GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל רון בן משה:  מה שקורה, המים של השיטפונות של נחל צאלים מגיעים מפה, זורמים על הגשר הזה, זאת התעלה שנדב סיפר, התעלה שמעבירה מים לבריכות שהם שואבים, פה שואבים מים, השיטפון מגיע מפה
יעל רון בן משה:  אין דבר כזה בעולם ששיטפון עובר בגשרים, השיטפון עובר בגשר, ואז רצו לשמור על האקולוגיה ואמרו שהם רוצים לפזר את המים מחדש
יעל רון בן משה:  בנו פה את המכשול הזה שגורם למים להתפזר מחדש ולהשקות את הצמחייה פה
יעל רון בן משה:       אנחנו רק אמרנו שצריך לתכנן אותו אחרת, הרצנו מודל, תסתכלו עכשיו רק על זה, אתם רואים פה שהיה פה שיטפון שהולך להגיע לפה, לעבור דרך מין גשר כזה ולהגיע לאבנים האלה שראינו שם, פה בצבע כחול זה יהיה איפה שחזינו שהולך לשקוע חומר, בצבע אדום איפה שייווצר מין קניון קטן, חזינו במודל שלנו שפה תהיה השקעה של חומר ופה התחתרות
יעל רון בן משה:  למה אני נותן את הדוגמה הזאת? כי פה לא הקשיבו לנו, אז זה המקום שאפשר לראות שהמודל שלנו גם עבד, בסופו של דבר באמת מה שקרה זה שנוצר פה התחתרות
יעל רון בן משה:       אנחנו במקביל עוסקים בניטור סיכונים
יעל רון בן משה:  אתם רואים פה? גשר, כבר מתחילה הקריסה
יעל רון בן משה:  ואנחנו נמצאים בשטח עם הרחפנים כל הזמן ואנחנו מוציאים כל מיני מודלים תלת ממדיים
יעל רון בן משה:  אני בא אחרי כל שיטפון פה לנחלים, בדרך כלל זה כיף, לפעמים זה לא מתאים לי עם האיסוף של הילדות, ואנחנו מוציאים כזה מודל תלת ממדי ואנחנו רואים ממש מה קורה, נפתח בולען, קרסה גדה, ואז כשזה קורה אני מתקשר למהנדס של האזור ואני אומר לו: תשמע, רק שתדע, פה נפתח בולען, או פה הגדה קרסה
יעל רון בן משה:  אנחנו בשטח
איילת חאקימיאן: אתה מצלם בשטח עם הרחפן ומעבד את זה אחר כך?
יעל רון בן משה:  עבודת העיבוד נעשית פה, אבל עם הרחפנים אנחנו יוצאים לשטח
יעל רון בן משה:  העניין הוא שאנחנו שם כל הזמן
יעל רון בן משה:  כמכון מחקר אנחנו לא מכון ניטור פרופר, אלא את הניטור הזה אנחנו מתרגמים גם מכיוון שאנחנו שם יש לנו כמות מידע ענקית
יעל רון בן משה:  מהניטור הזה אנחנו גם לומדים את המדע ואיתו אנחנו יכולים אחרי זה לבוא למהנדסים, לבוא למי שצריך ולהגיד תכלס מה לעשות, לייעץ
יעל רון בן משה:       ושוב, יש מקומות בעולם שיש מפולות שלגים ושיש נהרות ש – זה בסדר, תשתיות נהרסות, רק צריך לתכנן אותן נכון, שגם לא יהיה יקר מדי
יעל רון בן משה:  אתה יכול לבנות גשר בחצי מיליארד שקל, אבל בשביל מה? אנחנו יכולים להגיד לך איך לבנות אותו ב-50 מיליון
דב שילנסקי: אני אגיד אולי רק עוד מילה אחת אחרי לירן
דב שילנסקי:  גם בנושא של תשתיות קיום של ים המלח, מאתגר, אפשרי
דב שילנסקי:  זה מה ששמענו מלירן, אפשרי
דב שילנסקי:  צריך לעשות את זה בשכל
דב שילנסקי:       פה אתם יכולים לראות, יש לנו גם רחפן תת ימי, הוא יורד מתחת למים, הוא יודע לצלם, יש לו סונאר ויש לו יעד, הוא יכול לעבוד איתנו מתחת למים
דב שילנסקי:  אני אראה לכם קצת, זה אחד כזה שמתחיל לרדת מתחת למים ואז אפשר להגיע איתו לקרקעית ואז אפשר לראות מה קורה באותו זמן
דב שילנסקי:  כשאתם מסתכלים על הים הוא נראה כחול, אבל הקרקעית נראית קצת אחרת
דב שילנסקי:       או פה יש לנו מתקן של ציוד מדעי שנמצא בתוך המים, אנכי, ומחכה לנו
דב שילנסקי:  אנחנו באים אחרי חודש ומסתכלים ורואים כל מיני דברים מעניינים שקורים
דב שילנסקי:  למשל פה יורדים בהתחלה, זה ים המלח, אבל אין בו מלח
דב שילנסקי:  באיזה שהוא שלב אנחנו נראה שעל אותו מתקן שהוצב למשך חודש ימים פתאום כן יש מלח
דב שילנסקי:  למעלה לא היה, למטה יש
דב שילנסקי:  הרובוט יורד יורד יורד, פתאום הוא רואה שיש
דב שילנסקי:  צריך לחשוב טוב איך זה מתארגן, כל האגם הזה, יש לו שכבתיות ודברים כאלה
דב שילנסקי:       אני אקח אתכם אולי לעוד משהו
דב שילנסקי:  כך נראית קרקעית המים, יש פה שלג של פתיתי מלח שיורדים למטה, זה נראה קצת כמו שלג, ככה נראית הקרקעית, היא מאוד מחוספסת ויפה, יש לה נופים יפהפיים
דב שילנסקי:  וזה ההמשך עם הרחפנים ואלה הנחלים שלירן הראה שמתחתרים
דב שילנסקי:  שוב, שיטפונות ובולענים
דב שילנסקי:  פה יש בולען שהמים נבלעים עכשיו, תוך כדי שהשיטפון יורד משמאל לימין פה הוא בולע מים
קריאה: מה העומק הממוצע של הבולענים?
