GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי-לי שפיגלמן: תודה רבה, צהריים טובים.
שי-לי שפיגלמן: תודה רבה ליו"ר ה וועדה ח"כ קאבלה, תודה רבה לכל חברי הכנסת, תודה רבה וברכות, גם אני מרגישה שחברי וידידי יו"ר עמותת נגישות יובל וגנר שאנחנו עובדים ביחד הרבה שנים כבר כדי לקדם את הנושא, הוא עושה עבודת קודש, נלחם בטחנות רוח וכל הכבוד.
שי-לי שפיגלמן: אני גם שמחה על כמות הנרשמים והמשתתפים כי הנושא מקבל בולטות ועניין, זה לא תמיד היה כך ואני חושבת שזה מאוד חשוב.
שי-לי שפיגלמן: אני רוצה להגיד כמה מילים בקצרה כדי לאפשר גם להרבה דוברים אחרים.
שי-לי שפיגלמן: הנושא מאוד חשוב, גם לי בתפקידי עכשיו כמנכ"לית משרד המדע והטכנולוגיה, כי הנושא הטכנולוגיה, ותיכף נגיד כמה מילים, הוא קריטי בהקשרים האלה, וגם בתפקידי הקודם כמנהלת המיזם הלאומי "ישראל דיגיטלית" שגם שם פעלנו בנושא.
שי-לי שפיגלמן: כשאתה מנגיש שירותים דיגיטליים למוצרים ושירותים ממשלתיים אתה חייב להקפיד שהם נגישים לכולם וזה היה חלק מהאג'נדה שלנו גם בישראל דיגיטלית וכמובן ממשיכים את זה אחרי שעזבתי.
שי-לי שפיגלמן: חשוב להגיד, והיו לי שיחות ארוכות עם יובל וגנר, שאנחנו נמצאים במקפצה בדור הבא.
שי-לי שפיגלמן: עד עכשיו טיפלנו באתרי אינטרנט בקצת מהשירותים הממשלתיים והשירותים הציבוריים ובאמת יש חוק וכל אתרי האינטרנט חייבים להיות מונגשים, הציבוריים ובכלל, ואני חושבת שבסך הכלי יש התקדמות מאוד משמעותית בהקשר הזה גם באתרים של משרדי הממשלה, אבל אנחנו בעולם ובעידן, ואני חושבת שהקורונה המחישה את זה בצורה מאוד משמעותית, שהכל דיגיטלי והכל טכנולוגי.
שי-לי שפיגלמן: מחר יהיו רכבים אוטונומיים ויצטרכו לנהוג בהם או להפעיל אותם, זה לא ממש לנהוג, גם אנשים עם מוגבלויות, ומחרתיים יהיו טכנולוגיות אחרות מתקדמות חדשות, שכל האוכלוסייה צריכה להפעיל אותן, בין אם אתה עם מוגבלות כזאת או מוגבלות אחרת ובעצם כולנו מוגבלים באיזו שהיא צורה, אבל באופן סטטיסטי האחוזים הם גבוהים, בין 10%, 20% ו-30% יש להם איזו שהיא מגבלה, בטח אם אתה כולל את האנשים המבוגרים ואזרחים ותיקים, ואנחנו צריכים לוודא שהטכנולוגיות שאנחנו מפתחים נגישות לכולם.
שי-לי שפיגלמן: אנחנו רוצים גם לתקן טעויות מהעבר.
שי-לי שפיגלמן: מה שאני רוצה להגיד זה שכשהתחלנו לחשוב על נגישות לבניינים ונגישות פיזית הבניינים כבר היו בנויים ואז היה צריך להוציא המון כסף לעשות את כל התיקונים של מדרכות ושל שיפועים ושל מעלונים בבניינים שהיו קיימים.
שי-לי שפיגלמן: כנ"ל באתרי אינטרנט.
שי-לי שפיגלמן: כשהתחלנו את התהליך של אתרי האינטרנט, הרבה מהאתרים כבר היו מפותחים ועכשיו היה צריך להוסיף ולתקן אותם, זו עלות גבוהה.
שי-לי שפיגלמן: הרעיון שמובילה נגישות ישראל שהוא מאוד מעניין ומהפכני ברמה העולמית זה איך אפשר מראש, לפני שאנחנו מתחילים לפתח טכנולוגיות חדשות, לפני שאנחנו הסטרטאפ ניישן נמצאים בחזית, בוא נוודא שאנחנו מפתחים טכנולוגיות כשאנחנו חושבים על זה גם בטח במגזר הציבורי כשאנחנו רוכשים טכנולוגיות וגם במגזר הפרטי, הן נגישות מלכתחילה.
שי-לי שפיגלמן: זאת אומרת כשאנחנו מפתחים אותן, מתכננים אות, לתכנן אותן נגישות.
שי-לי שפיגלמן: התוספת לעלות במקרה הזה היא כנראה מסתמנת כשולית והיתרון בשוק שאתה מקבל א.
שי-לי שפיגלמן: נגישות לשוק הרבה יותר רחב כחברה פרטית וודאי למוצרי ממשלה היא קריטית.
שי-לי שפיגלמן: לכן אני מאוד מאמינה בחזון שמובילים נגישות ישראל.
שי-לי שפיגלמן: אנחנו בוחנים את זה גם אצלנו, אנחנו נשמח לראות איך אפשר לקדם את זה.
