GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב שילנסקי:  חוץ מטמפרטורת אוויר שעולה, כמו בכל העולם או לפי אזורים, מבחינת כמות משקעים וכל זה, יש עכשיו איזה שהוא דיוק, אולי כן רואים או לא רואים, אבל מדובר על דברים מינוריים, לא דברים שמשפיעים בסוף על אוגר המים
קריאה: על האידוי?
דב שילנסקי: אנחנו מדברים פה על עשיריות המעלה
דב שילנסקי:  הכמות הזאת ביחס למה שהסביבה של ים המלח חווה זה לא מורגש בכלל
דב שילנסקי:  רק סתם תחשוב, הבדל יום ולילה זה יכול להיות מעל עשר מעלות, קיץ חורף תוסיף עוד 10 מעלות, אלה דברים שהם לא מורגשים
זהר גבירצמן: ב-1948 היו פה מיליון איש משני צדי הירדן, מיליון או שני מיליון, היום יש 12 מיליון
זהר גבירצמן:  ישראל, ירדן, סוריה, לבנון, כולם שותים את המים, אז אין יותר מים שמגיעים לים המלח
דב שילנסקי: כדי ללמוד את ים המלח ואת ההשפעות שלו, מה שאנחנו עושים, יש לנו כלים ימיים דרך קבלנים, ויש לנו מצופים ביחד עם חקר ימים ואגמים לישראל
דב שילנסקי:  כל הפרויקטים שחושבים עליהם על עתיד ים המלח הם קשורים ביכולת שלנו למדוד את זה וזה דבר שאנחנו כמכון נלחמים להשיג את היכולת להמשיך ולמדוד
שמעון סולומון: איך עובד מכשיר המדידה הזאת
שמעון סולומון:  בשתי מילים, איפה החצי מיליון?
דב שילנסקי: החצי מיליון נמצא, נגיד פה, פה הוא נמצא לא מעט
דב שילנסקי:  אלה שני מכשירים שהם מודדים ביחד, דבר מאוד משוכלל
דב שילנסקי:  הרוח שעוברת מעל המים והיא סוחבת איתה את האדים מהמים לאטמוספירה, זאת אומרת תחשוב על רוח שמתקדמת במקביל למים, אבל בתוכה יש מערבלים גדולים וקטנים
דב שילנסקי:  אנחנו צריכים למדוד את כל המערבלים האלה ולראות מה כל מערבל, כל סביבון כזה, העלה איתו ומה הוא הוריד איתו
דב שילנסקי:  אם הוא העלה יותר אדי מים מאשר הוריד אנחנו נמדוד את זה וזה יותר אידוי או פחות אידוי
דב שילנסקי:  וגם פחמן דו חמצני, דרך אגב, אנחנו מודדים לאורך כל בקעת ים המלח קליטות ופליטות של אדי מים, פחמן דו חמצני וגם מיתן, לאורך כל גופי המים לאורך בקעת הים המלח
דב שילנסקי:       שאלו פה על הנושא של התחממות גלובלית ונושא של גזי חממה, כל הנושאים האלה אנחנו מטפלים בהם בצורה מאוד עמוקה פה במעבדה
דב שילנסקי:  יש פה עוד חיישנים
דב שילנסקי:  אז הוא מודד את הרוח וזה אנלייזר כימי, הוא מודד כמה אדי מים יש פה בין החלונות
קריאה: זה פיתוח ישראלי?
דב שילנסקי: לא, זה לא פיתוח ישראלי
דב שילנסקי:  יש לנו פה הרבה פיתוחים של המעבדה שלנו שאנחנו ממשיכים עם המכשור כמו מכשור גרפי כזה וכו', במקום שהוא נעצר אנחנו מפתחים בעצמנו כל מיני מכשירים שהם מאוד מיוחדים לים המלח, כי ים המלח יש רק אחד בעולם, אין עוד ים גדול שהוא מלוח כל כך ומשקע מלחים כמו ים המלח
דב שילנסקי:       זו דוגמה למכשיר אוקיאנוגרפי שיש לנו פה במעבדה
דב שילנסקי:  אנחנו איתו יודעים מה תכונות המים
דב שילנסקי:  אני רוצה לדבר איתכם רגע על - - -
איילת חאקימיאן: מתי בני בגין ניהל את המכון פה, לפני 20 שנה?
דב שילנסקי: פחות, 15 שנה
דב שילנסקי:  מה שאנחנו רואים פה זה תמונת לוויין של ים המלח, אגן צפוני, אגן דרומי
דב שילנסקי:  מפה מוציאים מינרלים
דב שילנסקי:  המינרלים האלה משמשים לחקלאות, לאשלגן, זה אשלגן שמשמש לדישון לחקלאות
דב שילנסקי:  הצורה שהם עושים, הם שואבים מהאגן הצפוני לאגן הדרומי
דב שילנסקי:  בדבר הזה, זה חוזר לשאלה, הם מייבשים את האגן הדרומי כי הם לוקחים את המים ומאדים אותם
דב שילנסקי:  בעבר כל זה היה ים המלח, באיזה שהוא שלב הוא התייבש, כמו שאמרנו, החלק הזה נהיה יבש לגמרי ועכשיו הם מחזיקים אותו עם משאבות רטוב על מנת להפיק בקצה שלו אשלגן
דב שילנסקי:  יש ביניהם תעלה, גם בצד הישראלי וגם בצד הירדני
קריאה: כלומר מאדים את הים בכוונה כדי להוציא את הפוספטים ואת האשלגן?