דב שילנסקי: יש כל מיני, המקסימום זה 28 מטר
דב שילנסקי:  הכי הכי הכי
דב שילנסקי:  יש מקומות שבהם הבולענים רגועים, יש מקומות שהם עצבניים, לא להתקרב אליהם ובמסגרת הכן ולא שלנו שאנחנו מציעים יש מקומות שהם חד משמעית לא להתקרב אליהם
דב שילנסקי:  אנשים כן עושים את זה, אנחנו ממליצים לא להתקרב לזה
דב שילנסקי:  אני באופן אישי לא מתקרב למקומות שאני יודע שהם מסוכנים
איימן עודה: הבולענים בתוך המים או מחוץ למים?
דב שילנסקי: רובם מחוץ למים, מיעוטם בתוך המים
איימן עודה: בתוך המים לא מפחידים
דב שילנסקי: לא מפחידים, וגם לאורך החוף הם לא מפחידים
דב שילנסקי:  לאורך החוף גם אם יש נפילה היא תמיד מאוד קטנה
דב שילנסקי:  ככל שעולים למעלה אחורה לכיוון הכביש יש לך אפשרות ליפול יותר עמוק, ואז לכן צריך להרחיק משם
דב שילנסקי:  אז אנחנו חושבים שצריך לעשות את זה בצורה מבוקרת, יש כן ויש לא
איימן עודה: יש לכם מערכת התרעה או סנסורים כמו ברעידות אדמה, שהולך להיפגע כאן?
דב שילנסקי: כן, חד משמעית, זה דרך לוויינים שעוברים ומסתכלים ואז רואים את שקיעות הקרקע, אפשר לראות ממש מילימטר בתוך שבועיים אם שקע, כן או לא
איימן עודה: אף אחד לא אמר לנו אם ים המלח תורם לבריאות במשהו מסוים
דב שילנסקי: אנחנו לא רופאים, מה נעשה? אנחנו כיף לנו
יעל רון בן משה: לבריאות שלנו זה מצוין
דב שילנסקי: כן, אנחנו חוזרים מבסוטים, שמחים, עם חיוך
איימן עודה: לא, באמת, הבוץ, המלח?
דב שילנסקי: אני לא יודע, אני רק אגיד לכם דבר כזה, גרמניה, משרד הבריאות שלהם והביטחון הסוציאלי, הם נותנים סובסידיה לאנשים עם מחלת עור מסוימת להגיע לארץ על חשבון משלם המסים הגרמני והם באים לפה בהמוניהם, בגלל שיש להם סובסידיה
איימן עודה: לים המלח?
דב שילנסקי: לים המלח
דב שילנסקי:  עובד, לא עובד, אינני יודע
איילת חאקימיאן: לא, זה עובד, הם גילו שהשמש, בגלל שזה מקום נמוך, החשיפה אליה היא - - -
דב שילנסקי: ויש אנשים שטוענים עם הבוץ, אני לא יודע, אבל העובדה היא שממשלת גרמניה, והם לא פראיירים - - -
איימן עודה: מי יודע?