שי-לי שפיגלמן: אני קוראת למשרדי ממשלה אחרים שרוצים לשתף פעולה בנושא הזה והנושא קרוב לליבם, אנחנו עובדים כמובן גם עם משרד המשפטים ונציג שוויון אנשים עם מוגבלויות אבל גם מקומות אחרים שרוצים לבחון איך אפשר לפתח טכנולוגיות ושהסטארט אפ ניישן תהיה לא רק סטארט אפ ניישן אלא גם סטארט אפ ניישן accessible ניישן, לראות איך לעשות את זה ביחד ואני מזמינה דיון, זה לא פשוט ולא טריוויאלי, איך עושים מהלך כזה, בלי להשית עלויות משמעותיות על המגזר הפרטי, ואני קוראת ומזמינה לדיון מהותי בנושא הזה כי זה בעיני קריטי ואנחנו בחלון הזדמנויות שזה הזמן להתחיל את המהלך הזה.
שי-לי שפיגלמן: אז תודה על הדברים ואני מברכת על הישיבה המאוד חשובה הזאת ומעבירה בחזרה את רשות הדיבור.
עינב קאבלה: תודה רבה שי-לי שפיגלמן מנכ"לית משרד המדע והטכנולוגיה, אני רק רוצה להגיד שאני מברכת את זה שאת כנציגת משרד ממשלתי, בהחלט מברכת ורוצה בקידום הנושא וגם קוראת לשותפייך בממשלה להירתם לנושא ולראות כיצד ניתן לקדם אותו.
עינב קאבלה: אני חושבת שאתם יכולים בעניין הזה גם להיות חוד החנית ובחזית הזאת של המשרדים הממשלתיים שיירתמו וייקחו את הדבר הזה קדימה, כמובן שאנחנו גם נעשה את עבודתנו בעניין.
עינב קאבלה: ח"כ טלי פלוסקוב בבקשה
טלי פלוסקוב: שלום גבירתי.
טלי פלוסקוב: קודם כל אני באמת חושבת שקיום הדיון הזה כל כך חשוב בנקודת הזמן הזו לכן כמובן אני מודה לך ולכל מי שנמצא היום איתנו.
טלי פלוסקוב: יצא הגורל שניהלתי דיון בוועדת העבודה הרווחה והבריאות בנושא של חירשים.
טלי פלוסקוב: נפגשתי עם האנשים האלה ושמעתי על מצוקתם, בכך שלא בכל מקום הם יכולים להבין את הפניות הכי קריטיות והכי אישיות לכל אחד, כולל בתי החולים, כולל שירות רפואי שזה בסיסי לחלוטין.
טלי פלוסקוב: יחד איתם נפגשנו עם שר הבריאות יולי אדלשטיין ויחד איתם אנחנו כרגע נמצאים בתהליך של הנגשה והכרה בשפת הסימנים כשפה נוספת לעבודה בנושא, זה נורא היה לי חשוב להגיד פה ואני מברכת על כך שכל הדיון הזה גם עובר בתרגום סימולטני וזה דבר נפלא, הלוואי שבכל הוועדות יעשו את זה.
טלי פלוסקוב: אבל אני רוצה ברשותך לעצור על משהו מסוים שחלקית אני מאוד גאה בו ודבר שני אני תקועה בו.
טלי פלוסקוב: אני קיבלתי פניות של אנשים מבוגרים, קשישים, אזרחים ותיקים שאנחנו יודעים טוב מאוד שבתקופה הזאת הם נמצאים לבד בביתם, אנחנו יודעים כמה הבדידות מסוכנת לאנשים האלה ועד כמה המחלה של הבדידות יכולה להיות מסוכנת מכל מחלה אחרת, והאנשים האלה נמצאים במצב שהם לא יוצאים מהבית, בכל אופן לא שאסור אלא בגלל שהם חייבים לשמור על עצמם וכך צריך להתנהג.
טלי פלוסקוב: אנחנו עכשיו נמצאים פה בדיון בוועדה ורוב האורחים של הכנסת נמצאים איתנו בזום.
טלי פלוסקוב: אני אומרת למה שאנחנו לא נלמד את האנשים המבוגרים האלה להשתמש בזום.
טלי פלוסקוב: אגב, מי שחושב שהאנשים האלה בלי מחשבים טועה.
טלי פלוסקוב: לאנשים האלה יש סמארטפונים ומחשבים ויש להם אינטרנט ויש להם פייסבוק ויש להם המון דברים.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו כמדינה שאחראית על האנשים האלה נלמד אותם איך להשתמש באותו זום, ורבותיי, תתארו לעצמכם מצב, התעמלות ספורט בזום בטלוויזיה, שרים ביחד, רוקדים ביחד, מבקרים בעולם ביחד, אנחנו פשוט נציל אותם מאותה בדידות שכולנו כל כך לא רוצים שתהיה לאנשים האלה, שלא ירגישו בכל אופן בבדידות.
טלי פלוסקוב: אני חייבת לחלוק איתכם שמחה שהצלחתי לשכנע את שר האוצר ישראל כץ אפילו כסף לתת.
טלי פלוסקוב: 2.5 מיליון שקל שממשרד האוצר נתנו לנושא הזה.
