GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: המטרה שלי להוציא את זה משם, לא לקבע את זה ולהעמיק את זה ולהישאר עם הסטיגמות האלה.
איציק קרומבי: הסטיגמה הזאת, בסופו של דבר היחידים שהיא פוגעת בהם זה בנשים החרדיות.
איציק קרומבי: אני נפגשתי לפני שבועיים עם סמנכ"לית משאבי אנוש, 'אחריות תאגידית' זה נקרא, באחת חברות ההייטק הגדולות בישראל, הם מעסיקים בערך 30,000 עובדים בכל העולם.
איציק קרומבי: שאלתי אותם למה הם לא מעסיקים חרדים, הוא אמר לי שגברים חרדים, אין מספיק מסה בשביל שנפתח איזה קבוצה, נשים חרדיות, לקלוט אותן ככה מהסמינר באפס ולהכשיר אותן, זה לא כלכלי לנו ואין לנו את ה - - - לעשות את זה.
איציק קרומבי: להקים קבוצת פיתוח לנשים חרדיות, כמו שעושות חלק מהחברות, אנחנו לא רוצים, כי יגידו שאנחנו מנצלים אותן.
איציק קרומבי: כלכלית אנחנו לא יכולים לשלם להן כמו לשאר הנשים כי הן באות עם פחות הכשרה, לשלם להן פחות ממה שמשלמים אחרים, אנחנו לא רוצים לצאת רע תקשורתית, אנחנו מעדיפים לא להעסיק נשים חרדיות.
אורי מקלב: זו עוד תובנה אחת.
אורי מקלב: אני גם מודע לזה שיש כאלה שבאים ואומרים, אתם מתעסקים עם שכר של נשים, בסוף לא יתעסקו איתן ואתם תגרמו שעוד נשים לא.
אורי מקלב: אז זה לא יכול להיות, זה חלק מההפחדה.
אורי מקלב: אין שום סיבה שבתחום הזה נעשה את ההבדלה הזאת בין נשים חרדיות, מיומנות, פחות מיומנות, למה הן צריכות לקבל – ההתאמות למקום העבודה, זה לא הדבר שעושה איזה מהפכות.
אורי מקלב: התאמה כדי להעסיק נשים חרדיות, לא צריך בשביל זה – התאמות הן התאמות שלא מפריעות, בתחום ההייטק במיוחד, שהן צריכות לעשות מהפכות בשביל זה.
איציק קרומבי: ממש לא.
איציק קרומבי: בסוף זה מגיע למיקרוגל שעולה 100 שקל, זה בסוף כל הסיפור.
איציק קרומבי: זה לא עלויות - - -
אורי מקלב: והן מביאות את זה מהבית.
אורי מקלב: את המיקרוגל הן מביאות מהבית.
אורי מקלב: דווקא אני הייתי בהרבה מקומות, כבר ראיתי במקום: זה מיוחד לחלבי, מיוחד בשרי.
אורי מקלב: ראיתי כבר שלושה מיקרוגלים.
אורי מקלב: הייתי בקיץ, נאלצתי - - -
שרי רוט: אבל זה לא רק מיקרוגל.
אורי מקלב: אבל גם את זה ראיתי וזה בסדר.
אורי מקלב: נאלצתי לנדוד מפה, מהכנסת, בשבועיים שהייתה הפגרה, עבדתי בהר חוצבים, שכרתי משרד, שם ראיתי את הכול, בבניין המרכזי בהר חוצבים ראיתי את הכול, ראיתי את הדברים האלה וראיתי שילוב נפלא, עבודה, מיקוד – בעיקר זה היה, גם רציתי להיחשף, בעיקר מה שמעודד את הבן אדם זה המקצועיות שיש בו, היכולות שיש בו וככה, וזה באמת המודד העיקרי ולא מה השקפת העולם שלך כרגע.
אורי מקלב: אז יש מיקרוגל שהוא פרווה או מיקרוגל ששם לא עושים בשר וחלב.
אורי מקלב: טוב, תיכף אני אתן לכם.
אורי מקלב: גולדי גלהר.
אורי מקלב: כן, בבקשה, אבל ממש עכשיו בקצרה.
גולדי גלהר: האמת שנאמרו פה הרבה נתונים, אני לא אחזור על נתונים ודברים מאוד נכונים שנאמרו.
גולדי גלהר: אני רוצה להתייחס לשני דברים - - -
אורי מקלב: את מייסדת ומנכ"לית תרבותא.
גולדי גלהר: אני מנכ"לית תרבותא.
גולדי גלהר: אנחנו עוסקים בעיקר במותאמוּת, מעסיקים שמעסיקים עובדים חרדים, ליצור להם פלטפורמות מותאמות כמו כנסים מקצועיים, ימי כיף, רווחה, גיבוש וכל מה שנמצא תחת זה.
גולדי גלהר: אז באמת עסקתי הרבה שנים בשילוב חרדים בתעסוקה ושתי הצעות אופרטיביות, שאני חושבת שהן רלוונטיות לכל מה שנאמר כאן.
גולדי גלהר: כל הנושא זה, שוב, כן אפליה, לא אפליה, אני חושבת שבסוף צריך לתת רגע קרדיט למעסיקים שהעסיקו את העובדות בתחילת דרכן, בנות שבאו מהכשרה בסיסית, נתנו להן את הפלטפורמה הראשונית ומכאן, אחרי שנתיים-שלוש של ניסיון בעבודה, מה עושים מכאן הלאה?