דב שילנסקי: צריך לשאול רופאים, רופאי עור, אבל העובדה היא שממשלת גרמניה תומכת באנשים שלה מסיבות רפואיות להגיע לים המלח דווקא, כנראה שיש משהו מאחורי זה
דב שילנסקי:  מה? אני לא יודע
איימן עודה:       (בהמשך הסיור)
זהר גבירצמן: אני רואה שאנחנו כולנו בקלחת הפוליטית הזאת של מדינת ישראל, אבל אנחנו עובדים גם
זהר גבירצמן:  אני שמח שבאתם
זהר גבירצמן:  אני מקווה שהתרשמתם מהעבודה המדעית היסודית והמשמעותית שנעשית פה
איימן עודה: התרשמנו, למדנו דברים חדשים ויצאנו עם הרבה שאלות, זה כל כך חשוב, אבל גם עם כמה נקודות לעבודה בשביל לקדם
זהר גבירצמן: אז ננסה להסביר לכם עכשיו באופן כללי יותר, אחרי שראיתם, הדגמנו לכם שני נושאים שלנו, רעידות אדמה וים המלח, נדגים לכם מה זה מכון גיאולוגי באופן כללי ואני חושב שלוועדה הזאת חשוב להבין, ועדת המדע של הכנסת, מה זה מכוני מחקר של המדינה
זהר גבירצמן:  זה נראה לי שאלה יותר כללית
זהר גבירצמן:       מה זה מכון גיאולוגי
זהר גבירצמן:  מכון מחקר ממשלתי
זהר גבירצמן:  במילים האלה, מכון מחקר ממשלתי, חבויות כמה משמעויות, שזה לא מכון רגיל וזה ממשלתי וזה מחקר
זהר גבירצמן:  אם הייתי רוצה לומר במילה אחת או בשתי מילים, אז אנחנו אמורים להיות הגיאולוג של המדינה
זהר גבירצמן:  כלומר לממשלה, לרשויות המקומיות, לכל גופי השלטון, יש שאלה שקשורה לגיאולוגיה היא צריכה לבוא אלינו, אבל לא בביצוע, במחקר, ואת זה אנחנו ננסה להסביר
זהר גבירצמן:       נוח לי, תמיד אני אומר את זה כשאני מסביר את זה גם לחברים שלנו באוניברסיטאות, יש לנו קשר הדוק עם האוניברסיטאות, אנחנו לא אוניברסיטה, כי באוניברסיטה מה שהכי חשוב זה הסקרנות האנושית, חופש המחקר
זהר גבירצמן:  מי שרוצה לעשות על תרבות סין במאה ה-16 זה טוב, מי שרוצה לחקור את המאדים זה טוב, אבל אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שכל אחד יעשה מה שבראש שלו, אנחנו צריכים לעשות מה שמשלם המסים צריך לקבל, אז אנחנו צריכים לעשות גיאולוגיה עבור משלם המסים הישראלי
זהר גבירצמן:       ואנחנו לא תעשייה, אנחנו לא מייצרים מוצר ולא מוכרים אותו ואנחנו לא ארגון למטרות רווח
זהר גבירצמן:  אנחנו גם לא רגולטור, אין לנו סמכות לומר לאנשים איך לבנות בית לרעידת אדמה, איך לבנות מחלף או איך לבנות כביש, אבל אנחנו יועצים לכל הרגולטורים
זהר גבירצמן:  אז אין לנו סמכות, אנחנו גם נזהרים מזה
זהר גבירצמן:  לפעמים שואלים אותנו איך צריך, אנחנו לא אומרים איך צריך, אבל מכון התקנים לרעידות אדמה לא יזוז בלעדינו
זהר גבירצמן:  סקרי השפעה על הסביבה, חומרים מסוכנים, כל הדברים האלה לא יזוזו בלעדינו, אנחנו מדברים, הם מחליטים
זהר גבירצמן:       אנחנו לא קבלן ביצוע
זהר גבירצמן:  לפעמים משרד ממשלתי אומר, הנה, יש לי פה 46 חוקרים ועוד 120 אנשי צוות, יש לנו בעיה, יאללה תעשו לנו את העבודה, ואנחנו אומרים שכל מה שאתה יכול לשים בשוק הפרטי לך לשוק הפרטי, אנחנו לא קבלן ביצוע
זהר גבירצמן:      אז מה אנחנו כן? אנחנו מייצרים תשתית ידע מחקרית עבור סיוע בהתוויית מדיניות לקבלת החלטות
זהר גבירצמן:  איזה מדיניות ואיזה החלטות, אנחנו משתדלים ללכת על דברים של חדשנות, כלומר על בעיה שבתעשייה עוד אף אחד לא מתעסק איתה, בעיה שמדינת ישראל תתמודד איתה בעוד עשר שנים
זהר גבירצמן:  לחזות את הנולד, להסתכל קדימה, לחשוב איזה בעיות עתידות להיות וגם בהיקף רחב
זהר גבירצמן:  אף חברה פרטית לא תעשה בהיקף של לאומי, בהיקף של מדינה
זהר גבירצמן:  אנחנו רוצים להסתכל על המדיניות ארוחת הטווח בתשתיות לאומיות
זהר גבירצמן:       ומה לא? למשל יש חברות ממשלתיות, יש לנו אחות, המכון הגיאופיזי לישראל, הם צריכים להתפרנס, אנחנו עובדי מדינה, המשכורת שלנו מובטחת מהאוצר
זהר גבירצמן:  אנחנו לא נאבקים על כסף ומה שאפשר לעשות בשוק הפרטי שיעשו בשוק הפרטי, אנחנו רוצים להקדים את השוק הפרטי בשאלות יסוד שהשוק הפרטי יעבוד עליהן אחרי שאנחנו נסיים
זהר גבירצמן:  נתווה מדיניות ואנחנו הולכים הצדה
זהר גבירצמן:       מה תחומי המחקר העיקריים שלנו? בגדול, אני חשבתי להגיד את זה בשפה פשוטה, כל משאבי הטבע של המדינה וכל סיכוני הטבע, סיכוני הטבע והסביבה