טלי פלוסקוב: רצינו להעביר את ה כסף דרך המשרד לשוויון חברתי ומה שרציתי לעשות, קודם כל 2.5 מיליון שקל כמובן לא מספיק לכולם, אז אמרתי בואו נתחיל קודם מניצולי השואה, כי שוב אני חוזרת, מי שחושב שניצולי שואה זה רק בני 100 ומעלה, טועה, יש לנו המון אנשים שקשורים לטכנולוגיות ויודעים להסתדר ויש לנו ארגון יציג של ניצולי שואה, שזה המרכז הארגוני, המשרד לשוויון חברתי, אני לא יודעת עוד פעם איפה הבירוקרטיה במדינה שלנו, זה מרגיז בטירוף.
טלי פלוסקוב: יש כסף, יש ארגון שיכול לקחת ולעשות את זה, ארגון יציג, זה לא תמיכות.
טלי פלוסקוב: למה אנחנו נתקענו שם אני לא מבינה.
טלי פלוסקוב: מישהו צריך לעזור לי, אם זה צריך להיות דרך משרד המדע, חבל שלא - - - לפני המנכ"לית פשוט קיבלתי טלפון דחוף, אני צריכה את הכסף הזה שיש כסף להעביר למשרד שיכול מיד להעביר את הכסף למרכז הארגונים.
טלי פלוסקוב: היום האנשים האלה לבד.
טלי פלוסקוב: אני לא יכולה לחכות חצי שנה לכל הבירוקרטיה וכל ההחלטות של היועצים המשפטיים.
טלי פלוסקוב: זה כסף שצריך להגיע מיד לאנשים שילמדו את האנשים האלה.
עינב קאבלה: זה בעצם עבור מה שקרוי אוריינות ללמידת השימוש בטכנולוגיה?
טלי פלוסקוב: זה בדיוק לזום.
טלי פלוסקוב: זה כדי ללמד את האנשים.
טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שיש עמותה שהתחילה לעשות את זה, להעביר לאנשים, ואני שומעת איזו התלהבות יש בין האנשים המבוגרים.
טלי פלוסקוב: אז איפה אנחנו המדינה.
טלי פלוסקוב: למה שאנחנו ברגעים הכל כך קשים לאנשים האלה לא ניתן להם.
טלי פלוסקוב: אז יש כסף.
טלי פלוסקוב: אני עוד פעם חוזרת ואומרת, גייסתי כסף, תמצאו לי דרך משפטית שהכסף הזה יגיע לאנשים האלה.
טלי פלוסקוב: למה אנחנו צריכים להיות תקועים?
טלי פלוסקוב: ופה כמובן הפניה למשרדי הממשלה.
עינב קאבלה: תודה ח"כ פלוסקוב.
עינב קאבלה: אני רק אגיד שאנחנו נראה בהצגת הדברים בהמשך שגם הנושא של אוריינות באמת זה חלק מהדברים שהם פה, כחלק מהמכלול שצריך בשביל להגיע למטרה הזאת ופה צריך אני חושבת שיהיה משרד אחד.
עינב קאבלה: אני רגע לוקחת צעד קדימה את מה שדיברת עליו, משרד שיתכלל את זה ויעשה תכנית ארצית לנושא הזה כדי לגעת בכל האוכלוסיות.
טלי פלוסקוב: את צודקת לחלוטין.
טלי פלוסקוב: אבל אני עוד פעם אומרת, זה צריך לעשות אתמול.
טלי פלוסקוב: יש קשישים שממתינים, יש את מרכז הארגונים שמוכן לעשות את זה.
טלי פלוסקוב: אנחנו לא מוצאים את הדרך.
עינב קאבלה: אם יש משרד ממשלתי שנמצא איתנו בזום ורוצה ויודע להתייחס לזה, אני אשמח שבהמשך הדיון יתנו לזה התייחסות.
טלי פלוסקוב: נשמח מאוד לשמוע.
עינב קאבלה: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור למר יובל וגנר יו"ר עמותת נגישות ישראל שבאמת בחזית העשייה הבלתי פוסקת בנושא ונחישות ואני גם מודה לך בהזדמנות זו על שיתוף הפעולה בגיבוש הדיון.
יובל וגנר: תודה רבה ליו"ר הוועדה עינב, לצוות שלך, לחברי הכנסת שאיתך סביב השולחן שתומכים ומלווים ויש גם רבים בפורום שהצטרפו לדיון הזה שמכירים את הפעילות שלנו כבר מזה שנים שאנחנו מובילים.
יובל וגנר: בואו ישר נקפוץ למצגת שנשתף את המתווה שאנחנו רואים בחשיבות רבה שיובל בצורה מקצועית כדי שבאמת פעם אחת ולתמיד נעשה את זה כמו שצריך וכשם הדיון, נמנע את אותם פערים חברתיים שכרגע הם כתובת ענקית על הקיר או יותר נכון כתובת אזהרה ענקית על הקיר בבואנו להכנס לעידן הטכנולוגי.
יובל וגנר: בואו ישר נקפוץ למצגת.
יובל וגנר: קודם כל רקע.
יובל וגנר: במדינת ישראל צריך לזכור שיש לנו חוק שוויון שמדבר על אותו שוויון, זכותנו הבסיסית לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות וזה חוק קיים שמדבר על אי אפלייה הוא מדבר בפני עצמו.