גולדי גלהר: אז יש בעצם שני דברים שאני רואה.
גולדי גלהר: דבר אחד, אני חושבת שכל מיני, אנחנו עוסקים הרבה בשילוב, אבל צריך לבנות איזה שהוא מסלול של ניהול קריירה, של להוציא בעצם את ה – אחרי שבנות כבר עברו את ההכשרה, כבר קיבלו את הכלים המותאמים, לעבור איזה שהוא מסלול של ניהול קריירה לשלבים הבאים.
גולדי גלהר: אנחנו עוסקים מעל עשור בשילוב חרדים בתעסוקה, רגע לדבר על השלב הבא, השלב הבא זה איך אנחנו נותנים כלים, ארגז כלים אמיתי, לייצר את האפשרות להשתלב בתפקידים בכירים יותר, מכניסים יותר וכו'.
גולדי גלהר: שוב, מהי תכנית ניהול קריירה, זה משהו שאפשר להרחיב עליו רבות, אבל באמת, כמו שאמרתי, בעיקר בעיקר כלים, אופציות והזדמנויות, כמו שדוברו כאן - - -
אורי מקלב: זה אתם מקיימים קורסים לנשים שבאות, נשים שעובדות בתחום, אתם רוצים לתת להן - - -
גולדי גלהר: נשים שעובדות בתחום, בעצם לבנות איזה שהיא תכנית שתעלה אותן שלב.
גולדי גלהר: יש להן את הכלים, יש להן את היכולות - - -
אורי מקלב: יש שיתוף פעולה עם המעסיקים או עם המגזר הציבורי?
גולדי גלהר: במרכז 'כיוון', בכלל באופן כללי בהכוונים תעסוקתיים, יש רצון לתת כלים אופרטיביים, רק אני חושבת שזה משהו שצריך לקרוא לו בשם.
גולדי גלהר: אנחנו הרבה עוסקים באפליה, אני חושבת שאנחנו צריכים קצת לשים את זה בצד ולדבר על: זהו, אנחנו כבר שם.
אורי מקלב: את מתעסקת עם זה, נשים חרדיות שעובדות, יש להן את היכולות, את הזמן, את המוטיבציה באמצע, הן עובדות באיזה שהוא מקום כבר שלוש, ארבע, חמש, שש שנים, בשלב מסוים, בשלב הזה שהן כבר מטופלות עם ילדים, גם צריכות לנהל את הבית, כן מפרנסת יחידה, לא מפרנסת יחידה, לעלות עכשיו דרגה ולהתמקצע יותר ולחפש להתקדם בעבודה שלהן על ידי קורסים.
אורי מקלב: אז אם זה נמצא במסגרת העבודה, שזה חלק מההכשרות, חלק ממה שנותנים, אם זה במגזר הציבורי, אם זה במגזר הפרטי, אני מבין שזה חלק שיוצאים.
אורי מקלב: הסמינרים, שאנחנו קוראים להם, שהם אולי נותנים להן יותר הרחבה בתחום שלהן, אלא נותן להן אופק חדש, או שהחברות עצמן לא רוצות, תשמע, אתה מגלה להן עולם, אתה מאפשר להן ללכת למקומות אחרים, להתקדם, או לדרוש שכר, בשביל שישתפו פעולה, אבל מצד שני המגזר הציבורי, אני חושב שכן אנחנו יכולים לדרוש ממנו לעשות את זה.
אורי מקלב: אם את יכולה בדקה אחת להתייחס לנושא הזה.
גולדי גלהר: כן.
גולדי גלהר: קודם כל אני חושבת שחד משמעית יש רצון של הנשים.
גולדי גלהר: עשיתי בשבוע שעבר סמינר ל - - -
אורי מקלב: השתתפתי בו.
גולדי גלהר: נכון.
גולדי גלהר: 130 נשים חרדיות בהייטק, וזה היה השיח שדובר עליו במהלך הסמינר, רצון לפרוץ קדימה, הרצון לקבל עוד כלים.
גולדי גלהר: זאת אומרת יש מוכנות בקרב הבנות.
גולדי גלהר: אני חושבת, שוב, כמו שאמרת בתחילת הדיון, צריך להפריד, גם במגזר הציבורי, מי שכבר נמצאת בפנים מתקדמת, אנחנו רואים את זה, מי שנמצאת ועברה את שנות הניסיון מציעים לה משרות, הן עוברות בין חברות כוח האדם, זאת אומרת זה משהו שהוא קיים.
גולדי גלהר: מה שכן אולי, וזה משהו שגם דובר פה וראינו את זה גם בנתונים, בעצם הבנות שהן חסרות ניסיון, איך מצליחים במגזר הציבורי להכניס אותן יותר.
גולדי גלהר: עבדתי בעבר באחת מחברות כוח האדם ואין הרבה מכרזים מה שנקרא מכרזים רמה א'.
גולדי גלהר: אני חושבת שפה, המדינה כמעסיקה, צריך לפתוח יותר משרות, מכרזים שהם רמה א'.
גולדי גלהר: לא לפתוח סתם רמה א', אלא לתת לזה, שוב, כמו במרכזי ההכוון, לתת לזה איזה שהם כלים במסגרת הדבר הזה.
גולדי גלהר: מה זה אומר כלים?
