GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אני מציע ללכת לא בגדול, ללכת על הכיוון הזה כהצעה - - - יש דברים שקיימים יש דברים שלא קיימים היום.
אורי מקלב: אני מבקש את רשות הדיבור - - -
חיים ילין: דרך אגב, זה נראה לי, השיטה שאמרת, קצת מסורבל.
חיים ילין: כי אם היום אני יכול בפלאפון עצמו בכל מקום לבקש תרגום אז אין שום סיבה בעולם שאני לא אשלח דרך הטלפון, אני כבנאדם שלא יכול אפילו לתפעל אותו דרך העיניים ולהגיד בדיוק מה שאני צריך בצד השני.
אורי מקלב: אבל נותן השירות הוא זה שצריך גם לדעת לטפל בזה.
אורי מקלב: זה שמקבל את השירות הוא בסדר, הוא יודע אבל נותן השירות צריך גם להיות מודע או יכול, יש לו יכולת ל - - -
חיים ילין: אין עדיין טכנולוגיה שיכולה להביא אותנו בו זמנית להצביע שם ולהפקיד פה.
אורי מקלב: ישכפלו אותנו לכמה.
אורי מקלב: רצית להעיר משהו ואחרי זה - - -
ר.פ.: אני רותי פרמינגר, ארגון נפגעי פעולות איבה.
ר.פ.: אני רוצה להגיד שאני מכירה את הקושי של המדינה לתת כסף ולהוציא יש מאין, אני מכירה בזה.
ר.פ.: אבל אני רוצה להתחבר למה שאתה אמרת כי אם למשל נותנים באמצעות הטבות, לפי חוק עידוד השקעות הון, שנותנים היום להייטק ויתנו איזשהי העדפה לקבוצה שתפתח משהו שהוא ייעודי לאנשים עם מוגבלויות – שם אני חושבת זה מקום שהמדינה גם מבקשת וגם מוכנה וזה גם כלי שהיא משתמשת בו לסייע.
ר.פ.: אני חושבת שזה אחד המקומות ואני מוכנה לסייע לאתר את המקומות הללו, זה אחד.
ר.פ.: אבל הדבר השני שאני אומרת, חברה שכבר הקימה והמציאה את הדבר המסוים הזה שתהיה לה עדיפות בגופים הממשלתיים ברכש.
אורי מקלב: אנחנו מדברים פה על דברים שקיימים כבר שאנחנו צריכים פשוט להנגיש אותם.
ר.פ.: להנגיש אותם או לתת להם ואז אתה נותן להם גם את האופק העסקי שלהם.
אורי מקלב: זה גם רעיון.
אורי מקלב: מר נחמן פלוטינצקי.
נחמן פלוטניצקי: קוראים לי נחמן, אני מנכ"ל מלבת בת 35, עוסקים בפתרונות לבעלי צרכים מיוחדים, עושים מאות פתרונות, קרוב ל-400 כל שנה.
נחמן פלוטניצקי: Tailor made, יחידניים, פרטני, אבל גם עוסקים בפיתוחים שטובים לארץ ולעולם.
נחמן פלוטניצקי: ואני כאן בא להיות סנגור לכמה אנשים שיושבים כאן.
נחמן פלוטניצקי: אז מזה שש שנים אנחנו עובדים עם המדען הראשי.
נחמן פלוטניצקי: היינו בתחילת הדרך של הפיתוחים לבעלי צרכים מיוחדים במדען הראשי.
נחמן פלוטניצקי: אבירם היה אז.
נחמן פלוטניצקי: ולאורך השנים, מי שמגיש נכון בקשה נכונה ובקשה מסודרת בדיוק כמו שצריך אז הוא מקבל את הכסף וזה כל הכבוד, הגשנו כבר לשבעה מיזמים.
נחמן פלוטניצקי: אחד כבר פרץ דרך ונמכר בעולם.
אורי מקלב: מה המיזם?