דב שילנסקי: להוציא את האשלגן, לא את הפוספטים, הפוספטים זה בחוץ
דב שילנסקי:  והאשלגן הזה משמש לשווקים העולמיים של חקלאות
דב שילנסקי:       אבל יש לנו בעיה, האגן הצפוני עמוק, האגן הדרומי רדוד
דב שילנסקי:  כדי להגיע לאשלגן אנחנו צריכים בדרך לאדות את המים כדי לרכז את התמיסה עוד יותר עד שישקעו מינרלים של אשלגן, ממש חומרים מוצקים שמכילים את האשלגן
דב שילנסקי:  כדי להגיע לזה צריך לאדות ולאדות ולאדות וכשמאדים בדרך שוקע מלח בישול
דב שילנסקי:  מלח הבישול הזה שוקע פה בקרקעית של הבריכות האלה והוא גורם לקרקעית להיות יותר ויותר גבוהה
דב שילנסקי:  הדבר הזה גורם להצפה של המלונות
דב שילנסקי:  זאת אומרת רוב התיירות של ישראל עוברת במלונות ים המלח והמלונות האלה נמצאים במצב לא טוב, יש הצפה
דב שילנסקי:       הייתה החלטת ממשלה בשנת 2012 להוציא את המלח מתוך האגן הזה ולהעביר אותו מכאן לכאן
דב שילנסקי:  ההחלטה הזאת הייתה ברורה, המימון, יש לזה עיגון משפטי, זאת אומרת זה ברור מה המפלס של גובה המים שיכול להיות, אי אפשר לחרוג ממנו, וזה מוטל על מפעלי ים המלח לעשות את זה במימון של 80% מפעלי ים המלח, 20% המדינה
דב שילנסקי:       כדי לקיים את הפרויקט הזה צריך להבין איך מעבירים את המלח מכאן לכאן
דב שילנסקי:  אז לחפור אותו, הם יודעים לחפור, זה כבר הם עושים היום, אבל איך להעביר אותו לכאן זאת שאלה גדולה ופה המכון הגיאולוגי עוסק בעסק הזה באופן מאוד אינטנסיבי כבר יותר מעשר שנים, מאז החלטת הממשלה
דב שילנסקי:  אנחנו הכנו חלק מחומרי הרקע להחלטת הממשלה, הם יצאו מפה
דב שילנסקי:       אני רוצה רק להסביר לכם מהו האתגר
דב שילנסקי:  כדי לקיים את המפעל הזה ואת התיירות שלידו צריך להוציא כמות של מלח שהיא שווה להר מצדה, מלמעלה עד למטה כל שש שנים יש חתיכה כזאת
דב שילנסקי:  זאת אומרת זה רצוף, אבל אם אתה סוכם את הרצוף הזה, אחרי שש שנים אתה צריך לסלק את זה
קריאה: מאיפה מגיעים המלחים?
דב שילנסקי: המלחים האלה מגיעים מהמים ששואבים מים המלח, מעבירים אותם לבריכות האידוי, שם מאדים
קריאה: לא, ברור לי, אבל אם מוציאים את המלח, המלח יילך, מאיפה מיוצר המלח החדש והאשלגן?
דב שילנסקי: האשלגן, מקורו פה, מעבירים אותו לכאן ובדרך מוציאים את המים ואת מלח הבישול
דב שילנסקי:  בסוף של מלח הבישול והמים שיוצאים נשארים מלחים מאוד מרוכזים של אשלגן, המלחים האלה שוקעים פה ומפה, הם חופרים אותם ומוציאים אותם החוצה
דב שילנסקי:  אחר כך מגיעה עוד תמיסה וככה התהליך הזה נמשך כמו סרט נע, ולכן המפלס של הים יורד, זה חלק מהסיבה
קריאה: אז אין יסוד חדש של מלחי ים המלח?
דב שילנסקי: אתה משתמש באוגר אחד עד הסוף, אתה משתמש באוגר שמקורו בים הצפוני של ים המלח
קריאה: זה משאב מתכלה
דב שילנסקי: אני אעביר ללירן
איילת חאקימיאן: אבל לא ראינו בכלל על הבולענים
דב שילנסקי: אז לירן יראה לכם קצת דברים
דב שילנסקי:  באופן כללי יש פה אתגר בים המלח, המתקנים שאנחנו שמים, הם נהיים מצופים במלח, ותסתכלו מעל הראש שלכם על הטבעת היפה הזאת, זה כבל שהיה תלוי על המצוף הזה, אחרי 44 יום ככה מלח יש עליו
דב שילנסקי:  זאת אומרת שכל מתקן שאתם שמים נוטה לצבור עליו מלח ובגלל שמתאדים מים הוא צובר מלח ואז כל המתקנים הולכים למטה
איימן עודה: כמה זמן הוא נמצא פה?
דב שילנסקי: אצלי במעבדה ארבע שנים
איימן עודה: והוא לא נמס?