גולדי גלהר: זה אומר מיומנויות רכות, הדרכות, ללוות איזה שהוא תהליך של חונכות ולפתוח יותר מכרזים שיפתרו חלק מאוד גדול מבעיות הסמינרים.
משה ראבד: צריך להזכיר שההכוון זה משרד העבודה למעשה, זה של המדינה.
אורי מקלב: כן, אבל צריך שהמדינה תכיר בזה.
משה ראבד: כן, המדינה מטפלת בעניין הזה דרך משרד העבודה בכל הארץ.
אורי מקלב: אתם יכולים להציע שמישהו יעשה יישום, זה נציגות, זה המשרדים עצמם, זה צריך להיות שילוב של כמה דברים.
אורי מקלב: אנחנו נעשה - - -
משה ראבד: המדינה מטפלת בזה בכל הארץ.
משה ראבד: למעשה יש מרכזי הכוון בכל הארץ.
אורי מקלב: כן, אבל מה שאמרה גב' גלהר, בכל אופן אני רוצה בישיבה הבאה שנעשה לקחת את המשרדים, הנציבות, לקחת את משרד העבודה, לקחת את ההכוון, לקחת את המשרדים עצמם, נציגות של המשרדים, ואיך אנחנו באמת מביאים שלא כל המשרות חייבות להיות משרות שאנחנו מבקשים כבר רמה ג' ותואר ועוד, ויחד, אם המדינה רוצה להשקיע בזה קצת, לתת את הצ'אנס ולתת להם הזדמנות, אז אנחנו ניתן את זה על ידי זה שייתנו את הכוונה, את כל מה שצריך בזה.
משה ראבד: אדוני היושב ראש, צריך לתמוך בארגונים שמטפלים, יש פה את 'תמך', יש פה את קמאטק, מקומות ש - - -
אורי מקלב: אין לי ספק, כולם יהיו שותפים לתהליך הזה.
אורי מקלב: בסופו של דבר המדינה קונה את השירותים מהמקומות האלה, אנחנו לא אומרים שהמדינה לא תעשה את זה בעצמה, ודאי שהיא קונה את השירותים.
אורי מקלב: רותי סירוטה, עמותת 'תמך'.
רותי סירוטה: אני לא צריכה להציג את תמך, אנחנו פעילים בתחום העסקת נשים חרדיות עשר שנים, אנחנו מעורבים בפרויקטים רבים.
רותי סירוטה: אני חושבת שנאמרו כאן המון דברים וצריך לחלק את זה לכמה חלקים.
רותי סירוטה: כשאנחנו מדברים על העסקת נשים יש את השלב הראשוני, בוגרות סמינרים, ששם באמת דיברו על חוסר בניסיון וחוסר בהכשרה.
רותי סירוטה: אני חושבת שהבנות האלה מסוגלות ויש הרבה פרויקטים, אנחנו מעורבים אישית בפרויקט גדל שאיציק דיבר עליו, עם סטרטאפ ניישן, שזה לבוגרות תואר, אבל סטרטאפ ניישן גם היום מעורבים בפרויקטים בתוך הסמינרים של הכשרה יותר ממוקדת, יותר מותאמת למה שהשוק מבקש, ואני חושבת ששם צריך לשים את הדגש מבחינת הג'וניוריות.
רותי סירוטה: יש כאן אתגר נוסף, שזה כשהבנות עברו כבר העסקה של שלוש, ארבע, חמש שנים, צברו ניסיון, גולדי דיברה על זה, גם באמת להביא אותן לרמה הבאה של הניהול, של יכולות ניהול.
רותי סירוטה: אנחנו גם מפעילים תכניות קידום.
רותי סירוטה: אני חייבת להגיד שאנחנו בקשר עם מעסיקים שמבקשים ממני להביא תכניות קידום מותאמות לבנות חרדיות בתוך, ממש על חשבון המעסיק.
רותי סירוטה: היכולות שלהם להפעיל כאלה דברים פחות חזקים, יש נכונות ויש גם הבנה בתעשייה שאם אנחנו רוצים לפתח את כל התחום של העסקת נשים חרדיות ראש הצוות גם תהיה חרדית והיא תהיה מאותו מגזר וזה יעבוד נכון יותר.
רותי סירוטה: אז הנכונות הזאת קיימת ובאמת צריך לפתח את הכלים האלה.
רותי סירוטה: כשאנחנו מדברים על תעסוקת נשים אז זה משתווה באחוזים כמעט למגזר הכללי, אבל אם מסתכלים על איכות השכר אז פה יש לנו פערים גדולים וגם פה צריך לשים את הדגש.
רותי סירוטה: זה אומר שאם אישה עובדת אף אחד לא יסתכל כמה היא משתכרת לשעה, או כמה - - -
אורי מקלב: אם היא?
רותי סירוטה: אם היא עובדת כבר, אף אחד לא מסתכל כמה היא משתכרת, או איזה איכות עבודה יש לה, זאת אומרת היא יכולה לעבוד גם יום בשבוע ומבחינת הממשלה היא עובדת, אבל היא לא יכולה להביא פרנסה הביתה.
רותי סירוטה: אז גם זה משהו שצריך לראות.
רותי סירוטה: אני חושבת שאם אנחנו מסתכלים על שוק העבודה, על שוק ההייטק, שכל כך חסר שם הון אנושי ועל המסה של הבוגרות שיש בסמינרים ופה צריך לשים את הדעת ולחבר.