נחמן פלוטניצקי: בולמי זעזועים שנמצאים בתוך גלגל כדי שאנשים עם כסאות גלגלים יוכלו לעבור מהמורות.
נחמן פלוטניצקי: היום הוא כבר נמכר בארה"ב יש רשימת המתנה של ארבעה חודשים.
נחמן פלוטניצקי: יש לנו עוד מיזמים שעכשיו הם כבר בגמר פיתוח.
נחמן פלוטניצקי: הבעיה היא - - -
אורי מקלב: אתם חברה כלכלית רגילה?
נחמן פלוטניצקי: לא, אנחנו עמותה.
נחמן פלוטניצקי: והעמותה יש לה זכויות יתר גם בוועדה, ברשות לחדשנות.
נחמן פלוטניצקי: אנחנו מאוד מודים על זה.
נחמן פלוטניצקי: הבעיה היא, גם יעל הזכירה, הבעיה היא אחר כך.
נחמן פלוטניצקי: כלומר נגמר הפיתוח, מקבלים שלב א', שלב ב' וכאן יש למדינה כבר את הכלי.
נחמן פלוטניצקי: יש לה את הכלי עם הבודקים המקצועי מלפני שנה או משהו כזה אז המוסד לביטוח לאומי, הקרן לפיתוח שירותים לנכים גם הצטרפו לבחון את המיזמים באופן מקצועי.
נחמן פלוטניצקי: אז הכלים ישנם רק צריך לתת לכלים האלה יתר כוח.
נחמן פלוטניצקי: יש עוד כלי שהוא כלי נפלא ודיברו כאן על נגישות, יושב שם בפינה נציג של ישראל דיגיטלית.
נחמן פלוטניצקי: לישראל דיגיטלית יש תקציבים, הם פועלים גם ברווחה, גם בבריאות, גם בחינוך.
נחמן פלוטניצקי: וככל שהם יוכלו לתת מענה יותר טוב הבעיה היא תמיד בבירוקרטיה מסביב.
נחמן פלוטניצקי: זה עד שמקבלים תשובות.
נחמן פלוטניצקי: לפעמים בפיתוח קורים דברים והם קורים דברים מהר ואתה מבקש בקשה לשינויים והדברים נתקעים בבירוקרטיה בכל מקום ומקום.
נחמן פלוטניצקי: אז - - -
אורי מקלב: אתה צודק, מר נחמן, אנחנו כוועדה נתקלים בעוד נושאים שזה קורה.
אורי מקלב: יש לנו מחקרים שלא הופכים לישימים בגלל חוסר ולא תמריצים, בגלל חוסר יכולת לבד להרים את הפיתוחים האלה כמו שקורה בסטרט אפים.
אורי מקלב: אבל כאן כשזה מגיע לאנשים בעלי מוגבלויות כאן יש לנו מחויבות אחרת.
אורי מקלב: אז זה בעצם מה שאנחנו רוצים היום להבליט ולהציף.
אורי מקלב: נכון שזה קיים בכל הנושא של הסטרט אפים ופיתוחים, לא הכל מצליח לעלות ולא מצליח להיות מסחרי וגם דברים טובים.
אורי מקלב: אבל אינו דומה פיתוחים לחיי החברה שהיא דבר חשוב ומטבע הדברים לא הכל מיושם למה שאנחנו יודעים שזה עזרה מבחינת התועלת המחוייבות שלנו היא הרבה יותר גדולה - - -
נחמן פלוטניצקי: אדוני היושב ראש, סליחה, רק שנייה.
נחמן פלוטניצקי: כל הדלתות כאן, מי שבכסא גלגלים לא יכול לבוא ולפתוח ביחד את הדלת ולהתקדם עם הכסא.
אורי מקלב: לכם יש פיתוח שיכול - - -
נחמן פלוטניצקי: כן.
נחמן פלוטניצקי: אנחנו מקווים שבאפריל נהיה בשוק עם הפיתוח.