דב שילנסקי: לא, כי האוויר פה מספיק יבש
קריאה: שים אותו במים הוא יימס
דב שילנסקי: עוד דבר אחרון שאני רוצה להראות לכם, חוץ מהילדים שלי, אתם רואים, יש אפשרות לטייל לאורך החופים
דב שילנסקי:  זה קורה היום מאחורי שלטים של 'אין כניסה'
דב שילנסקי:  אנחנו, המכון הגיאולוגי, רוצים לשנות את השלטים ולהגיד: פה יש נתיב שהוא בטוח, שם לא, אבל פה כן, ולייצר מצב שאפשר לטייל ככה
דב שילנסקי:  פה הילדים שלי מראים לכם רק מה קורה לאורך החוף
איימן עודה: עדן, בדברים כאלה צריך לנסות דרך הוועדה לקדם
דב שילנסקי: לגמרי, אני אקח אתכם גם לסיור, בשמחה רבה
דב שילנסקי:  הילדים שלי, הם מצביעים על סלעי המלח, סלעי המלח הזה נוצרו לפני – כל אחד מצביע על יום ההולדת שלו, אלה נוצרו כשהוא נולד, אלה כשהוא נולד ופה כשהיא נולדה
דב שילנסקי:  זאת אומרת זה חתך של מלח שכל שנה נוצר ככה וככה וככה, אתה יכול לספר את הסיפור של התייבשות ים המלח ויצירת שכבות הסלע וזה הופך להיות ממש בית ספר מספר אחד בעולם ליצירה של סלעים באגמים
איימן עודה: אתה, בהיותך בן אדם מאמין וגם מדען, איפה סדום ועמורה בתוך ים המלח?
דב שילנסקי: ואללה, אני משלם עכשיו מיליון שקל למי ש – לא, אין לי מיליון, אבל הייתי נותן המון כסף למי שיש לו תשובה
איימן עודה: אבל אם אתה לא יצליח מי יצליח? חילוני ערבי כמוני?
דב שילנסקי: יש דברים שאנחנו לא יודעים
דב שילנסקי:  גם תשאל אותי על ששת ימי בראשית מה אני אגיד לך, שאני יודע? אני לא יודע
איימן עודה: אבל לפי התנ"ך סדום ועמורה בתוך ים המלח, נכון?
דב שילנסקי: נכון
איילת חאקימיאן: אז מה זה הנציב הזה שתמיד אומרים - - -
דב שילנסקי: זה כמו למכור גלויות, זה דבר נחמד
איילת חאקימיאן: זה שטויות?
דב שילנסקי: שטויות, כן, בגדול כן
דב שילנסקי:  זה לא זה, נו מה? הרי זה נוצר כל הזמן ונופל, אז ברור שזה לא זה
דב שילנסקי:  מה כן, זאת שאלה מאוד טובה מה שאתה שואל, ואיפה גבול הידע שלנו, זאת אומרת יש לנו מספיק עדויות חיוביות על דברים שקורים בתנ"ך ויש מקומות שהתנ"ך הוא לא ספר גיאוגרפיה ובקושי ספר היסטוריה, הוא ספר עם משמעות
דב שילנסקי:  אז אם אני לא מוצא איזה שהוא סדום ועמורה, או שלא חיפשתי טוב, או שלא קיבלתי את מפת דרכים מספיק טובה
איימן עודה: או שאלוהים לא היה כל כך רע עד כדי כך שפגע בכל האנשים הללו
דב שילנסקי: זאת שאלה שהיא באמת מחוץ לחדר הזה ואפשר על כוס קפה
קריאה: תביא את זה לוועדה, נעשה דיון
איימן עודה: מדע ותורה
דב שילנסקי: א', צריך עיון
דב שילנסקי:  ב', אבל אני רוצה לחזור, ברשותכם, לנושא שאתה העלית, שאת הנושא הזה כדאי לקדם
דב שילנסקי:  אני ממש אשמח לקחת אתכם, אני אשלח לכם גם את הדוח, גם תעשו ככה כמו הילדים שלי, יהיה לכם כיף, בפרט אם זה לא יהיה בתקופה חמה מדי, אז אפשר מיד אחרי פסח אם תרצו לתאם סיור
דב שילנסקי:  אני חושב שזאת תהיה תועלת מאוד גדולה של הוועדה
קריאה: יש לי שאלה
קריאה:  כולם מבינים את הבעיות של ים המלח, יצאו המון דוחות והמון כתבות על זה, כמה שזה קטסטרופלי וזה
דב שילנסקי: דרך אגב אני מבין אחרת לגמרי, אני לא מבין קטסטרופה
דב שילנסקי: אני לא מבין קטסטרופה בכלל
דב שילנסקי:  זאת נקודה מאוד חשובה לוועדה הזאת ואני אשמח לקחת אתכם, להראות מה זה לא קטסטרופה
דב שילנסקי:  זאת נקודה מאוד חשובה, אני אגיד לכם משהו, כי לכל החלטות הממשלה שהיו בהקשר הזה ולניירות העמדה שיצאו גם מגופי הממשלה, הם הצמידו לזה קטסטרופה
דב שילנסקי:  אם זה היה קורה בכנרת - - -