זהר גבירצמן:  שתי זרועות
זהר גבירצמן:  אתם שומעים מילים גיאולוגיות מקצועיות, אנחנו מדברים על מילים פשוטות
זהר גבירצמן:       לא עשיתי היכרות, שרית ברנד קליבנסקי היא נציגת משרד האנרגיה, אנחנו יחידת סמך של משרד האנרגיה והיא במשרד אחראית על מכון המחקר
זהר גבירצמן:  אז אנרגיה, מים, מחצבים, חומרי גלם, זה דבר שבכל יחידה כזאת שאנחנו עוסקים בה יש יחידה מקבילה במשרד והם עוסקים בזה
זהר גבירצמן:  המים של מדינת ישראל, האנרגיה של מדינת ישראל, גז נפט ופחם, פעם היה גז ונפט, היום זה יורד, תיכף נדבר על זה
זהר גבירצמן:  וסיכוני הטבע, שזה דבר שמשרד האנרגיה פחות עוסק בו, אבל אנחנו עוסקים כי זה גיאולוגיה, רעידות אדמה, גלישות קרקע, בולענים לחוף ים המלח, זיהוי קרקע, סוג הדברים שראיתם
זהר גבירצמן:      אנרגיות ירוקות
זהר גבירצמן:  כשאומרים עכשיו להפסיק לפלוט CO2, להקטין את פליטות CO2, לעבור לאנרגיות ירוקות, אנחנו מתחברים פה עם המשרד ועם הדברים העתידיים, ותיכף אני אסביר בנושא של תת קרקע, שימושים של תת קרקע לצורך אנרגיות מתחדשות, תיכף נדבר על זה
זהר גבירצמן:  אם נסתכל, רוב הפרויקטים שלנו כרגע הם בסיכונים גיאולוגיים, משאבי טבע קצת פחות, זה האיזון, אבל אנחנו רוצים קצת לשנות אותו
זהר גבירצמן:  אנחנו מדברים עם כל בעלי העניין, עם מינהל התכנון, רשות המים, רט"ג, מועצות אזוריות, וכמובן משרדי ממשלה, אנחנו מדברים עם כולם, אנחנו מספקים מידע לכולם
זהר גבירצמן:       אז שוב, אם מסתכלים על המשולש הזה, רגולטור, יועץ ומכון גיאולוגי, כשמכון מחקר נותן לטווח ארוך והיועץ נותן תשובות אד הוק לטווח קצר, אנחנו רוצים להיות בשני הדברים האלה ושברעידות אדמה למשל אנחנו גם שואלים את השאלות לעשר שנים קדימה, וגם מי שיש לו בעיה של פרויקט מסוים שהוא צריך את זה למחר, לעוד חודש, אנחנו גם יודעים לתת את התשובה
זהר גבירצמן:  לא בכל דבר זה הולך
זהר גבירצמן:       אז אם אני אשים את המכון הגיאולוגי אז אנחנו במקום טוב באמצע, בין ממשלה לאקדמיה, בין מדע יישומי למדע בסיסי, בין הטכנולוגיה למדע, בין מחקר ותכנון ורגולציה, ולכן אצלנו המילים רב תחומי, בין תחומי, בין מוסדי, זה הולך טוב, אנחנו יצור שהוא היברידי ועומד בין הרבה גופים
זהר גבירצמן:  זה המיוחד בנו, זה המכון הגיאולוגי של מדינת ישראל
איילת חאקימיאן: אז החלק הסיסמולוגי לא היה איתכם פעם ביחד, הוא היה במרכז הארץ, נכון?
זהר גבירצמן: הוא היה בלוד, במכון הגיאופיזי והוא עבר אלינו בהחלטת ממשלה שהתקבלה, אני לא זוכר לפני כמה שנים
איילת חאקימיאן: והגיאופיזי גם תחת משרד האנרגיה?
זהר גבירצמן: כן
איילת חאקימיאן: מהתחלה הייתם תחת תשתיות?
זהר גבירצמן: משרד האנרגיה והתשתיות, לפני 30 או 40 שנה היינו במשרד הפיתוח, אבל זה לא רלוונטי
איילת חאקימיאן: אבל יש מכון שעבר לחקלאות, אולי וולקני
חיים ביטון: אותה החלטת ממשלה החליטה שיחידה מסוימת מוולקני עוברת לחיא"ל
זהר גבירצמן: נכון
זהר גבירצמן:  חלק שקשור בכלובי הדגים באילת, רצו להעביר אותו
חיים ביטון: גיאופיזי נשאר חברה ממשלתית
זהר גבירצמן: ניתן לכם טעימה, פרויקטים נבחרים שלנו
זהר גבירצמן:  זה למשל ראיתם, כל החורים האלה באדמה זה לא מכתשים של פצצות חס וחלילה, זה בולענים
זהר גבירצמן:  המפלס יורד כל שנה מטר, מטר ועשרה
זהר גבירצמן:  זה מכיוון שבני אדם שותים את המים
זהר גבירצמן:  התערבנו בטבע, אין מה לעשות, שותים את המים, זה לא דבר שיילך אחורה
זהר גבירצמן:  כל עוד אנשים חיים פה שותים את המים
זהר גבירצמן:       הנחלים מתחתרים והורסים את כביש 90, יש לנו בולענים
זהר גבירצמן:  מה הנושאים שעומדים על הפרק? גיבוש מדיניות לעתיד ים המלח, יש מסמכים שהמכון הגיאולוגי שותף בהם למה יהיה בעוד עשר שנים
זהר גבירצמן:  מה יהיה בסביבה מורכבת, יש גם מפעלים, גם תיירות, גם יישובים, גם תשתיות, גם גופים ירוקים, כולם בוחשים שם וכולם אינטרסנטים, לגופים הירוקים יש השקפת עולם מאוד מסוימת, האזרחים תושבים צריכים משהו אחר, המפעלים צריכים משהו אחר