אורי מקלב: מתן בר נוי מחברת סטרט אפ אורקם.
מתן בר נוי: נכבדיי, יו"ר הוועדה, מנהלת הוועדה המבורכים.
מתן בר נוי: אני יכול להציג את הטכנולוגיה אני גם אשמח שליאת תעשה את זה בהמשך אבל זה לא הסיפור.
מתן בר נוי: בשש שנים יותר מ-100 מהנדסים ועשרות מיליוני דולרים הושקעו בחברה שעם החוצפה הישראלית שלנו הצלחנו בעצם לייצר את הטכנולוגיה המתקדמת ביותר היום בעולם בראייה מלאכותית, חשיבה מלאכותית.
מתן בר נוי: אנחנו יודעים לגרום, וחבר הכנסת גילאון דיבר על זה מקודם, יודעים לגרום לעיוור לקרוא.
מתן בר נוי: אנחנו יודעים לתת לו עצמאות.
מתן בר נוי: אנחנו יצרנו את המוצר.
מתן בר נוי: המוצר באמת מרגש.
מתן בר נוי: מי שיש לו משאבים בישראל יש לו היום את המוצר הזה.
מתן בר נוי: אבל זה לא הסיפור.
מתן בר נוי: הסיפור על מי שאין לו את המשאבים.
מתן בר נוי: אנחנו יודעים לפתח, אנחנו נמשיך לפתח, אנחנו מבינים בטכנולוגיה.
מתן בר נוי: פה אנחנו צריכים את העזרה שלכם, מי שמבינים בפוליטיקה.
מתן בר נוי: במשחק על חלוקת המשאבים האלה כדי לאפשר לכל אדם לקבל את המוצר הזה.
מתן בר נוי: אנחנו עושים את זה אנחנו מוכרים מסביב לכל העולם, באוסטרליה שדיברת עליה, בארצות הברית, באנגליה, בקנדה, בספרד, בדרום אפריקה, בגרמניה.
מתן בר נוי: פה בישראל, לניצול שואה אחד אני לא הצלחתי להביא עדיין מימון שהוא עוד מעט כבר לא יהיה איתנו.
מתן בר נוי: אנחנו צריכים את העזרה שלכם.
אורי מקלב: אתה באמת גם מציף את העניין הזה אבל אין היום שום עזרה, אין שום מימון לאנשים שהם צריכים את המכשיר הזה?
מתן בר נוי: יש לא מעט משרדים שמתעסקים בנושא הזה.
מתן בר נוי: משרד הרווחה יש לו כבר היום המלצות מהשירות לעיוור עד לשולחן המנכ"ל זה כבר הגיע להכניס את הכלי הזה לסל.
מתן בר נוי: המחיר שלו הוא לא בשמיים אבל לבנאדם שלא עובד - - -
מתן בר נוי: בין 11,000 - 15,000 ₪ חד פעמי.
מתן בר נוי: ואנחנו ממשיכים לפתח, אבל איפשהו זה נעצר והגלגלים של הבירוקרטיה טוחנים לאט - - -
אורי מקלב: בכל המדדים זה שווה אבל גם וודאי שהמדד האישי זה המדד הכי חשוב, אבל גם במדד של תפוקות מה שאפשר לתת לאנשים כאלה עם הדבר הזה מחזירים את זה מהר מאוד.
אורי מקלב: המערכת תתן את זה זה יחזיר מאוד מאוד לרוב אלה שיקבלו את זה.
מתן בר נוי: חד משמעית.
מתן בר נוי: היא גם יכולה לשלב אנשים במעגל העבודה.
מתן בר נוי: להחזיר אותם למעגל העבודה.
מתן בר נוי: השווי של זה למשק, יגיד איש הסטטיסטיקה 5 מיליארד ₪ - - -
אורי מקלב: מתן, אנחנו רוצים שזה לא יהיה מתן בסתר אלא מתן בגלוי.
