד מחקר, הכול טוב ויפה, הוא גם צריך לחיות איכשהו בשנים שהוא עושה את המחקר שלו.
מוטי כהן: היא לא צריכה לתגמל את כולם, היא יכולה להחזיק מאה סטודנטים כאלה ולתגמל את העשרים הטובים והשמונים האחרים יחזיקו את העשרים האלה.
מוטי כהן: היא לא מוכרחה לתגמל אותם.
שיאון קורן: ולמה שהעשרים הטובים לא ילכו לחוקרים הטובים שיש להם גרנטים ויקבלו מהגרנטים?
מוטי כהן: גם זה,
זמירה מברך: גם זה מה שקורה בפועל.
לאה נס: תסיים את דבריך, ואם אפשר קצת לקצר עכשיו, כי סך הכול הדברים מתחילים לחזור על עצמם ואין צורך.
אלי להר: אחת הבעיות המרכזיות היא שאין יד מכוונת בנוגע לכל הנושא הזה של תלמידי מחקר.
אלי להר: אין איזה שהוא פיקוח ויסות על האוניברסיטאות לגבי מה הן עושות.
אלי להר: כמובן אחד הדברים, אין לי בעיה, האוניברסיטה אם היא אומרת למישהו אתה מתקבל ואני לא מתגמלת אותך והוא יודע את זה מראש, זה בסדר, אבל כשהאוניברסיטה מקבלת מישהו, מבטיחה לו תגמול, למשל מאה אחוז מלגה ושנה אחרי זה מורידה את זה לחמישים ושנה אחרי זה מעלימה את זה, זה כבר בעיה, בעיה אתית ובעיה מהותית מבחינתי.
לאה נס: רצית להוסיף,
אורנה אמסטר חודר: אני רוצה להגיד שעם כל הסימפטיה, באמת שיש לי, ואני בטח לא אבוא להגן על אוניברסיטת תל אביב, אני גם לא אמורה, ואני בטוחה שיש לכם בעיות קשות ואתם צריכים לפתור אותם, אבל לחשוב רגע, הרי הכנסת לא תפתור לכם את הבעיה, יש גופים אחרים שכנראה צריכים לפתור לכם.
אורנה אמסטר חודר: מה שאנחנו צריכים לעשות פה זה לנסות להגן על היכולת של האוניברסיטאות לתמוך בדוקטורנטים באופן כללי.
אורנה אמסטר חודר: הרי אתם לא מצפים שהכנסת תפתור את בעיית הסכסוך של אוניברסיטת תל אביב עם הסטודנטים שלה.
אורנה אמסטר חודר: ואני לא אומרת את זה כרגע נגדכם, זה פשוט לא הפורום, חבל.
אורנה אמסטר חודר: זאת אומרת אתם צריכים להילחם בות"ת, או בבית משפט ואיפה אתם רוצים.
לאה נס: הבעיה הזאת צפה בעקבות המצוקה שגרמה לאוניברסיטה כנראה להתנהג כמו שהיא מתנהגת, ולכן צריך כן להעיר את זה, גם בפורום הזה, כי בכל האוניברסיטאות, גם האוניברסיטה שלכם שאולי באמת לא נצפה כזה פער עצום, אבל המגמה והבעיה נמצאת סך הכול בכל מקום, אז יכול להיות ששם זה פשוט צף והתדרדר כמו שאומרים למחוזות.
אורנה אמסטר חודר: אני לא רוצה חלילה לסתום להם את הפה, אני רק אומרת, זה יהיה נאיבי לחשוב שהכנסת תפתור את הסכסוך הזה.
אורנה אמסטר חודר: הבעיה כרגע היא מאוד בוערת שם.
לאה נס: גם ממה שראינו, אוניברסיטת בן גוריון, אין שם מישהו שמציג, אתה אומנם דיברת אבל לא מהנהלת האוניברסיטה שיכולים להגיב.
נעם טל: אני חושב שאנחנו צריכים בנסיבות האלה לעשות צדק היסטורי עם הפרופ' לב ציון המנוח, שב1997 כשהיה יו"ר ות"ת, הוא נפטר לפני כחצי שנה, הוא חשב שתלמידי מחקר בכל האוניברסיטאות צריכים להיות מבחינת מה שהאוניברסיטאות נותנות להם מתוגמלים, מקבלים מלגה, לפי קריטריונים דומים.