זהר גבירצמן:       טוב שם משמן טוב, אנחנו שומרים על השם והמוניטין שלנו, יותר חשוב מכל דבר אחר
זהר גבירצמן:  אנחנו גוף מדעי בלתי תלוי, אנחנו לא מקבלים כסף מהמפעלים, אנחנו לא שפוטים של אף משרד, אנחנו מציגים את המידע ועל סמך המידע שלנו מתקבלות החלטות
זהר גבירצמן:  ההחלטה עד איזה גובה הבריכה באזור התיירות תעלה ושצריך לקצור מלח ולהעביר אותו לאגן הצפוני, מה שדיברו איתכם עכשיו, זה מבוסס על עבודות של המכון הגיאולוגי
איילת חאקימיאן: בגלל זה חשוב שתישארו מכון מחקר ממשלתי
זהר גבירצמן: בדיוק
זהר גבירצמן:  אתם ועדת המדע ולכאן אני מכוון
זהר גבירצמן:  מכון מחקר ממשלתי, שהוא לא תעשייה
זהר גבירצמן:  קודם כל אוניברסיטה, יש יום אחד פרופסור שיש לו מעבדה מצוינת בתחום, הוא מומחה לכול, הוא מתחלף, אין שום הבטחה שזה יישאר
זהר גבירצמן:  המכון אצלנו, הנושא של ידע תת קרקע, בסיסי הנתונים הסיסמולוגים, יש לנו חובה להשאיר את זה לדורות הבאים
זהר גבירצמן:  אנחנו גם קרובים לאוניברסיטה, תיכף אנחנו נדבר על זה
זהר גבירצמן:       מערכת התרעה לבולענים
זהר גבירצמן:  יש לנו מערכת התרעה לבולענים מבוססת טכנולוגיית חלל אוטומטית, יש לנו הרבה דברים
זהר גבירצמן:  מצוק החוף, באזור נתניה, געש, בכל מיני מקומות כאלה, אתם יודעים שיש שאלה איך לבנות, כמה להתקרב לחוף, כמה לא להתקרב, באיזה קצב המצוק נסוג, האם הסערות הימיות מגבירות את הקצב של הנסיגה
זהר גבירצמן:  אלה דברים שקשורים לתכנון ובנייה, אלה דברים שאנחנו עושים
זהר גבירצמן:  אלה דברים במקרה שאני עשיתי, זה קרקעית הים מול חופי ישראל, מה שנקרא מים כלכליים, זה הרבה מעבר למים הטריטוריאליים
זהר גבירצמן:  זה המים הכלכליים של ישראל, פה נמצאו שדות הגז
זהר גבירצמן:       כשעשינו את המפה הזאת פתאום גילינו שיש שברים ויש העתקים ויש קמטים ויש נהרות של בוץ, יש מלא דברים
זהר גבירצמן:  הנה, פה אתם רואים שיש בין כל מדינות האזור צנרת שעוברת להובלת גז ומתוכננת צנרת, בירוק, דברים שחושבים עליהם, להוביל גז לאירופה, זה עסק גדול ואנחנו צריכים לוודא שהצינורות האלה לא יינזקו מנזקי טבע
זהר גבירצמן:  למשל העתקים שיכולים לשבור את הצנרת או גלישות מדרון שיכולות לקרוע את הצנרת, בזה אנחנו עוסקים
זהר גבירצמן:       אז הנה למשל דוגמה של מחקר שעשינו, בצד ימין אתם רואים מפת העתקים ומה שעשינו זה שחילקנו את כל ההעתקים ליותר ופחות מסוכנים
זהר גבירצמן:  הצינורות שהניחו אותם לפני כך וכך שנים, הניחו אותם בלי שהייתה המפה הזאת, היום כל צנרת נוספת שתיבנה, מראש אני יודע לתכנן רק באזורים שהם ירוקים ולא באזורים שהם אדומים
זהר גבירצמן:  זה חוסך הרבה עבודה, במקום לתכנן באזור שהוא אדום ואז להתחיל להתעסק עם המפורט ולהיתקל בבעיה גדולה ולתת פתרון יקר, פה אנחנו מראש יודעים לבחור תוואי יותר מושכל
זהר גבירצמן:      בצד שמאל אתם רואים את מדרון היבשת והסכנה שלו לגלישות בוץ גדולות
זהר גבירצמן:  גלישות בוץ במדרונות של יבשות הם מאוד אנרגטיות והן יכולות לקרוע צנרת, לקרוע כבלים, לקרוע דברים
זהר גבירצמן:  לכל אזור כזה אנחנו מאפיינים את מידת הסיכון שלו
קריאה: מה זה העתקים?
זהר גבירצמן: העתקים זה שברים גיאולוגיים בקרקעית הים
זהר גבירצמן:  זה חותך את קרקעית הים והעתק שהוא זז, אז אם יש צינור שחותך אותו הצינור יכול להתעוות
זהר גבירצמן:  אם הוא נניח יקפוץ בעשרה סנטימטר או בחצי מטר אז הצינור, אם הוא לא גמיש מספיק הוא יכול להיקרע
זהר גבירצמן:  במפרץ מקסיקו לפני כמה שנים היה פיצוץ נוראי בלב ים מעל באר נפט והיה פיצוץ גדול
זהר גבירצמן:  אני אפילו לא יודע את הנזק, אבל לקח חודשים רבים עד שהצליחו לסגור ולכבות את השריפה ולסגור את הצנרת וכו'
קריאה: כל מה שקרה עכשיו זה מלחמת גז, הובלת גז
זהר גבירצמן: כולנו קראנו על נורד סטרים, אבל לא רק פיגועים, אנחנו מפחדים מפיגועי טבע, אנחנו מפחדים שלא תינזק הצנרת הזאת ברעידת אדמה שתהיה שם או משהו כזה
זהר גבירצמן:       תרועה, אני לא אחזור, זה פרויקט גדול שלנו, אתם שמעתם על זה
זהר גבירצמן:  עכשיו אני רוצה להגיד משהו ששרית ואנוכי - - -
נעמי ברוך: לפני שאתה ממשיך אפשר שאלה אחת על תרועה?