אורי מקלב: אנחנו חייבים, השעון רץ, הוא לא עומד מלכת.
אורי מקלב: אורלי בוני, נציגת משרד הבריאות, בבקשה.
אורלי בוני: אורלי בוני, ממונת שוויון ונגישות במשרד הבריאות.
אורלי בוני: אני רוצה דווקא להעיר להערה הקודמת.
אורלי בוני: אנחנו הכנסנו גם לתקנות של משרד הבריאות את הנושא של טכנולוגיות.
אורלי בוני: אנחנו צריכים רק להציף את העניין שכל הנושא של טכנולוגיות הוא לא כל כך פשוט.
אורלי בוני: אם אנחנו לוקחים את הטכנולוגיות של מכשור רפואי, אין בעולם היום תקינה למכשור רפואי נגיש כך שאנחנו לא יכולים להחליף כל מכשור במכשור - - -
אורי מקלב: את מדברת על המכשור האישי או על המכשור הכללי בבתי חולים?
אורלי בוני: מכשור כבד.
אורלי בוני: אין לנו היום מיטה של רנטגן מסוימת שיורדת לגובה כסא גלגלים בגלל כל המנגנונים שיש מתחת למיטה.
אורלי בוני: אנחנו עושים בדיקות non-stop לעניין הזה, ברור שאנחנו לא נחליף מכשור במכשור.
אורלי בוני: מה שאנחנו יכולים אנחנו כן יוצאים בהודעה לשירותי הבריאות.
אורלי בוני: אם יש משהו שהוא נגיש כמו מיטה גניקולוגית נגישה, במידה ואתם מחליפים מיטה תחליפו אותה כבר למיטה נגישה.
אורלי בוני: אנחנו כן יוצאים בהודעות אבל צריך להבין שכל הסיפור הזה הוא מאוד מאוד מורכב, גם במערכת הבריאות.
אורלי בוני: כי גם הנושא של התוצאות של המכשירים הן לא פחות חשובות.
אורלי בוני: היה לנו מכשור MRI פתוח ומסתבר שהוא לא נותן את אותן תוצאות והפסיקו להשתמש בו.
אורלי בוני: כך שאנשים שביקשו MRI פתוח בגלל קלסטרופוביה או כל מיני דברים אחרים, אין מענה עכשיו חד משמעי.
אורי מקלב: אין תקינה ישראלית או אין תקינה בינלאומית?
אורלי בוני: אין תקינה למכשירים נגישים אין עדיין תקינה בינלאומית למכשירים רפואיים נגישים.
אורלי בוני: לגבי יתר המערכות כן יש ניסיון להכניס טאבלטים לחדרי רופאים, לחדרי מיון ולקצר תהליכים בירוקרטים.
אורלי בוני: אנחנו משתדלים.
אורלי בוני: יש גם מיזם, אנחנו משתתפים עם ישראל דיגיטל במיזמים שאנחנו מבקשים מהציבור להציע טכנולוגיות, להציע מיזמים לקיצור בירוקרטיות.
אורלי בוני: אבל פחות לנושא של המכשור - - -
אורי מקלב: אתם מכינים רגולציה מול הקופות חולים בנושא הנגישות?
אורי מקלב: אני חושב שהם צריכים להוביל את הנושא הזה.
אורי מקלב: חדשנות טכנולוגית בקופות החולים אני חושב שהם צריכים להיות הראשונים בנושא הזה.
אורי מקלב: הם מחויבים לציבור, הם גופים ציבוריים.
אורלי בוני: הקופות עושות מה שהן יכולות ונכון שאנחנו עדיין במידה של להחליף למשל, אנחנו כן נתונים למכרזים, זה אי אפשר, זה כמו שלא ביקשו מכל האוטובוסים להיות נגישים בבת אחת ברגע שיש משהו שהוא נגיש והוא עולה הרבה כסף אנחנו מבקשים עם רכישה חדשה לרכוש את זה נגיש.