קריאה: הוא מתייבש, משאב מתכלה
דב שילנסקי: אני הסברתי שיש לו מנגנון הגנה עצמי, הוא יודע לעצור את עצמו בגובה מסוים
דב שילנסקי:  בינתיים מה שאנחנו מקבלים היום זה גם הזדמנות מדהימה שאין שני לה בכל העולם, ולכל המילה קטסטרופה, צריך לחלק אותה
דב שילנסקי:  אם דיברת על אקולוגיה, אם דיברת על תשתיות, לירן עכשיו הולך להראות לכם תשתיות, אני אתן לך דוגמה לקטסטרופה
דב שילנסקי:  אם ירידת המפלס גורמת לזה שנחלים, לירן יסביר לנו עכשיו, יוצרים קניונים שנכנסים לתוך הכבישים והם לא מאפשרים לכביש 90 להתקיים, יש לנו בעיה
דב שילנסקי:  אם זה קטסטרופה, יכול להיות שכן
קריאה: לא, אני לא מדבר רק על כביש 90, אני מדבר על המשאב האקולוגי, על ים המלח
דב שילנסקי: על אקולוגיה מצוין
דב שילנסקי:  סעיף 2, אקולוגיה
דב שילנסקי:  אני בסיור הזה אראה לכם איך כל המערכת האקולוגית יודעת להתארך ולהתרחב כתגובה לירידת המפלס
דב שילנסקי:  כיוון שבמים אין שום דבר, זה סטרילי, אז המים זה לא העניין, העניין זה השוליים, כל הסביבה
דב שילנסקי:  כל הסביבה יודעת להגיב יפה מאוד לירידת המפלס וכל האזור נהיה יותר ויותר ירוק
דב שילנסקי:  אז אקולוגית אין שם אסון, יש שם שינויים וצריך באמת בחלק מהמקומות תמיכה, כמו שעושים רשות הטבע והגנים, אבל אסון אין
דב שילנסקי:  את הנושא הזה של אסון אני אשמח לפרק סעיף סעיף ולהראות איך שבכל סעיף - - -
קריאה: מפעלי ים המלח ישמחו לחוות דעת כזאת
דב שילנסקי: זה לא קשור למפעלי ים המלח, זה קשור אלינו כמדינה, איך אנחנו מגיבים לאירוע הזה
דב שילנסקי:  הדוגמה שנתתי עם הנגשת חופים היא דוגמה לאיך אפשר לקחת את הדבר הזה שנקרא ים המלח, זה על המציאות הזאת שהיא לא בהזמנה, לא רצינו אותה, זה נכפה עלינו, שהמפלס יורד זה נכפה עלינו, אבל אתם תשימו לב שבאותו זמן שהמפלס יורד אתה מקבל את התמונות הכי משגעות בעולם
דב שילנסקי:  זה אזור שהוא פוטנציאל אדיר לתיירות, חינוך
קריאה: אבל זה מסוכן
דב שילנסקי: לכן יש מכון גיאולוגי שיודע להבדיל בין נתיבים מסוכנים ללא מסוכנים, וזה תפקידנו
קריאה: בין האגן הצפוני לדרומי, ברור שאילולא היו מפעלי ים המלח באגן הדרומי המפלס לא היה יורד ככה כי האגן הצפוני, איפה שאין מפעלים, וחלקו הגדול בשטח הרשות הפלסטינית ובירדן, שם המפלס גבוה, עדיין יש חופים מקוריים, הבוץ שם הוא ממש על הזה
קריאה:  האגן הדרומי הוא הרס, לפי דעתי, של מפעלי ים המלח
קריאה:  הייבוש וירידת המפלס זה כתוצאה מייצור האשלגן שם
קריאה:  זה הוכחה שאם אנחנו רוצים או מקטינים או מורידים את הייצור שם זה יחזור להיות כמו האגן הצפוני ועם הליך של שיקום כזה עם נגיד השינוי שאתה מדבר עליו שהוא הזדמנות היסטורית של פעם ב-
דב שילנסקי: אני אענה לך על זה
דב שילנסקי:  קודם כל למה שאתה אמרת יש כמויות, מספרים
דב שילנסקי:  מפעלי ים המלח, סליחה שאני הולך למספרים טכניים, הגירעון של המים כתוצאה מפעילות מפעלי ים המלח הישראלי היא 160 מיליון מטר קוב בשנה, זה בערך תחנה וחצי של התפלה
דב שילנסקי:  הירדנים 100, ביחד 260, קרוב ל-300
דב שילנסקי:  זאת אומרת כמו שלוש תחנות התפלה שאנחנו רגילים
דב שילנסקי:  רק סכר הכנרת זה גירעון של 500, רק הסורים זה עוד מעל 300, מעל 400, זאת אומרת רק הסורים הם יותר משני המפעלים ביחד, והירדנים תוספים עוד משהו כמו 250
קריאה: סכר דגניה?
דב שילנסקי: סכר דגניה זה 500-450, הירמוך אצל הסורים זה מעל 300 ועוד הירדנים תופסים קרוב ל-330 אצלם
קריאה: אז אם פותחים את הסכר?