יובל וגנר: מדינת ישראל גם חתומה על אמנה בין-לאומית שגם היא מדברת על אותה זכות לשוויון בחיים ובשירותים לחיים לאנשים עם מוגבלות.
יובל וגנר: בהקשר של נגישות טכנולוגית חשוב להבין שאנחנו מדברים על קהל מטרה אדיר של 1.5 מיליון אנשים עם מוגבלות ועוד כמחצית מהאזרחים הוותיקים שגם הם אנשים עם מוגבלויות, אנחנו מדברים על כ-2 מיליון איש בישראל שצריכים נגישות בעידן הטכנולוגי.
יובל וגנר: וראינו בדיוק עכשיו בחודשים האחרונים, ודיברה על זה כרגע ח"כ טלי על החשיבות או מה שקרה בתקופת הקורונה, איך שברגע אחד שהיינו בסגר ולצערנו אנחנו מיום שישי עוד פעם בסגר, אנחנו בעצם נאלצים וזו הדרך היחידה שלנו לתקשר ולצרוך שירותים מהמדינה, מהעסקים, ומכל מקום אחר, מרשויות מקומיות, רק בדרך דיגיטלית.
יובל וגנר: לפני שמתחילים הלאה לרוץ חשוב שניישר קו בעיקר במושגי יסוד כדי שכולנו נהיה על אותו דף.
יובל וגנר: אז טכנולוגיה כל מי שמכיר ופה רובם מכירים, בגדול, מדובר על חומרה ותוכנה שמייצרת מוצרים ושירותים שבסוף אנחנו משתמשים.
יובל וגנר: לצורך הדיון הזה חשוב להבין שאנחנו לא מדברים על טכנולוגיה של חלליות או טכנולוגיה אלקטרונית או המון טכנולוגיות שהן חשובות, אנחנו מדבירם רק על טכנולוגיות שבהן אנחנו האזרחים, התושבים של המדינה, משתמשים לצורך קבלת שירותים.
יובל וגנר: מנכ"לית מזכר המדע הזכירה לדוגמה אוטו, באוטו נוהגים, אנחנו לא מנגישים את הטכנולוגיה של המכונית של המנוע ההיברידי, אנחנו כן נצטרך להנגיש את הממשק איך אנחנו כאנשים עם מוגבלות, איך לצורך העניין אדם עיוור יוכל לנסוע במכונית אוטונומית או להפעיל מכונית אוטונומית.
יובל וגנר: שירות נגיש הוגדר יפה בתקנות הנגישות של חוק שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלות ובעצם מדובר על מצב שבו כל ארגון שנותן שירותים לא משנה איזה שירותים הוא נותן, אבל בין הארגון לבין לקוחותיו, השירות הזה צריך להיות כזה שגם אם אתה אדם עם מוגבלות ראיה או שמיעה או קוגניטיבית או פיזית, לא משנה מה היא, תוכל לצרוך אותה כמו כל אחד אחר.
יובל וגנר: נגישות – מילה שאני לאחרונה טוען שלצערי גנבו לנו אותה, כי במקור המילה נגישות היא נגישות לאנשים עם מוגבלות, קרי התאמות שעושים כדי שאנשים עם מוגבלות יוכלו להשתמש או לצרוך שירות או מוצר, תשימו לב שהיום הרבה פעמים משתמשים במילה כנגישות לזמינות של טכנולוגיה או זמינות של שירות.
יובל וגנר: אנחנו מדברים על נגישות בהקשר של יכולת אנשים עם מוגבלות להשתמש, קרי התאמות.
יובל וגנר: טכנולוגיה מסייעת – כאשר מדברים על טכנולוגיה מסייעת מדברים על טכנולוגיות שנעשו ייעודית לשימוש על ידי אנשים עם מוגבלות וההבדל בין המושג טכנולוגיה מסייעת לטכנולוגיה נגישה היא ההבדל הבא.
יובל וגנר: טכנולוגיה מסייעת היא טכנולוגיה שמיועדת לאדם, מכשיר שמבוסס על טכנולוגיה שמסייע לאדם עם מוגבלות באופן אישי לדוגמה כיסא גלגלים לצורך העניין, משהו אישי.
יובל וגנר: טכנולוגיה נגישה זה יותר ה-one to many, טכנולוגיה שמשרת הרבה אנשים עם מוגבלות, לדוגמה אתר אינטרנט.
יובל וגנר: ברגע שהנגשנו אתר אינטרנט הוא לא משרת רק אדם אחד ספציפית אלא הוא כלי שמשרת את כל סוגי המוגבלויות באותה דרך.
יובל וגנר: המושג הזה שעכשיו אנחנו מציגים שירות מבוסס טכנולוגיה הוא מושג קריטי לדיון בו אנחנו נמצאים היום כי זה הדגש, כי אנחנו לא מדברים על הנגשה של הטכנולוגיה עצמה, אנחנו מדברים בסוף על השכבה שמקשרת בין הטכנולוגיה לבין השימוש של אנשים עם מוגבלות ובדרך כלל זה השירותיות.
יובל וגנר: זאת אומרת שירות שנוצר על ידי הטכנולוגיה.