רותי סירוטה: אלה דברים שנעשו ודוברו, אבל - - -
אורי מקלב: יש אפשרות לעשות, זה לא בשמים.
רותי סירוטה: לגמרי.
אורי מקלב: יש עוד משהו שרצית להוסיף?
רותי סירוטה: לא.
אורי מקלב: אוקיי, אביתר פרץ, החשב הכללי, משרד האוצר.
אורי מקלב: אתה יושב על הקופה.
אביתר פרץ: הרבה נאמר, הרבה דברים חשובים, אני אוסיף בגזרה שלנו.
אביתר פרץ: באמת נעשתה עבודה בשנתיים האחרונות, גם לפתוח את מה שמצטטים פה, רמה א', רמה ב' וכדומה.
אביתר פרץ: ברמה א' כאלה שתנאי הסף יהיו באמת לא תארים אלא הכשרות מקצועיות.
אביתר פרץ: זה רלוונטי לחרדים, לערבים, להרבה אוכלוסיות שהן באמת לא בעולם הזה ויש להם את ההכשרות האלה.
אביתר פרץ: אני דווקא כן רואה שיש בממשלה נציגות של נשים חרדיות.
אביתר פרץ: ברמה האישית אני גם מתעסק בפרויקטי מחשוב בממשלה ואני - - -
אורי מקלב: נתקל בהם.
אביתר פרץ: בדיוק.
אביתר פרץ: אני ברמה האישית מרוצה, אבל עוד פעם, זה כל משתמש וההעדפות שלו.
אביתר פרץ: מה שבאמת צריך לעשות פה, אנחנו רואים את זה בממשלה, בפועל, וזה מתחבר למה שנאמר פה על איך מעודדים מעסיקים, לייצר את הנכונות מצד אותו מנהל אגף, אותו דורש רכש, שירצה להתחיל, שהאנשים שייתנו לו שירות הם אנשים שהם בתחילת דרכם.
אביתר פרץ: זה חייב לבוא ממנו.
אביתר פרץ: אנחנו ניתן את כל הכלים, אם דורש הרכש לא ירצה, הוא יגיד שהוא רוצה רק אנשים עם שנתיים-שלוש ניסיון, זה לא יקרה.
אביתר פרץ: אז אולי שם צריך להתמקד ב - - -
אורי מקלב: אני מבין שכל אחד רוצה, אבל יש לו חלק ממחויבות.
אורי מקלב: הוא בסך הכול נמצא במגזר הציבורי, יש לו חלק במחויבות גם בשילוב.
אורי מקלב: מעבר לזה שהיום זה גם חוק של שילוב הולם, שצריך את האוכלוסייה הזאת גם בחוק לקדם ולתת להם את האחוז שקבעו בחוק, שזה 7%, שאנחנו רחוקים מזה, ודאי במשרות הגבוהות.
אורי מקלב: אנחנו מכריחים אותו במגזרים אחרים, באוכלוסיות אחרות, לקחת, גם אם הוא רצה לקחת מישהו אחר.
אורי מקלב: אם זה עוד דרך, או אם יש קידום והתקדמות, אני חושב שכל בן אדם באופן טבעי רוצה את הטוב ביותר, אבל אנחנו נמצאים, יש לנו מחויבות חברתית ואנחנו צריכים לתת ובוודאי שאנחנו רואים את זה כפרויקט.
משה ראבד: מה עם תמריצים כספיים למעסיקים?
אורי מקלב: אבל הוא מדבר עכשיו על המגזר הציבורי.
אורי מקלב: שם צריך להיות אפשרות – כמו תמריץ, באמת הוא ייבחן בשילוב שלו.
אורי מקלב: אם מנהל גם נבחן בשילוב שהוא עשה, זה מראה על יכולות, להכיל, לבוא לקראת, להשקיע.
אורי מקלב: אני חושב שאם היו מודדים אותי כמגזר ציבורי כמה שילבת, מה יכול להיות השילוב, אני מעריך את הבן אדם הזה לא רק בהישגים בחלק המקצועי, אני מדגיש ערך מוסף בהיערכות כלפי ה – אבל אנחנו צריכים באמת לעשות את המדידה הזאת, להעלות את זה, להציף את זה.
אורי מקלב: לפעמים זה רק מודעות ופעולות, זה לא כסף.
אורי מקלב: אתה תהיה מרכזי בדיון הבא שאנחנו נעשה, באמת איך אנחנו מכוונים את זה מהדיון שבאתם קודם, של האוצר.
אורי מקלב: אין לי טענות לאוצר.
אורי מקלב: כרגיל אנחנו אוהבים לבוא בטענות לאוצר, לא מספיק כסף, אין מספיק ואנחנו לא נותנים מספיק, אני חושב שיש לכם נכונות, צריך עוד להיות, אני מחפש מישהו שיניע, כל אחד בעצמו יש, אבל מישהו שלוקח את זה על עצמו שהוא זה שיניע.
אורי מקלב: תודה, אביתר.
אורי מקלב: שמעון דוד.
אורי מקלב: ואחר כך משה פרידמן.
שמעון דוד: שלום לכולם.
שמעון דוד: שמי שמעון דוד, אני ממה"ט.
שמעון דוד: בכללי, רק להתייחס לנושא הזה של מה"ט, מה שעלה מקודם.