דב שילנסקי: אני לא רואה את הבעיה, אז אני לא כל כך מבין את הפתרונות שצריך לחפש בהקשר הזה
דב שילנסקי:  אם אתה סוגר היום את מפעלי ים המלח יש לזה רווח אחד, זה שהמפלס יורד במקום 1
דב שילנסקי: 1 מטר, תוריד מזה 25 סנטימטר, זאת אומרת 85 סנטימטר במקום 1
דב שילנסקי: 1 מטר
דב שילנסקי:  ביני לבינך אתה לא תרגיש את זה
דב שילנסקי:  דבר שני, אתה תיצור פה בדרום בעיה מאוד קשה מבחינת תעסוקה וכו', כי תזכור שכל התיירות כולה בנויה על בריכות אידוי תעשייתיות
דב שילנסקי:  זאת אומרת אם אתה משבית את המפעלים גם התיירות כיום בצד הישראלי היא ב-100% בנויה על התעשייה
דב שילנסקי:      אז יש פה איזה שהיא מערכת מורכבת
דב שילנסקי:  אם אתה רוצה לבנות טבלה שבעזרתה אתה תיקח החלטה אתה תשאל מי הם הגורמים לירידת המפלס, מה הנזקים באגן הצפוני, באגן הדרומי וכל זה, ואז תבנה סכמה של פתרונות, זה מה שאנחנו עושים פה
דב שילנסקי:  אנחנו לוקחים את המדע הבסיסי, עושים איתו כאלה דברים שיעזרו לכם
יעל רון בן משה: אני אדבר קצת על מה שקורה על החוף
יעל רון בן משה:  נדב דיבר על מה שקורה באגם, אני אדבר על מה שקורה על החוף של ים המלח, שזה כבר נמצא בממשק עם התשתיות שעל החוף כשהעיקרית שבהן זה כביש 90
יעל רון בן משה:  אני עוסק בתחום שנקרא גיאומורפולוגיה
יעל רון בן משה:  גיאומורפולוגיה זה עיצוב הנוף, עיצוב פני הקרקע, בדגש על נחלים
יעל רון בן משה:       נתחיל בטיסה מהחוף של האגם לכיוון כביש 90, בשפך של נחל דרגה
יעל רון בן משה:  אנחנו מתחילים באגם, אנחנו טסים מערבה בעצם, אתם רואים את הקניון הזה, הרוחב שלו מעל 50 מטר, העומק שלו הוא 50 מטר
יעל רון בן משה:  הקניון הזה לא היה פה לפני 45 שנה
יעל רון בן משה:  לפני 45 שנה קו החוף היה פה למעלה
יעל רון בן משה:  פה למעלה כל זה לא הקיים
יעל רון בן משה:  אני אומר לכם שבמונחים גיאולוגיים, וגם אתם יודעים את זה אפילו שאתם לא גיאולוגים, אלה קצבים שלא רואים בשום מקום בעולם
יעל רון בן משה:       45 שנה
יעל רון בן משה:  פה הנחל זרם ב-1976, פה, כל זה לא היה
יעל רון בן משה:  זה גיאולוגיה ב-fast forward, ב-fast fast fast forward, אנחנו לא מכירים דברים כאלה
יעל רון בן משה:  הנה בולען
יעל רון בן משה:  פה אתם רואים, זה מגרש שנועד להגן על הגשר ועל כביש 90 מפני התופעה שתיכף אני אראה לכם, תופעה שגורמת להיווצרות של הקניונים האלה
יעל רון בן משה:  שוב, אנחנו לא מכירים כאלה קצבים בשום מקום בעולם, אפילו לא דברים שקרובים לזה
יעל רון בן משה:  זו גיאולוגיה ב-fast fast fast forward
איימן עודה: הסיבה העיקרית היא שהמדינות לוקחות את המים אליהן? זו הסיבה העיקרית?
יעל רון בן משה: בעצם הסיבה להתחתרות הזאת, להיווצרות של הקניונים, זה שהאגם יורד
יעל רון בן משה:  האגם יורד, כל הנחלים שנשפכים אליו גם הם מתחילים לרדת, הם עוקבים אחריו לעומק, אז בעצם אם לפני זה הם זרמו פה, האגם ברח לפה, גם הנחלים עכשיו יורדים למטה
איילת חאקימיאן: לא מגיעים גיאולוגיים מהעולם ללמוד את כל הדברים האלה?
יעל רון בן משה: באים, ובהתחלה הם רואים את זה והם לא מאמינים בכלל
יעל רון בן משה:  צריך לשכנע אותם, צריך לקחת אותם לראות הרבה עדויות עד שהם בכלל מאמינים שדבר כזה יכול לקרות כל כך מהר
איילת חאקימיאן: זה תהליך של מאות שנים במקום אחר?
יעל רון בן משה: עשרות אלפי שנים
יעל רון בן משה:  אני כשעשיתי את המאסטר שלי פה לפני 20 שנה אני עמדתי פה על נוף אחר לגמרי
איילת חאקימיאן: אז יש התייבשות של הים?
יעל רון בן משה: כן, כן, הוא יורד
יעל רון בן משה:  פה היה קו החוף בשנת 1970, פה למעלה, איפה שהקו הצהוב, כל זה לכאורה היה מתחת לפני הים
איימן עודה: אבל פרופ' נדב הסביר לנו כאילו שאין פגיעה ממשית כי אין חיים בים המלח וגם שהוא לא ייעלם לחלוטין, כלומר הוא לא רגוע
יעל רון בן משה: בעצם אני הולך לדבר על איך זה משפיע על תשתיות
יעל רון בן משה:  ראינו את הכביש מקודם, איך זה מסכן את הכביש מבחינת תשתיות
איימן עודה: זה כביש, אבל חוץ מהכביש מה הפסדנו מהמצב הזה ב-40 השנים האחרונות?