נעמי ברוך: נפגשנו עם ד"ר רני קלבו, שדיבר איתנו על מערך ההתרעה, הוא אמר שיש איזה שהוא נתק בין מערכת תרועה, בין ההתרעה של המערכת, לבין מערכות אחרות שמגיעות לתושבים, בעצם שמענו שיש את פיקוד העורף, שלו יש את המערכת להודעות לטלפונים והאזעקות, אבל מעבר לזה אין חיבורים אחרים למערכות התרעה שונות
חיים ביטון: אני אדייק
חיים ביטון:  רן התכוון למה שקורה למשל ביפן
חיים ביטון:  ביפן מערכת ההתרעה מחוברת לתשתיות קריטיות נוספות, רכבות, שדות תעופה וכו' וכו', שבאופן אוטומטי ללא מגע יד אדם ברגע שיש רעידה התשתיות האלה כבות
חיים ביטון:  בישראל זה עדיין לא קיים, החלק הזה שבו מחברים את ההתרעה מעבר לפיקוד העורף, לצופרים, מעבר לחלק הזה, מעבר לזה שללא מגע יד אדם הכור האטומי יכבה ורכבות יפסיקו לפעול וכו' וכו', זה לא קיים
זהר גבירצמן: אנחנו בנינו לפי החלטת ממשלה את מערכת הזיהוי והגילוי
זהר גבירצמן:  אנחנו נשמח שיתחברו אלינו, כלומר אם רכבת ישראל תמצא לנכון לעצור רכבות בזמן שקורה, או איזה שהוא מפעל עם חומרים מסוכנים יקבל התרעה ויש לו חמש שניות או 30 שניות והוא יסגור שיבר של חומרים מסוכנים אז זה סבבה מבחינתנו, אבל אלה לא דברים שהם במגרש שלנו
נעמי ברוך: ברור, בגלל זה אני שואלת, כי זה במגרש שלנו
קריאה: יש סיבה שהם לא מחוברים?
זהר גבירצמן: אנחנו רק אתמול חיברנו, אני לא יודע עוד מי יעשה את זה, זה הכול צעיר
קריאה: זה חדש
זהר גבירצמן: לפני שנה נכנסנו למבצעיות
חיים ביטון: אבל באמת זה לא במגרש של המכון הגיאולוגי
חיים ביטון:  אגב, ביפן יש להם גם מודל עסקי, שחברות פרטיות משלמות אפילו כסף כדי להתחבר, כי זה מגן על החברה עצמה מהפסדים, אז יש גם מודל עסקי בחלק מהעניין הזה
זהר גבירצמן: אנחנו את שלנו עשינו ואנחנו רוצים לשמר אותו ולשכלל את האלגוריתם, לשפר אותו, אם נוכל בשנים הבאות
זהר גבירצמן:  אם יתחברו, כמה שיהיה לזה יותר שימוש זה יותר טוב לכולנו
נעמי ברוך: זה משהו שאנחנו יכולים לקדם בוועדה
זהר גבירצמן: מצוין
זהר גבירצמן:  בואו נדבר על משהו שהוא מאוד מאוד חשוב, מה שאני קורא הדבר הבא הגדול
זהר גבירצמן:  יחד עם משרד האנרגיה, הזכרתי את שרית, היא ביחידת המדען הראשי, ואנחנו כבר מבשלים שנתיים ומשהו את הפרויקט הזה, שזה אגף חדש במכון הגיאולוגי, בדיוני התקציב של עכשיו זה אפילו לא התחיל, אבל אני אסביר לכם את ה – ההפרדה בין האדמה שאנחנו הולכים עליה למה שיש מתחת לרגליים שלנו היא הפרדה מלאכותית
זהר גבירצמן:  לאט לאט אנחנו מבינים כמין אנושי שאנחנו צריכים לתכנן את המרחב הזה
זהר גבירצמן:       אני אתן למשל דוגמה, פעם חשבו שכל אחד זורק לחלל חללית והוא יעשה מה שבראש שלו, היום אנחנו יודעים שאי אפשר, צריך לתכנן גם את הכלים שבחלל
זהר גבירצמן:  קרקעית הים, פעם מי חשב שלתכנן את קרקעית הים, היום שמים תשתיות, שמים צנרת, שמים כבלים של תקשורת, שמים סיבים אופטיים
זהר גבירצמן:  צריך לתכנן את זה
זהר גבירצמן:  היום מתחיל ליפול האסימון שתת הקרקע הוא מרחב שצריך לתכנן אותו, כי בני אדם וכדור הארץ גדלים וגדלים וגדלים, תראו אותנו פה בארץ ישראל, אין לנו שטח