שמעון דוד: לימודי הנדסאים זה לא לימודי תעודה, זה לימודים לדיפלומה ואנחנו מדברים על לימודים שהם מאוד מאוד אינטנסיביים.
שמעון דוד: היום זה 2,200 שעות, זה הרבה יותר מאשר שלוש שנים באקדמיה.
שמעון דוד: ויותר מזה, גם היום יש את הנושא הזה של חוק ההנדסאים, אם אנחנו מדברים על המשרות הציבוריות, אז הנדסאי יכול להתמודד על אותה משרה כמו אקדמאי אם הוא מתאים מבחינת הכישורים וכו', אז בהחלט מדובר פה בלימודים שהם לימודים רציניים.
אורי מקלב: אז למה הם אומרים, בכל אופן במגזר הפרטי, לא יודע אם במגזר הציבורי, שזה לא מספיק?
אורי מקלב: הם קוראים לזה הכשרה מינימלית, הם קוראים לזה בכל מיני שמות שהם לא - - -
שמעון דוד: רגע.
שמעון דוד: אוקיי.
שמעון דוד: לגבי הנושא הזה של המגזר - - -
אורי מקלב: יכול להיות שכאן צריך אולי מישהו שיחליט על זה, להחליט על תקופת, מה שנקרא, אחרי הלימודים או תוך כדי הלימודים איזה הכשרה מעשית יותר גדולה, שיקראו לזה כבר - - -
שמעון דוד: בלימודי הנדסאים הלימודים הם לימודים אינטנסיביים והרבה שעות כי יש הרבה מאוד גם מעבדות.
שמעון דוד: בתוכנה, אנחנו מדברים על תכנית, שתיכף אני אגע בה מה קורה מבחינת הנושא הזה של התוכנה.
שמעון דוד: אני רוצה לגבי הנושא של נשים חרדיות, אנחנו מדברים על שיתוף פעולה או עבודה בכ-21 סמינרים חרדיים, אנחנו מדברים על למעלה מ-2,000 נשים חרדיות שלומדות היום.
שמעון דוד: אם הזכרנו מבחינת האוצר, תמיכה וכו', אנחנו גם מדברים על קרוב ל-1,000 גברים חרדים שהיום מקבלים תמיכה ולומדים במסגרות של לימודי ההנדסאים.
שמעון דוד: גם כאן אנחנו מדברים על שילוב שבאמת הולך וגדל במשך השנים של גברים חרדים שלומדים לצד הנשים.
שמעון דוד: מבחינת לימודי תוכנה.
שמעון דוד: בסך הכול אנחנו בהחלט מדברים על נשים שהן נשים איכותיות ואין לי ספק שחלק גדול מהנשים האלה, אם הן היו רוצות ללכת לאקדמיה, חלק מהן היו נמצאות בכל הפקולטות היוקרתיות ביותר באקדמיה.
שמעון דוד: החסם הוא חסם שהן לא הולכות לאקדמיה מסיבות של חסם דתי, חסם אחר שלא מאפשר להן.
שמעון דוד: הוזכר פה הנושא של הצורך בשינוי.
שמעון דוד: מה בעצם עושה היום שינוי מבחינת תכניות הלימודים?
שמעון דוד: אנחנו מדברים על רפורמה שקיימת בכל מגמות הלימוד.
שמעון דוד: אם הזכרת את המספרים, אז כ-75% מהנשים החרדיות שלומדות היום במה"ט לומדות הנדסת תוכנה, עוד כ-15% או 20% לומדות אדריכלות ועיצוב פנים וכ-5% לומדות את הנושא של עיצוב תעשייתי או עיצוב מדיה.
שמעון דוד: מבחינת ההתפלגות אנחנו מדברים במספרים גדולים שרוב הנשים לומדות תוכנה.
אורי מקלב: יש גידול?
שמעון דוד: הגידול, שוב, אנחנו בעצם מדברים על שנה - - -
אורי מקלב: הוא גידול טבעי, אבל יש גם גידול במקצוע עצמו?
שמעון דוד: יש גידול כל שנה של כ-100 נשים נוספות או יותר מזה - - -
אורי מקלב: מה אתה מגדיר אצלכם הייטק?
שמעון דוד: בעיקר תוכנה.
שמעון דוד: בעיקר הנושא הזה של התוכנה.
אורי מקלב: יש לכם עוד דברים ש – נגיד אופטיקה שאתם עושים?
אורי מקלב: זה לא נחשב?
שמעון דוד: אז אחד הדברים שבאמת נכנס כרגע, בעיקר לנשים, לא מהסמינרים, אלא לנשים חרדיות שלומדות למשל דרך המרכז החרדי או מקומות, נכנס הנושא הזה של מכשור רפואי, זה קיים בשלוחה של הקריה ללימודי הנדסה שנמצאת בהדסה ירושלים ועכשיו זה נכנס בעוד כמה מקומות של המרכז החרדי, בבני ברק, בירושלים, הנושא של מכשור רפואי.
שמעון דוד: אבל מה שרציתי להתייחס זה לנושא הזה של הרפורמה שנעשית בכל תכניות הלימודים.
שמעון דוד: באמת להתאים את זה יותר בשיתוף מלא עם התעשיינים ויש כרגע פיילוט שאנחנו מנסים ליצור לנשים, שהן נשים איכותיות בתוך המגזר החרדי, לימודים שהלימודים האלה יקנו להן תעודה שנקרא לזה הנדסאי בכיר.