יובל וגנר: אני אתן דוגמה, אם לדוגמה היום הולכים להמיר את המוקדים הטלפוניים ממוקדים מאויישים למוקדים ממוחשבים, אלו מכם שמכירים את המושג 'בוט', זה בעצם טכנולוגיה, אנחנו לא מנגישים את הטכנולוגיה עצמה אבל השירות שלה הוא בסוף צריך להיות כזה שהוא מזהה אם הלקוח שמדבר הוא אדם עם מוגבלות שמיעה או ראייה או פיזית ובהתאם לאיך שהוא נשמע ומה הוא מבקש ומה הוא מדבר, הטכנולוגיה עדיין צריכה להתאים את עצמה כדי לתת שירות גם לאדם שהוא עם מוגבלות כזאת או אחרת.
יובל וגנר: עוד דבר שחשוב ליישר בו קו זה הנושא של שילוב.
יובל וגנר: לאחרונה מדברים הרבה על accessibility and incaution אז accessibility זו נגישות, דיברנו על התאמות לשימוש על ידי אנשים עם מוגבלות, כאשר מדברים על שילוב בדרך כלל מדברים על שילוב שהוא תרבותי כי תרבויות שונות צורכות באופן שונה.
יובל וגנר: אצלנו בארץ זה מאוד בולט כי יש לנו את האוכלוסייה החרדית ואת האוכלוסייה החרדית ודיברנו קודם גם על האוכלוסייה של האזרחים הוותיקים, מעבר למוגבלויות יש להם גם מאפיינים שלדוגמה בשבת החרדים לא ישתמשו בשירותים.
יובל וגנר: דוגמה קטנה.
יובל וגנר: ככה שאנחנו מדברים על נגישות, אנחנו פחות מדברים על נושא של שילוב תרבותי על אף שהוא מאוד חשוב.
יובל וגנר: חשוב להבין את ההתפתחות של הנגישות עם השנים, היא התחילה בנגישות בסדרה בנויה, הפיזי, כבר לפני 50 שנה בעולם, היא התפתחה לנגישות חברתית, קרי התעסקות בזה שאנחנו אנשים עם מוגבלות בשונה ממוגבלים, מנכים, אנחנו אנשים כמו כולם, אנשים עם מוגבלות.
יובל וגנר: אנחנו נמצאים בעיצומו של עידן של נגישות השירות שבו ארגונים מנגישים את כלל השירותים שלהם כלפי הלקוחות, עושים את זה בצורה שכל השירותים נגישים לכל סוגי המוגבלויות ואפילו בעידן של היום, מה שנקרא עידן הפרסונליזציה, ואנחנו במעבר לתחום הבא שנקרא נגישות השירות הטכנולוגי, אנחנו כבר קצת בתחילתו אבל ממש קצת בתחילתו, ואנחנו בדרך עוד יותר קדימה לנגישות המוצר שזו הרצאה נפרדת שתקרה בפעם אחרת.
יובל וגנר: חשוב להכיר שכבר היום תקנות הנגישות השירות בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות כבר היום עוסקים בנגישות טכנולוגית, נגישות של שירותים טכנולוגיים, כבר היום אנחנו מחויבים לאתרי אינטרנט נגישים מראש, אפליקציות נגישות מראש, הנגשת מידע כמו מסמכים, מצגות, סרטונים שזה גם נושא טכנולוגי וגם נושא של מכשירים אוטומטיים כמו בנקטים, מכשירי מידע, תורים, וכרטיסים.
יובל וגנר: כל זה כבר היום הוא בגדר חובה מראש בתוך חקיקת שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלות וחשוב להכיר את זה.
יובל וגנר: ברגע שאמרנו את זה, כולנו עלינו להסתכל קדימה ובעצם כשאנחנו אומרים להסתכל קדימה זה להסתכל עכשיו כי זה קורה לנו כבר עכשיו סביב הקורונה.
יובל וגנר: הנה אנחנו כולנו מדברים בסביבת זום.
יובל וגנר: מי היה מדמיין לפני חצי שנה שזה יקרה.
יובל וגנר: אם תדברו עם הממשל תבינו שהוא כולו, רוב השירותים הם דיגיטליים, הבנקאות דיגיטלית, הרפואה דיגיטלית, היברידית, החינוך היברידי וכולי.
יובל וגנר: כל הטכנולוגיה הולכת להיות חלק אינטגרלי יום יומי בחיים שלנו, באופן שבו נצרוך שירותים דרך מגוון טכנולוגיות, מכוניות אוטומטיות, רובוטים, מציאות מדומה, שירות מרחוק, ערים חכמות, IT, הכלה כל יהיה טכנולוגי.
יובל וגנר: זה יהיה חלק מהותי ודרמטי ביום-יום שלנו ולכן ברור שהכתובת על הקיר, העתיד יהיה טכנולוגי.
יובל וגנר: כשאנחנו מדברים על העתיד הטכנולוגי אנחנו צריכים להבין שהקשר שלנו עם הארגונים שאיתם אנחנו מדברים ביום יום שזה שירותים דרך משרדי הממשלה, שירותים שאנחנו צורכים מהרשויות המקומיות והאזוריות שאנחנו גרים בהם, השירותים שאנחנו צורכים מחברות הטלפון והסלולר והבנקים והביטוח והקניות והאון-ליין הם שם, והמלכ"רים כמו שירותי בריאות, שירותי אקדמיה, כל אלו הולכים להיות יותר ויותר עם טכנולוגיות שאנחנו נצטרך כאזרחים, כתושבים, כלקוחות, להשתמש.