יעל רון בן משה: תכלס, קיבוץ עין גדי הפסיד את מטעי התמרים שלו, הוא קיבל אותם במקום אחר בסוף, חופי הרחצה שם ננטשו בגלל בולענים, אלה הדברים הקלים
יעל רון בן משה:  תיירות וקצת מטעי תמרים, זה הסיפור
יעל רון בן משה:  מבחינה אקולוגית אין פה נזק
יעל רון בן משה:       וגם הדבר שאני אראה עכשיו, הוא פוגע בתשתיות, אבל מצד שני קטסטרופה זו מילה מאוד גדולה בשביל זה
יעל רון בן משה:  גם באלפים יש מפולות שלג שהורסות כבישים, רק צריך לדעת איך להתמודד עם זה
יעל רון בן משה:  שם המהנדסים יודעים איך להתמודד עם זה, אצלנו למען האמת עד לפני כמה שנים לא ידעו איך להתמודד עם זה כי זה לא קורה בשום מקום אחר בעולם כל כך מהר
יעל רון בן משה:       אני אראה לכם על מה אני מדבר
יעל רון בן משה:  זה מה שקרה ב-50 שנה, כל זה התחתר ונוצר כל הקניון הזה
יעל רון בן משה:  בגלל לחץ זמן נדלג על הדבר הזה, תראו מה קורה, שוב, כשמגיע שיטפון ובבת אחת הנחל משנה את הצורה שלו, הוא מתחתר לעומק והוא לוקח חומר
יעל רון בן משה:  הנחלים האלה פשוט לוקחים, תיתנו בעיטה זה יעוף, בטח כשמגיע שיטפון ואז הוא מגיע והוא מרחיב את הנחל, לא רק יורד לעומק, אלא גם מרחיב, ואז הוא אוכל גם את הכביש
יעל רון בן משה:       פה היו עד לפני 12 שנים מדרגות בטון שהגנו על הכביש מפני השיטפונות ומפני ההיווצרות של הקניון מתחתיו
יעל רון בן משה:  אבל השיטפונות לא פראיירים, אז הוא בא מסביב, וזה מה שהוא עשה ואכל פה חצי כביש
יעל רון בן משה:  מזל שהשיטפון נגמר בזמן, זה היה ב-2003, אז הוא לא אכל את כל הכביש
יעל רון בן משה:  תחשבו שיש גשר והגשר הזה עומד על עמודים והוא מחובר בשני הצדדים לגדות שבנחל
יעל רון בן משה:  כשאנחנו נוסעים על כביש 90 אנחנו חוצים איזה 15 גשרים כאלה, מעבירי מים, ואז מגיע שיטפון, הנחל מוצף במים והשיטפון הזה, כוח הזרם מתחיל לקחת את החומר הזה שפה
יעל רון בן משה:  שוב, זה חומר רך, ואז מה שקורה, החומר מתחיל להיעלם
יעל רון בן משה:  גם הגדות פה נעלמות ובעצם הגשר נשאר באוויר
יעל רון בן משה:  ואז זה מה שקורה
יעל רון בן משה:      שימו לב מה קרה בנחל ערוגות, שיטפון במאי 2001
יעל רון בן משה:  הנה הגשר, זה הגשר של כביש 90, שיטפון גדול, אבל אתם רואים שהשיטפון מצליח לעבור מתחת לגשר, הוא לא מציף את הגשר, הגשר נבנה כך שהוא יכול לעמוד בשיטפון הזה
יעל רון בן משה:  אבל בשלב מסוים תראו מה קורה פה על הגדות של הנחל, העסק מתחיל לקרוס
יעל רון בן משה:  עכשיו אנחנו תיכף נראה מבט, הצלם עומד על הגשר ומצלם, זאת הגדה הדרומית
יעל רון בן משה:  הוא עכשיו על הגשר מצלם את הגדה הדרומית של הנחל ושימו לב מה קורה
יעל רון בן משה:  עכשיו הצלם בורח כי תיכף תראו מה השלב הבא, הגשר כבר מנותק, אין מה שיחזיק אותו
יעל רון בן משה:  הגשר קפוט, הלך, לא היה גשר שש שנים אחר כך עד שבנו את הגשר החדש
קריאה: מה נתן ביטחון לגשר החדש?
יעל רון בן משה: בנו אותו בצורה הרבה יותר נכונה מהבחינה הזאת, עם מערכת של הגנות במורד, במעלה
יעל רון בן משה:  התאימו אותו ככה שבעצם הוא לא מרגיש, עוצרים את ההתחתרות הזאת הרבה יותר במורד
יעל רון בן משה:  למען האמת, להיות כנים, בנו אותו מצוין, רק לא לקחו בחשבון תופעה אחרת שזה הבולענים שנפתחים, אז הגשר ההוא ננטש לפני שש שנים בגלל שנפתחו מתחתיו בולענים
יעל רון בן משה:  אבל למען האמת, נהיה גם כנים, יש דברים שאנחנו לא יכולים לחזות לעתיד
איילת חאקימיאן: אבל באמת מישהו בודק, אפרופו הגשרים שדיברתם, מישהו מנטר את זה?