אורי מקלב: מה זה, יותר שנות לימודים או יותר שעות?
שמעון דוד: זה יהיה עם תוספת שעות, אבל גם תנאי הקבלה ללימודים האלה, אני יודע שחלק מהנשים החרדיות עשו את המבחנים של פוירשטיין והמבחנים האלה, כמו שאמרתי קודם לכן, אם הן היו רוצות ללכת לפקולטות יוקרתיות באקדמיה הדלת הייתה פתוחה בפניהן.
שמעון דוד: אז נשים שהפיילוט - - -
אורי מקלב: יש לכם שולחן עגול עם התעשיינים ועם הגורמים הפרטיים - - -
שמעון דוד: יש, בהחלט, אנחנו יחד עם היועצים המקצועיים כרגע אנחנו בעצם מתאימים תכנית לימודים שכבר יצאה לדרך שהאפשרות הזאת תאפשר להם לרכוש מה שנקרא הרבה יותר ממה שהיום הנדסאיות מקבלות.
שמעון דוד: שוב, שיתוף הפעולה עם התעשיינים זה הדבר החשוב והמרכזי ביותר.
אורי מקלב: באמת בפעם הבאה נתחיל איתכם, לשמוע אולי יותר אם הדברים שנאמרו פה, איך מטמיעים את זה ואיך אתם באים, ואני מאוד מעריך את זה איך שאתה עומד חזק מול היכולות של הבנות, של הנשים אצלכם, זה יפה מאוד שאתה עומד מאחורי היכולות המקצועיות והרמה, זה בסדר גמור.
שמעון דוד: אין ספק.
שמעון דוד: אם תרשה לי רק סיפור קצר, לגבי גברים דווקא.
שמעון דוד: לפני שבע-שמונה שנים בא המנכ"ל של המדידות לפגישה אצלנו והוא סיפר לנו שיש לו מצוקה, האנשים שנמצאים במדידות תוך שלוש-ארבע שנים יוצאים לפנסיה, זה מהעלייה הרוסית, ואין לו אנשים.
שמעון דוד: הוא רוצה כרגע להכניס - - -
אורי מקלב: מודדים.
אורי מקלב: דיברנו על זה בישיבה אחרת לגמרי בוועדה פה.
שמעון דוד: להכניס את המגזר החרדי.
שמעון דוד: המקום היחיד שמלמדים את זה זה היה בטכניון, הטכניון נמצא בחיפה, באתי אז גם לג'וינט, הם היו שותפים יחד עם קמ"ח וכו', ללמוד גאודזיה.
שמעון דוד: חשבו שאני מקלל אותם, מה זה המילה הזאת, גאודזיה?
שמעון דוד: הגברים האלה, שבאו בלי שום השכלה, בשנה וחצי הם עשו חמש יחידות מתמטיקה, חמש יחידות פיזיקה, חמש יחידות אנגלית ועוד שלוש שנים הם למדו את הניו אינפורמציה, הגאודזיה, והיום הם נמצאים שם במדידות.
אורי מקלב: רוב המודדים עובדים במגזר הפרטי או במגזר הממשלתי?
שמעון דוד: לא, לממשלה.
שמעון דוד: העבודה הובטחה להם מראש.
שמעון דוד: העבודה הובטחה מראש לבוגרים האלה.
אורי מקלב: אני מניח שיש עוד אפיקים, יכול להיות שגם בתוך התעשייה.
אורי מקלב: גם התעשייה עוברת מחשוב, יש עוד מקצועות שאפשר לשלב גם גברים וגם נשים.
אורי מקלב: משה פרידמן, קמאטק, בבקשה.
משה פרידמן: תודה.
משה פרידמן: שלום.
משה פרידמן: הכותרת של הוועדה זה 'אפליית נשים חרדיות', אבל האמת שאני לא יודע אם יש אפליה או לא, אני לא מומחה לדבר הזה, אז אני לא רוצה להתייחס לזה.
משה פרידמן: אני רוצה לדבר דווקא על ההזדמנות שיש בעיניי בתקופה הזאת לעשות פריצת דרך משמעותית בתחום של נשים חרדיות ולספר על משהו שאנחנו עשינו בתחום הזה, פעילות אחת עם חברת גוגל ופעילות אחת עם חברת ווסטרן דיגיטל סנדיסק.
משה פרידמן: למה אני אומר שיש שינוי?
משה פרידמן: בשנים האחרונות הביקוש למתכנתים בארץ הולך ועולה וחברות ההייטק נאנקות תחת החוסר של מתכנתים.
משה פרידמן: אז אם פעם אולי חברות ההייטק היו יותר בררניות ואמרו: זה לא מתאים לי, זה לא מתאים, אני לא רוצה לגייס עובד ערבי, אני לא רוצה לגייס עובד חרדי, אני לא רוצה ככה, היום חברות ההייטק, בגלל המצוקה שלהן, שחסר להן מתכנתים, יש דוח של רשות החדשנות שחסר בארץ 15,000 מתכנתים, אז החברות הגדולות מתוך המצוקה מוכנות ללכת צעד קדימה ואולי לגייס אנשים שהם לא היו רגילים לגייס אותם פעם.
משה פרידמן: זה דבר ראשון.