זהר גבירצמן:  יש שימושי שטח, עכשיו רוצים למשל לעשות פאנלים סולריים, המגבלה הכי גדולה שיש זה – נניח שמורות טבע זה יפגע בטבע, אבל יש לנו חקלאות, יש לנו בני אדם, אין לנו מקום
זהר גבירצמן:       מתחילה ליפול ההכרה שיש דברים בתת הקרקע שאנחנו צריכים לנצל אותם
זהר גבירצמן:  אז אם אתמול, סתם ככה להבין, תת הקרקע כמחסה כבר האדם הקדמון השתמש, כמסתור או לצורך אחסון מזון, אבל הוא ירד שניים, שלושה, חמישה, עשרה מטר, אנחנו היום מדברים על משהו שהוא לרדת מאות מטרים ואולי קילומטרים
זהר גבירצמן:  זה שיטות טכנולוגיות של הדמיה של תת הקרקע
זהר גבירצמן:  זה מעין רנטגן שאנחנו עושים הדמיה לתת הקרקע, זו המעבדה לתת הקרקע שיש לנו פה
זהר גבירצמן:       אם למשל פעם חשבנו רק שגז ונפט, אנחנו נוציא את זה, היום אנחנו חושבים שאפשר לחלק את תת הקרקע לקומות, יש מקום שאנחנו נאגור
זהר גבירצמן:  למשל למדינת ישראל, אם חס וחלילה בצנרת של לווייתן ותמר תהיה תקלה והיא לא תעבוד, אין גז
זהר גבירצמן:  האונייה המגזזת שמול חופי חדרה נותנת, נדמה לי, 24 שעות גז
זהר גבירצמן:  מה הרעיון? אם היה שדה גז שהוציאו ממנו את שדה הגז, אפשר לקחת עכשיו גז מהשדות בים, להחזיר חזרה לאותו מקום, מאגר
זהר גבירצמן:  המאגר ייתן לנו שבועות, חודשים
זהר גבירצמן:  אז אנחנו פתאום מבינים שאפשר להשתמש בתת הקרקע כמאגר, לאגור דברים שאני פעם מוציא וגם כאגירת אנרגיה ואגירת מימן
זהר גבירצמן:       זה הדבר הבא
זהר גבירצמן:  מה קורה היום באנרגיה? אתה שם פאנלים סולריים, או יש מקומות בעולם שמשתמשים ברוח, ביום יש פאנל שמש, בלילה אין שמש, משעה ארבע אחר הצהריים אין שמש
זהר גבירצמן:  רשת החשמל לא אוהבת שיש לה פיקים וירידות, אז אתה צריך לאגור את עודף החשמל שאתה יכול לייצר מהשמש בשעות של נניח 12 עד ארבע ולאגור את זה כמה שעות ולהפיק אותו בלילה או לאגור אותו לעונה, לשנה
זהר גבירצמן:  אחד הדברים שחושבים עליהם היום זה לקחת את האנרגיה שהיא בעודף, לפרק מים למימן וחמצן, את המימן להטמין באיזה שהוא מקום ולהשתמש בו
זהר גבירצמן:  יש היום מנועים של מימן, זה טכנולוגיה קיימת, להשתמש בו אחר כך ולהפעיל עוד חשמל בלילה
זהר גבירצמן:      מה שהיום חברות עושות בעיקר, הן אוגרות על ידי בטריות
זהר גבירצמן:  אז אתם יכולים לראות בעיתון, כל כמה חודשים יוצא איזה קיבוץ או איזה יישוב מסוים שרוצה להיות ירוק, אז הוא לוקח את החשמל שלו ומייצר בטריות בלילה, פאנלים סולריים ביום, בטריות בלילה, אבל כמה? אי אפשר לקיים מיליוני אנשים על בטריות, וגם הבטריות יהפכו למטרד ולזיהום
זהר גבירצמן:  אז רוצים לאגור, אז משתמשים בתת הקרקע כבטרייה
זהר גבירצמן:  אנחנו מטעינים אותה
זהר גבירצמן:  למשל יש מקומות בחוץ לארץ שעושים מערה, דוחפים בה אוויר, דוחפים דוחפים ודוחסים ובלילה משחררים והשחרור הזה נותן אנרגיה
זהר גבירצמן:  זה הרעיון
קריאה: זה לא פוגע במים, יש מחסור במים, אם אנחנו עושים את האגירה הזאת?