יעל רון בן משה: שאלה מצוינת
יעל רון בן משה:  נתיבי ישראל אחראים על רצועת הכביש ו-20 מטר לכל צד
יעל רון בן משה:  העניין הוא שהתופעות האלה לא מתחילות ליד הכביש, הן מתחילות הרבה במועד, פה אנחנו נכנסים
יעל רון בן משה:  תיכף אני אראה לכם גם את עבודת הניטור שאנחנו עושים
יעל רון בן משה:  זה לא רק ניטור, אנחנו לוקחים את הניטור הזה למדע יישומי
יעל רון בן משה:  אנחנו גם מייעצים להם הלאה איך לתכנן את המתקנים ואנחנו עובדים איתם צמוד
יעל רון בן משה:  תראו, קו מתח גבוה גם, קפוט
קריאה: זה שלכם או שהמועצה המקומית מגילות - - -
יעל רון בן משה: אנחנו עובדים ביחד עם המהנדסים של המועצות, גם מגילות וגם תמר, עם רשות ניקוז ים המלח אנחנו עובדים הרבה מאוד
יעל רון בן משה:  בעצם רשות הניקוז היא זאת שמעגנת את כל הנושא הזה של הנחלים באזור ים המלח ועם נתיבי ישראל אנחנו עובדים ממש צמוד בפרויקטים הספציפיים בשביל לתת להם את התובנות שלנו
יעל רון בן משה:  אנחנו לא מהנדסים, אבל המהנדסים צריכים אינפוט כדי שהם יעשו את העבודה נכון
איימן עודה: צריך לשנות את התמונות כי כל שנה זה משתנה
יעל רון בן משה: אתה יודע מה? אפרופו מה שגם שאלת לגבי הנושא של הקטסטרופה, יש לנו מזל גדול
יעל רון בן משה:  אנחנו מסתובבים באמת באזור הכי יפה בארץ, אנחנו יורדים פעם בשבוע לפה
יעל רון בן משה:  אם תבואו גם לסיור אנחנו נורא נשמח כי אנחנו נורא נהנים לקחת לפה אנשים שיראו את היופי הזה, וגם שיבינו
יעל רון בן משה:  תקראו לזה איך שתרצו, קטסטרופה, אסון, זה לא משנה, גם הרי געש עושים קטסטרופה אבל אנשים באים לראות אותם, נכון? אז בינתיים, כל עוד זה קורה זה גם נורא יפה, למה שאנשים לא יבואו וייהנו? למה צריך לשים שלט 'סגור'? בייחוד אם אנחנו אומרים שאנחנו יכולים לתת את המעטפת המקצועית לזה
יעל רון בן משה:  נורא יפה, נכון?      אלה בולענים, יש כאלה אלפים לאורך חוף ים המלח, הם נורא יפים, אבל גם הם מהווים בעיה
יעל רון בן משה:  הנה בולענים שנפתחו במטעי התמרים של עין גדי
איילת חאקימיאן: קיבוץ עין גדי עורר את הכול, הרי נפל שם פעם מישהו
יעל רון בן משה: בדיוק
יעל רון בן משה:  הבולען הראשון שבן אדם נפל לתוכו זה היה פה, זה אתר הנופש שלהם
איילת חאקימיאן: הוא שואל מה קרה לו
יעל רון בן משה: בארץ בינתיים אף אחד לא נהרג מנפילה לבולען, אבל בוא נגיד שיש כמה אנשים שמקבלים מביטוח לאומי קצבאות
קריאה: אבל נהרגו מבולענים
דב שילנסקי: אנחנו רוצים להדגיש את הנקודה הזאת
דב שילנסקי:  עד היום עברו 30 שנה של תופעת בולענים, בינתיים היה אחד שנהיה מזה נכה
דב שילנסקי:  בן אדם שנהיה נכה זה עולם ומלואו, זה מאוד מאוד עצוב, אבל אם אנחנו לוקחים את כלל הפעילויות האלה ש - - -
איילת חאקימיאן: אבל זו לא סיבה לסגור את כל החופים
דב שילנסקי: לגמרי לא
יעל רון בן משה: אז אגיד גם איפה אנחנו נכנסים
יעל רון בן משה:  יש לנו גם בולענים בתוך נחלים, לא רק על החוף כמו שראיתם פה ולא רק שגורמים לנזקים האלה, גם בתוך נחלים וזה גם גורם נזק, זה מסכן את הגשרים שם
יעל רון בן משה:  אז מה אנחנו עושים? קודם כל אנחנו שם, לוקחים את הממצאים שם
יעל רון בן משה:  אני נמצא שם בחורף פעם בשבוע לפחות, אוספים מידע ומזה אנחנו מוציאים תובנות מדעיות, מוציאים דוחות של המכון הגיאולוגי
יעל רון בן משה:  לי נורא חשוב להוציא אותם בשפה לא מדעית, בשפה פשוטה, ואנחנו שולחים אותם מיד בתפוצה למהנדסים של המועצות האזוריות, לרשויות הניקוז, לרשות שמורות הטבע, נתיבי ישראל, בשפה פשוטה, לא צריך את המדעית, כדי שיבינו, שיידעו מה תכלס צריך לעשות עם זה