משה פרידמן: דבר שני, אם פעם ההכשרה האקדמית הייתה חזות הכול, בשנים האחרונות יש שינוי בעולם, לא רק בישראל, יש הרבה מאוד מסלולי הכשרה שהם לא אקדמיים שנהפכים למאוד יוקרתיים, מה שנקרא היום בוטקאמפים, שזה קורסים מאוד מאוד דחוסים וקצרים של תכנות, שזה די דומה, אגב, לדרך שמכשירים מתכנתים בצבא, שזה לא תואר אקדמי, אבל זו הכשרה מאוד דחוסה ומאוד מהירה.
משה פרידמן: בשנת 2017, אמר לי מנכ"ל מייקרוסופט, יותר בוגרי בוטקאמפים התקבלו לעבודה בסיליקון ואלי בארצות הברית מאשר בוגרי תואר אקדמי.
משה פרידמן: זאת אומרת קורים בעולם שינויים.
משה פרידמן: השינויים האלה פועלים לטובתנו, כי נשים חרדיות, שאולי פעם מעסיקים חששו לגייס אותן בגלל כל מיני סטיגמות כאלה ואחרות, היום המעסיקים אומרים שהם רוצים לגייס אותן.
משה פרידמן: ושתיים, אולי פעם בגלל שלא היה להן תואר אקדמי אז אמרו שהמחסור בתואר אקדמי זה מכשול, היום מעסיקים הרבה יותר פתוחים לזה.
משה פרידמן: אז יש לנו הזדמנות היסטורית בעת הזו לעשות שינוי.
אורי מקלב: איך מעבירים את זה לשלב היישומי, מה אתם עושים?
משה פרידמן: אנחנו עשינו שני פרויקטים, פרויקט אחד עשינו ביחד עם חברת גוגל, לקחנו נשים חרדיות הנדסאיות שכבר עובדות בתעשייה ומרוויחות שכר נמוך, מרוויחות 6,000, 7,000, 8,000 שקל.
משה פרידמן: אמרנו שאנחנו ניתן להן קורס של ארבעה חודשים בשילוב של קמאטק וגוגל, הקורס יקנה להן טכנולוגיות מאוד מתקדמות שחסרות בשוק בתחום של מובייל, ואחרי זה, בעזרת הטכנולוגיות המתקדמות, בעזרת החותמת היוקרתית של גוגל, נעזור להן להתקדם לעבודה יותר איכותית.
משה פרידמן: נרשמו לקורס, זה משהו מדהים, אנחנו לא פרסמנו את זה בשום מדיה, רק אני אישית שלחתי כמה הודעות ווטסאפ, תוך שלושה ימים נרשמו 1,000 נשים חרדיות שרצו להשתתף בקורס.
אורי מקלב: שהן כבר עובדות?
משה פרידמן: שהן כבר עובדות ובשכר נמוך ורוצות להתקדם.
משה פרידמן: מתוך ה-1,000 בחרנו 16 בנות, עשינו סינונים, הכשרנו את ה-16 בנות בקורס של ארבעה חודשים יחד עם גוגל, הבנות האלה נחטפו תוך זמן קצר לעבודות יותר טובות ובממוצע בזמן קצר מאוד השתדרג השכר שלהן ב-6,000 שקל כל אחת.
משה פרידמן: זאת אומרת מאוד מאוד בקלות, בקורס מאוד קצר של כמה חודשים - - -
אורי מקלב: מי בנה את הקורס?
אורי מקלב: גוגל בנו את הקורס?
משה פרידמן: גוגל בנו את זה ביחד איתנו לפי ההבנה שלהם בצרכים ובחוסר בתעשייה, מה שחסר, אבל אני אומר, בקורס קצר, הבנות האלה עובדות, הן באו לגוגל בשעות הערב - - -
אורי מקלב: דוגמה מוחשית.
משה פרידמן: עשו קורס והשתדרגו ב-6,000 שקל כל אחת.
משה פרידמן: עשינו את זה רק ל-16 בנות, כי אנחנו הבאנו כסף פילנתרופי כדי לתמוך בדבר הזה, אבל היו 1,000 שרצו.
משה פרידמן: בוא נתאר לעצמנו שהיה לנו עוד תקציב לקדם את כל ה-1,000 האלה צעד אחד קדימה.
משה פרידמן: זה פרויקט אחד.
קריאה: יש לי שאלה בקשר להנדסה, אמרת שיש 2,000 בנות חרדיות הנדסאיות בשנה?
משה פרידמן: לא, בסך הכול בשלוש שנים.
אורי מקלב: הפרויקט השני, גם דיברת עליו.
משה פרידמן: הפרויקט השני היה עם חברת ווסטרן דיגיטל סנדיקס, מוכרת בשם סנדיקס מכפר סבא.
משה פרידמן: מה שעשינו, אמרנו שאנחנו ניקח בנות חרדיות בוגרות הסמינר, נוסיף להן אחרי לימודי הסמינר עוד שכבה נוספת של הכשרה שמותאמת למה שהחברות רוצות וצריכות ואז נעזור להן להיקלט.
משה פרידמן: עשינו את זה בחברת ווסטרן דיגיטל, חברה ענקית, אחת החברות הגדולות בעולם, זו חברה של 70,000 עובדים, הכשרנו את הבנות אחרי שבגרו מהסמינר, פנו אלינו 350 בנות, עשינו מיונים, בחרנו 24 בנות, נתנו להן את ההכשרה, זה היה שלושה וחצי חודשים, גם את זה עשינו מכסף פילנתרופי, ביחד עם ווסטרן דיגיטל.