יובל וגנר: בדיון הזה אנחנו מדברים איך נוודא שהטכנולוגיות האלה שהן טכנולוגיות בין ארגונים לבין לקוחות מה שנקרא B2C, תהיינה נגישות מראש.
יובל וגנר: השקף הזה הוא קריטי להבנה כי בשונה מעולם הסטארט אפ ניישן, בשונה מעולם שבו יש מלא hub וחממות שיוזמות פיתוחים טכנולוגיים בתחומי החיים השונים, אנחנו כל יום ערים לעוד תכנית ועוד קול קורא, אבל בעולם הזה שקיים היום מתפתחים דברים באופן ספורדי.
יובל וגנר: פה יש יוזמה, שם יש יוזמה, שלא לדבר שרק אחת מני רבות מצליחה.
יובל וגנר: אבל כאשר אנחנו מדברים על נגישות טכנולוגית לאנשים עם מוגבלות אנחנו צריכים להבין שאנחנו מכוונים למטרה אחרת לגמרי.
יובל וגנר: אנחנו מכוונים לזה שכל הטכנולוגיות, כל השירותים שיינתנו באמצעים טכנולוגיים, כולם במאה אחוז חייבים להיות נגישים, בכל התחומים.
יובל וגנר: בתעסוקה, בתיירות, רווחה, תרבות, קמעונאות, חינוך ובריאות, כולם יהיו חייבים להיות נגישים כי הרי לא יעלה על הדעת שבבריאות הם לא יהיו נגישים ואנחנו האנשים עם מוגבלות, נהיה מחוץ לשירותי הבריאות הטכנולוגיים או שנהיה רק בגלל שאיזו אפליקציה אחת או איזו תוכנה או איזה רובוט אחד נגיש ורק שם נזכה לשירותים.
יובל וגנר: הכל חייב להיות נגיש ופה חשוב להבין שזו מטרה קריטית.
יוראי להב-הרצנו: אני יכול לשאול שאלה לפני שתמשיך הלאה?
יוראי להב-הרצנו: כשאתה מדבר על כל מיני אנשים שמנגישים את הטכנולוגיה בין אם זה רשות מקומית, ממשל או חברות פרטיות, האם אתה עושה איזו שהיא הפרדה בין צריך שהם יונגשו, ברור לי ששירותי בריאות ושירותים שאתה מקבל מהמדינה חייבים להיות נגישים אליך כי אלו שירותים שהמדינה חייבת לספק.
יוראי להב-הרצנו: האם אתה חושב שאת אותו דבר צריך להחיל על חברות פרטיות?
יוראי להב-הרצנו: האם אתה חושב שהרגולציה צריכה לחייב חברות פרטיות להנגשה לאנשים עם צרכים מיוחדים גם באפליקציות כמו למשל ווייז או וולט?
יובל וגנר: התשובה היא כן.
יובל וגנר: יכול להיות שכן כדאי לעבור על כל המצגת כי אנחנו מגיעים לדיון הזה מיד.
יובל וגנר: אז כמו שאמרנו בסוף אנחנו מכוונים לכל תחומי החיים ובעצם מה מפחיד?
יובל וגנר: נתחיל מתסריט האימה.
יובל וגנר: אנחנו מפחדים ממצב שייווצרו פערים חברתיים אדירים כתוצאה מכך שאנשים עם מוגבלות לא יוכלו להשתמש בטכנולוגיות ושירותים מבוססי טכנולוגיה, בכל תחומי החיים השונים, דבר שיגרום לפערים חברתיים גדולים ועלויות רבות למדינה.
יובל וגנר: השאלה היא כיצד מוודאים שטכנולוגיות העתיד והשירותים המבוססים על טכנולוגיות שבהם נצטרך להשתמש כולנו כאזרחי המדינה, כתושבים בערים החכמות, כלקוחות של עסקים, תהיינה נגישות מראש בכל תחומי החיים לאנשים עם מוגבלות, קשישים ומתקשים.
יובל וגנר: צריך להבין שיש לנו פה הזדמנות הסטורית שנוצרה עכשיו כי אנחנו מבינים שזה חובה, אנחנו מבינים שצריך, לשאלתך, אנחנו מבינים שלא יכול להיות שרק השירותים הדיגיטליים של המדינה יהיו נגישים, ושירותים באזורים אחרים כמו עסקים או רשויות מקומיות או מקומות אחרים לא יהיו נגישים וכל ההזדמנות ההסטורית הזאת מדברת להנגיש את העתיד הזה מראש והדגש הוא מראש.
יובל וגנר: כשעושים מראש, זה קל לעצב, קל לתכנן וזה כמעט לא עולה כסף.
יובל וגנר: איך אנחנו הולכים לעשות את זה?
יובל וגנר: אנחנו מדברים על כל השירותים שהם מבוססי טכנולוגיות כמו שאמרנו בין הארגונים לאזרח, בכל תחומי החיים, יהיו נגישים מראש לשימוש אנשים עם מוגבלויות שונות ובכלל זה קשישים.
עינב קאבלה: יובל אם תוכל, כדי שבאמת נגיע גם ל- - - ולפתרונות שאתה מציע, קח אותנו אולי טיפה קדימה.
יובל וגנר: אנחנו מגיעים לאיך מיד.