זהר גבירצמן: לא, יש לך מים בים, יש לך מספיק מים, זה לא מי שתייה, בים אתה יכול לקחת כמה מים שאתה רוצה
זהר גבירצמן:       הטמנת פד"ח והטמנת פסולת גרעינית
זהר גבירצמן:  יש דברים שאתה רוצה להשתמש בתת הקרקע כמזבלה, משהו שאתה רוצה לשים שם ושלא תראה אותו גם בעוד 10,000 ו-100,000 שנה, מזבלה
זהר גבירצמן:  למשל פסולת רדיואקטיבית שבכל העולם מתמודדים עם זה, מה נעשה עם הדבר הזה
זהר גבירצמן:  יש פסולת רדיואקטיבית לא רק בכורים גרעיניים, מכל מיני, ציוד רפואי וכל מיני דברים, צריך להטמין את זה
זהר גבירצמן:       דבר שני, אנחנו מגיעים פה לפרויקט הכי משמעותי עכשיו מהכול, זה הטמנת CO2, פחמן דו חמצני
זהר גבירצמן:  אנחנו הרי פולטים יותר מדי CO2 לאטמוספרה וזה גורם לחימום הגלובלי, אז עכשיו אפשר לקחת את האגזוז של תחנת הכוח, להוציא משם, להפריד את המימן ואת ה-CO2, לקחת את החנקן וה-CO2, ה-CO2, במקום שייפלט לאטמוספרה ויתרום להגדלת ה- CO2והחימום הגלובלי, לקחת אותו ולהחזיר אותו לאדמה, הרי בסופו של דבר כל גז וכל נפט הגיע מהאדמה
זהר גבירצמן:       אז אם אנחנו נמצא מאגרים תת קרקעיים ששם אנחנו יכולים להזריק פחמן דו חמצני, עושים את זה כבר בעולם, אבל עושים את זה בעיקר בפרויקטים מחקריים, פחות מסחרי, אבל כל העולם עובד על זה, כי מה יקרה? אם למשל עכשיו באוקראינה, במלחמה עם רוסיה וזה, למדנו כולנו שכנראה גז לאירופה זה לא מספיק, אנרגיות מתחדשות לא מספיק, הם צריכים עוד גז, אנחנו מבינים פה במדינת ישראל שכנראה שגז אנחנו נשתמש בו עוד כמה עשרות שנים, זה לא מחר בבוקר הולכים לסיים את זה, אין עוד את כל המתחלפות, המתחדשות, זה עוד לא הבשיל מספיק, כדי להמשיך להשתמש בגז ולא לזהם את האטמוספרה ב-CO2, אז נשתמש בגז ונטמין CO2 באדמה
קריאה: המאגרים יהיו מבוקרים שלא תהיה איזה שהיא דליפה, לזהם מי תהום? יש רצון טוב כמובן, אבל צריך לחשוב על השלכות אחרות שיכולות להיות בלתי הפיכות
זהר גבירצמן: לגמרי
זהר גבירצמן:  אבל אני אענה לך בדוגמה אחרת
זהר גבירצמן:  הגז שהוצאנו מערד, הוא ישב שם בתוך תא האדמה כמה מיליוני שנים טובות? הוא ישב שם ולא דלף? עשינו חור והוצאנו אותו? יש מקומות בתת הקרקע שאפשר מאגר שלא דולף
זהר גבירצמן:  אם כל המאגרים היו דולפים לא היינו מוצאים גז ונפט בשום מקום בעולם
זהר גבירצמן:  יש מלכודות שכולאות גז ונפט ואנחנו רוצים לחפש מלכודות כאלה
זהר גבירצמן:  אבל אם עד היום עשרות שנים המין האנושי חשב רק לחדור לשם כדי להוציא משם גז היום אנחנו הופכים את הצנרת ונכניס לשם גז
איילת חאקימיאן: יש מקומות בעולם שיש - - -
זהר גבירצמן: יש מקומות בעולם שכבר עושים הטמנת CO2, עכשיו התפרסם באיסלנד שעושים את זה וזה האתגר הבא
זהר גבירצמן:  בעיקר כל עוד אנחנו נשתמש בעוד נפט וגז אנחנו צריכים להטמין
זהר גבירצמן:  מדברים הרבה על רגולציה שכל חברת נפט או חברת גז שהיא תפיק באיזה שהוא מקום, היא תחויב על ידי הרגולטור להטמין במקום אחר, מדברים על זה, בכל העולם
זהר גבירצמן:       ישב משרד האנרגיה יחד איתנו וחשבנו איפה נכון להקים מכון מחקר שיעסוק בזה וכמובן המקום הטבעי זה המכון הגיאולוגי
זהר גבירצמן:  אנחנו עוד לא עושים את זה, אין לנו אנשים לזה, אין לנו מעבדות לזה, אבל יש לנו את כל המעטפת
זהר גבירצמן:  זה לא רק הבניין והמערכת החישובית והמבנית והמחשבים, זה לא רק זה, יש לנו המון מעבדות מסביב והמון אנשים שיודעים לעסוק בערך בדבר הזה מסביב
זהר גבירצמן:  אז אמרנו, כל המעטפת הזאת קיימת, יש לנו שישה אגפים, נקים אגף שביעי והוא יתמחה בשימושי תת קרקע לצורך אנרגיות דלות פחמן ובעיקר הטמנת CO2
זהר גבירצמן:  יזמנו את הדבר הזה, אני את כל התכנית הגדולה קיצרתי, באנו לאגף התקציבים והם אמרו לנו - - -
איילת חאקימיאן: אבל יש לך שר שיכול –
זהר גבירצמן: כן, אבל כשזה הגיע עכשיו לאגף התקציבים אגף התקציבים אמר לנו: היי, לא שמענו על זה קודם, תבוא בעוד שנתיים נדבר על זה, בינתיים עוד כלום
זהר גבירצמן:  אני אתן לכם דוגמה כמה המחקר הוא זול ביחס לתשתיות, כשמדברים על חיזוק מבנים לרעידות אדמה מדברים על מיליארדים, כל המערכת הגדולה שראיתם פה, זה עלה 40 מיליון שקל ועוד עשרה מיליון שקלים או 12 מיליון שקלים לשנה
זהר גבירצמן:  זה גרושים, תחשבו על כיפת ברזל