אורי מקלב: מה ההכשרה?
משה פרידמן: ההכשרה הייתה שלושה וחצי חודשים, ללמד אותן טכנולוגיות יותר מתקדמות ממה שהן למדו בסמינר.
אורי מקלב: בעצם זה מודל שאפשר לעשות אותו בכל המקומות, בהכשרה של שלושה-ארבעה חודשים.
משה פרידמן: ממש כך.
משה פרידמן: אני אגיד רק את התוצאות.
אורי מקלב: אפשר לתת את אותה מיומנות - - -
שרי רוט: אפשר לדייק, שמה שמאפיין את המודל זה בעיקר דבר ראשון שהמעסיקים הם אלה שהכתיבו אותו.
שרי רוט: זאת אומרת האפיון שאנחנו עשינו, יש הרבה, יש מכללות ויש אוניברסיטאות, בסוף מי שיקבע אם לקלוט את הבת או לא זה המעסיק.
אורי מקלב: זה המעביד עצמו, המעסיק.
שרי רוט: אז עשינו עבודה מאוד אינטנסיבית מול המעסיקים והמעסיקים הכתיבו מה התכנים שחסרים ומה שאופיין זה - - -
אורי מקלב: אז אני שואל, האם הדבר הזה אחר כך, העובדה שעבדתם עם גוגל הלכו לעוד מקומות בהכשרה הזאת?
משה פרידמן: כן.
אורי מקלב: רק בגלל שהם קיבלו את התואר מגוגל, או בגלל שהם קיבלו גם את המיומנות?
משה פרידמן: גם וגם.
משה פרידמן: זה גם היוקרתיות של גוגל וגם זה שגוגל ידעו להגיד מה צריך.
משה פרידמן: אותו דבר ווסטרן דיגיטל.
אורי מקלב: זאת השאלה, שאפשר לשלב את זה בתוך הלימודים.
שמעון דוד: כלומר הבסיס שיש להן כהנדסאיות, הן לא באו - - -
אורי מקלב: כן, יפה, זה בעצם ה - - -
משה פרידמן: נכון, לא לבטל את הניסיון, הבסיס - - -
אורי מקלב: אם אני אסכם, אחד הדברים, אם אנחנו נגיע למסקנה שמה שצריך זה הכשרות, לתת הזדמנות להכשרות, אפשר כמה סוגי הכשרות שיכולים, אני מניח - - -
שמעון דוד: מעבר.
אורי מקלב: ואז זה מצמצם את הפער, מדביק את הפער של הניסיון, שהן באות ללא ניסיון.
אורי מקלב: זאת אומרת הלימוד הזה הופך אותן לעובדות מעשיות בשטח.
אורי מקלב: אני כבר כמעט בדברי הסיכום שלי, עם הדבר הזה שאנחנו מכניסים מוטיבציה ושילוב של הממשלה מול המעסיקים הפרטיים, בוודאי בממשלה עצמה, כל הדברים האלה ביחד יכולים להביא את זה שאנחנו לא נראה גם היום סך הכול בנות תקופות לא מועסקות וממילא רמת השכר שלהן תעלה.
משה פרידמן: אני רוצה להגיד רגע מילה אחת, התוצאות הן מעל ומעבר לכל דמיון, הבנות האלה, יש אחת שלא הצליחה כל כך בלימודים, יש עוד אחת שילדה, אבל מתוך 24 בנות, שתיים לא השתלבו כרגע בעבודה, אחת ילדה ואחת לא הצליחה בלימודים, 22 בנות התקבלו לעבודה - - -
שרי רוט: ללא ניסיון.
שרי רוט: נשים.
משה פרידמן: נשים, סליחה.
משה פרידמן: נשים שהתקבלו לעבודה בחברת ווסטרן דיגיטל חלקן, חלקן בחברת קיידנס, חלקן בחברת אורקם, אלה חברות מהטובות בארץ ובעולם, בשכר שמתחיל ביום הראשון בין 10,000 ל-12,000 שקל והתחייבות של המעסיק שבשנה השנייה זה עולה ל-17,000 שקל.
שרי רוט: יש פה אחת מהעובדות בכנסת שהבת שלה הייתה בפרויקט והשתלבה.
שרי רוט: מקובר.
משה פרידמן: אני לא חושב שזה באמת משהו יוצא דופן ואני חושב שבקלות אפשר, אנחנו עשינו את זה במספרים קטנים, אפשר לעשות את זה במספרים הרבה הרבה יותר גדולים.
משה פרידמן: עם טיפת תמיכה וטיפה עזרה של תקציבים או דברים אפשר לעשות הרבה יותר.
אורי מקלב: שילוב של כולם - - -
משה פרידמן: גב' שרי רוט, שעובדת איתי, אולי תגיד מילה, היא בעצם מובילה את כל הפרויקט הזה.
שרי רוט: אני רוצה להוסיף על זה מילה, כי חשוב באמת, אני מתחברת מאוד לאמירה שצריך להבין מה הקונספט.
שרי רוט: לא לעשות משהו שהוא תפור לחברה כזו או אחרת, אלא משהו שאפשר לשכפל הלאה.
שרי רוט: אז מה שאנחנו ראינו זה שבאמת הבעיה העיקרית של בנות חסרות ניסיון הן שהן נופלות בריאיונות עבודה והמעסיקים לא מסוגלים לראות את הפוטנציאל.