יובל וגנר: אז תכלס, אם המיזם הזה של להנגיש את הכל מראש ומיד נציג איך עושים אותו, אנחנו נעשה אותו, א.
יובל וגנר: אנחנו נמנע פערים חברתיים טכנולוגיים.
יובל וגנר: ב.
יובל וגנר: נאפשר ונמשיך לאפשר שילוב של אנשים עם מוגבלות בחברה ובשוויון, כל עולם הפיתוח יגרום להעצמה כלכלית לעסקים המפתחים והמטמיעים, יגרום להעצמה כלכלית למדינה מהגדלת הייצוא והגידול בתעסוקה וההכנסות ממסים, נגרום לקידום העסקת עובדים עם מוגבלות וקשישים, נשפר את המצב התדמיתי של ישראל בעולם ובעיקר, אפרופו הקורונה, נחסוך עלויות אדירות שאם לא נעשה את זה כמו שצריך ונצטרך להנגיש רטרואקטיבית, העלויות הן מטורפות שלא נוכל לעמוד בהן.
יובל וגנר: שני דברים שצריכים ללמוד.
יובל וגנר: אנחנו חייבים ללמוד מהעבר, חייבים להימנע מהנגשה רטרואקטיבית שהיא יקרה, וחייבים להבין שבלי חקיקה, שהיא או חקיקה או תקנות, לא נצליח לייצר שהנגישות היא מלאה ורוחבית כפי שהצלחנו – ואנחנו יודעים שהצלחנו – גם בתחום הבניה, גם בתחום השירותים וגם בתחום האינטרנט.
יובל וגנר: ההיגיון הכלכלי, צריך להבין, ולשאלתך ושאלת מי ששאל קודם, זה שזה לא נטל.
יובל וגנר: צריך להסתכל על כל הדבר הזה כעל השקעה.
יובל וגנר: גוף שינגיש א.
יובל וגנר: הוא מנגיש ואז הוא מייצר נגישות ל-100% מהלקוחות שלו ויזם שמנגיש את המוצר שלו או את הטכנולוגיה שלו, זה מגדיל לו את הפוטנציאל גם של המכירות וגם של כמות הלקוחות שהוא משרת, כך שזה מודל כלכלי של win-win-win ופרטים יהיו בהמשך.
יוראי להב-הרצנו: יובל, הלוואי וזה היה ההיגיון הכלכלי כי אם זה היה ההיגיון הכלכלי זה כבר היה קורה בפועל ולכן אני אומר שבמידה ואתה רוצה לומר את זה, אני הייתי מגבה את זה בטיעון אחר שאומר שהחנויות בציבור, צריכות להיות נגישות לאנשים עם צרכים מיוחדים ומאחר והרבה מאוד מהמסחר עבר מהפיזי לדיגיטלי אז גם ההנגשה צריכה להיות דיגיטלית בהתאם.
יוראי להב-הרצנו: אבל אם ההיגיון הכלכלי היה מתמרץ את בעלי העסקים, זה כבר היה קורה בפועל.
יובל וגנר: יש גם דוגמאות שזה קורה, חשוב להבין.
יובל וגנר: אבל בכדי שזה יהיה מערכתי, אנחנו לא יכולים לסמוך שזה יהיה אקראי.
יובל וגנר: אבל ודאי שזה קורה.
עינב קאבלה: זו לא הסיבה שעליה אנחנו צריכים להישען כאשר אנחנו אומרים 'צריך לעשות את זה'.
עינב קאבלה: מה שיובל מנסה להגיד זה שטעם נוסף שאפשר למצוא הוא כזה שזה לא חלילה ירסק עסקים, זה יעודד עסקים, אבל אני מסכימה איתך שזו לא הסיבה שבגללה צריך להנגיש דברים ושירותים - - -
יובל וגנר: אני גם מסכים לגמרי.
עינב קאבלה: ברור, לא, זה גם ישמש קרקע נוחה, כולנו פה הרי מסכימים במהות אבל זה ישמש קרקע נוחה למי שירצה להתנגח בדבר הזה כדי להגיד 'בוא נבדוק את השיקולים והתועלות הכלכליות' לכן אני מסכימה להערת האזהרה הזאת, לא על זה זה מונח.
עינב קאבלה: בסדר?
יובל וגנר: בסדר.
יובל וגנר: השקף הבא.
יובל וגנר: בעצם אנחנו מתכוונים לעשות תהליך שכולל שלושה מרכיבים.
יובל וגנר: אחד- הזווית הממשלתית, מיד נדבר על זה, השני – חקיקה או תקנות והשלישי זה מגוון רחב של פעילויות שמקדמות את הקידום של הנגשה מראש.
יובל וגנר: פה אנחנו מציגים את השלבים או את הצעדים שאנחנו ממליצים ושמחים ורוצים שהוועדה תתמוך בקידומם.
יובל וגנר: קודם כל החלטת ממשלה על מחויבות והבנה של חשיבות הנושא והובלה של תכנית לאומית או תכנית אב בין משרדית לנושא.
יובל וגנר: למנות משרד ממשלתי מוביל שמתכלל, עוקב ומדווח.
יובל וגנר: ג.
יובל וגנר: חקיקה או תקנות, צריך לבחון מה הדרך הנכונה, שבסוף תחייב את כל המגזרים, לא רק את המגזר הציבורי שכבר היום מחויב לזה כמו שראינו בהחלטת הממשלה ובחקיקת הקורונה, אבל גם במגזרים המוניציפלי עסקי ומנכ"לי, שוב, בדגש שזה לא הנגשת טכנולוגיות אלא זו הנגשה של שירותים שאותם גופים נותנים לאזרחים.