יעל רון בן משה:       לכן אנחנו עובדים איתם צמוד, הם גם הבינו שיש להם כתובת
יעל רון בן משה:  בעבר זה היה פחות, עכשיו הם מבינים שיש כתובת והם מתקשרים אלינו ומתייעצים איתנו
יעל רון בן משה:  אז אלה דוחות שיצאו בשנתיים האחרונות
יעל רון בן משה:  אנחנו נותנים תחזיות, הם רוצים לבנות גשר, הם רוצים לדעת איך ייראה הנחל הזה בעוד 15 שנה, מה יהיה הרוחב של הנחל
יעל רון בן משה:  היום הרוחב נגיד הוא ככה, אם תבנו גשר ברוחב הזה, ראיתם מה קרה בערוגות
יעל רון בן משה:  אנחנו נותנים להם תחזיות
יעל רון בן משה:  אנחנו גם יודעים להגיד להם, אנחנו אומרים להם, לקח לנו זמן לשכנע אותם שאנחנו לא יכולים לתת תחזית נגיד לעוד 50 שנה, אנחנו לא יכולים
יעל רון בן משה:  צריך ענווה גם בים המלח, צריך צניעות, לדעת מה הגבולות, יש דברים שאנחנו לא יכולים
יעל רון בן משה:  עד איפה שאנחנו יכולים אנחנו נותנים
יעל רון בן משה:  אלה תחזיות שנתנו
יעל רון בן משה:       אנחנו יוצאים לשטח
יעל רון בן משה:  פה אנחנו ביחד עם נתיבי ישראל
יעל רון בן משה:  זה חסן, המהנדס של נתיבי ישראל פה מהאזור, זה רשות שמורות הטבע, רשות הניקוז
יעל רון בן משה:  פה אנחנו מתכננים איתם גשר בנחל חבר
יעל רון בן משה:  אני רוצה להביא עוד דוגמה, אנחנו לא רק נביאים, באים עם אסור או לא, להיפך
יעל רון בן משה:  פה רצו לעשות גשר ב-70 מיליון שקל כי הם חשבו שהולך להיות פה דברים שראינו כמו בנחל ערוגות
יעל רון בן משה:  אנחנו דווקא אמרנו להם: תירגעו, לא צריך
יעל רון בן משה:  בוטל
יעל רון בן משה:  אנחנו יודעים להגיד איפה אפשר, כמו עם הבולענים אנחנו נגיד איפה כן אפשר להיכנס לחוף
איילת חאקימיאן: יש גם תיירות מרפא לים המלח
יעל רון בן משה: יש המון דברים, לא צריך לוותר על הכול בגלל זה
יעל רון בן משה:  פה זה פרויקטים כמו בנחל צאלים, במפעלי ים המלח, אנחנו נותנים ייעוץ לזה
יעל רון בן משה:  יש לנו מצלמות בשטח, אנחנו מתעדים את השיטפונות, לא בשביל הכיף, גם בשביל הכיף, אבל גם כי אפשר להוציא מזה הרבה מאוד תובנות
יעל רון בן משה:  זה בנחל קידרון, מצלמה במעלה הנחל, במורד והיא מחכה לשיטפון, היא מצלמת כל הזמן רציף
יעל רון בן משה:  תיכף מגיע לפה שיטפון, הנה הגיע השיטפון, זאת מצלמה שנמצאת במורד הנחל, לוקח זמן עד שהשיטפון נמצא למעלה, עד שהוא מגיע למורד והנה מגיע השיטפון עכשיו פה
יעל רון בן משה:       הדברים האלה חשובים לנו כי אנחנו לוקחים את המידע הזה, פה הגיע הגל הראשון ב-11:09, פה ב-11:26, לוקחים את המידע הזה, מכניסים אותו לתוך מודלים שלנו
יעל רון בן משה:  מודל זה רק תוכנת מחשב, אנחנו צריכים לראות שהיא עובדת נכון, בשביל זה יש לנו ציוד מדידה בשטח ואז אנחנו יכולים להריץ פה
יעל רון בן משה:  זו מפה מלמעלה, אתם רואים שיטפון מתקדם בנחל, פה הייתה לנו מצלמה עליונה, המצלמה התחתונה, אנחנו ראינו בשטח כמה זמן לקח להגיע מפה לפה, לאיזה גובה המים הגיעו, אז פה אנחנו רואים את הגובה של המים, פה זה המהירות של הזרימה, בעזרת החישובים האלה אנחנו יכולים לבוא אחר כך ולהגיד שאנחנו יודעים שבשיטפון הזה שזאת תהיה המהירות של הזרימה, פה הולכת לקרוס נגיד הגדה
יעל רון בן משה:  ככה זה נראה
יעל רון בן משה:       אנחנו לא נמצאים בשטח כל הזמן, במודלים האלה אנחנו יכולים להתחיל לשחק, שיטפון גדול, שיטפון קטן, אבל בלי שיש לנו מדידות בשטח אנחנו לא יכולים לדעת אם המודלים שלנו נכונים
יעל רון בן משה:       מודלים לצרכי תכנון גם
יעל רון בן משה:  הנה עוד פרויקט ענק שעשו מפעלי ים המלח, אבל ביחד עם הרשויות הממשלתיות, הם אישרו את כל הדברים האלה, ורצו לבנות פה כל מיני מערכות