יובל וגנר: ד.
יובל וגנר: אנחנו צריכים לעשות תהליך וזו תהליך שהעמותה מובילה לאיתור האתגרים הטכנולוגיים בתחומי החיים השונים כדי שנדע מהם אותם אתגרים שבהם צריך להתמקד ואותם צריך לפתור מבחינה טכנולוגית כדי שהם יתאפשרו.
יובל וגנר: לצורך העניין תדמיינו, אפרופו הזום, איך זום יכול להיות אוטומטית נגיש לחירשים על ידי מתרגם ממוחשב.
יובל וגנר: כרגע יש לנו מתרגם לשפת הסימנים שהוא אנושי.
יובל וגנר: זה משהו שהוא בקנה והוא דוגמה.
יובל וגנר: אנחנו מובילים כבר היום אקו-סיסטם לקידום מחקר ופיתוח עם חברות בין לאומיות כדי לפתח שירותים ופתרונות טכנולוגיים והכוונה היא שישראל תהיה מוקד עולמי בעניין הזה.
יובל וגנר: להטמיע נהלי מחויבות לרכש ופיתוח נגיש מראש.
יובל וגנר: הרכש הממשלתי משפיע המון ורק על ידי התניית רכש אפשר לייצר שינוי דרמטי, דרך אגב בארצות הברית הרכש הממשלתי מתנה כל רכש ממשלתי בהתקיים הסדרי נגישות, זה נקרא section 508 אותו דבר צריך לעשות מול הרשויות המקומיות במודל של ערים חכמות נגישות, מודל שכרגע מובל בעולם גם על ידי נגישות ישראל ורשות החדשנות עם הפורום הכלכלי העולמי ו-smart cities for all, שהוא מודל הטמעה ברכש שאם רק מאמצים אותו אפשר לעשות הרבה מאוד.
יובל וגנר: לעדכן את חוק חובת המכרזים.
יובל וגנר: עוד שיטה.
יובל וגנר: למפות את תכניות העידוד שקיימות כבר היום במשרדי הממשלה ורק להוסיף להן אפשרות לעודד הנגשה של טכנולוגיות.
יובל וגנר: הקמת שולחן עגול בין-משרדי שידון ויקדם את הסוגיות האלה.
יובל וגנר: התניית מימון למענקים – יש המון תכניות משרדיות שמפתחות טכנולוגיות, לוודא מתי צריך להתנות בנגישות.
יובל וגנר: סטנדרט בין לאומי – יש סטנדרטים בין לאומיים, ICT ו-IZO שכבר קיימים באירופה, מאומצים כבר על ידי עשרות מדינות.
יובל וגנר: זה כמו שיש לנו תקן סטנדרט בין לאומי בישראל להנגשת אתרי אינטרנט, צריך לאמץ, ל- - - ולהטמיע בישראל את הסטנדרטים שנהוגים באירופה ובארה"ב כדי שנפעל בצורה מיושרת לגלובל.
יובל וגנר: טלי דיברה על הדרכות אוריינות דיגיטלית, אנחנו קוראים פה לעשות תהליך מסודר שיתכלל את נושא ההדרכות המיועדות ספציפית לאנשים עם מוגבלות כדי ללמד אותם איך להשתמש בטכנולוגיות שיש לנו כדי שהן לא רק יהיו, אלא גם ישתמשו בהן.
יובל וגנר: בסוף יש לנו עוד הצעה אחת, שכמו שיש סל תרופות, אנחנו מציעים להקים קרן או סל תקציבי שיממן טכנולוגיות שאין להן הצדקה כלכלית, שהן לא הולכות להיות עסקים פורחים אלא הן טכנולוגיות שחשוב שיהיו או קריטיות שהן יהיו אבל לא יהיה להן מודל כלכלי לפתח אותן ולכן המדינה תצטרך להשקיע בהן.
יובל וגנר: לסיכום, הכתובת על הקיר, העתיד כבר כאן.
יובל וגנר: חייבים ללמוד מהעבר ולהנגיש מראש.
יובל וגנר: חייבים להמנע מעידן של פערים חברתיים דיגיטליים, חייבים נגישות בכל תחומי החיים, נגישות מלאה, חייבים חקיקה או תקנות שיחייבו את זה כי אנחנו יודעים שזה לא יקרה אחרת.
יובל וגנר: אסור לפספס את ההזדמנות ההסטורית הזאת להנגיש עכשיו ומראש, זה חייב להיות תהליך רב משרדי לאומי, זה לא איזה משרד אחד ומשרד אחר, זה תהליך רחב מדי ומשמעותי מדי עם אימפקט על 2 מיליון אזרחים ורק תקופת הקורונה האחרונה ממחישה כמה זה חשוב שזה יקרה עכשיו, היום, גם מבחינה חברתית אבל גם מבחינה כלכלית וחסכון עלויות למדינה.
יובל וגנר: תודה רבה לוועדה, למשרדי הממשלה ולהרבה מאוד שותפים פה שנמצאים כאן בזום כי בסוף כולנו ביחד חייבים לעבוד על זה כדי שזה יקרה.