אורלי בוני: אנחנו לא יכולים להחליף עכשיו את כל המכשירים הרפואיים.
אורי מקלב: צריך לדעת, צריך להבדיל בין מוצרים בשביל - - -
אורלי בוני: אפשר לפרסם רק איפה יש נגיש, זה חובה שלנו.
אורי מקלב: אני אומר, בין המוצרים שלהנגיש אותם, לתת אותם לציבור, לצרכנים, הוא הביא דוגמא של משקפיים לעיוור ובין השירות להנגיש אותו.
אורי מקלב: השירות להנגיש אותו אני מתכוון לא רק הנגשה פיזית שזה אולי מחוייבים, אלא הנגשה טכנולוגית שכפי שאם זה נכון לגבי מוצר שצריך לרכוש אותו שהוא לקוי שמיעה, ודאי וודאי שזה חשוב לו בהתקשרות שלו מול הרופא ומול הפקיד או מול הזמנת תורים ומול 1001 דברים שהוא צריך לעשות.
אורי מקלב: אז בתי חולים זה דבר אחד ואחרי זה ודאי לגבי קופת חולים.
אורי מקלב: דבר אחד שאני מבקר את משרד הבריאות שהוא עושה מהפכים עם התקציבים, אנחנו הכרנו משרד בריאות אחר לא לפני הרבה שנים והיום משרד הבריאות באמת הרבה יותר עם רפורמות, הרבה יותר נגיש, שומע, יוזם.
אורי מקלב: משרד בריאות חדשני יותר.
אורי מקלב: זאת הזדמנות גם להודות לשר ולכל צוות המשרד שלו, המשרד שלכם, אבל עדיין זה לא פוטר אותנו, כל הבירוקרטיות שמגבילות אותנו מבאמת להביא ולהפעיל דברים שיכולים להיות לעזר רב בתחום הרפואי בכל התחומים.
אורי מקלב: אני אביא את הדוגמא ממשרד התחבורה לא בנושא של נגישות.
אורי מקלב: ניסינו להוביל מהלך של חיישני רוורס.
אורי מקלב: היום בארץ מתרחשות 15 תאונות חצר בשנה, במיוחד במגזר הערבי, מנסיעה ברוורס.
אורי מקלב: ילדים שלא רואים את הרכב, הנהגים לא רואים.
אורי מקלב: זה ירד קצת לפחות בעקבות חיישנים שאנשים הרכיבו אצלהם ברכב מיוזמה פרטית.
אורי מקלב: המוצר הזה הוא מוצר מאוד מאוד, הוא לא משמעותי בקניית הרכב, הוא מוצר של מאות שקלים, זה כל העלות שלו.
אורי מקלב: אם אנחנו היינו מחייבים את כל הרכבים, הג'יפים, הרכבים הפרטיים וכל קוני הרכב להרכיב חיישן כזה שהוא טוב, בוודאי לנפשות, אבל הוא גם טוב בשביל נזקים כאלה ואחרים.
אורי מקלב: הוא בסך הכל חיישן חשוב.
אורי מקלב: היום בחלק גדול מהרכבים הוא קיים אבל ניתן לקנות עם חיישן, בלי חיישן, לא מחייבים אותך.
אורי מקלב: החיוב כאן הוא משמעותי בכלל לגבי מחיר הרכב.
אורי מקלב: שנה אחר שנה אנחנו כבר 7-8 שנים מנסים לקדם את זה.
אורי מקלב: אני לא רוצה להגיד כבר עשרות הרוגים קרו, אבל אין תקינה, אין תקינה לחיישן.
אורי מקלב: משרד התחבורה לא יכול לחייב רכבים מכוון שאין תקינה.
אורי מקלב: מה זה נקרא אין תקינה – אולי מישהו ירכיב, ואנחנו מדברים על יצרני רכב, איזה חיישן שהוא לא יתן באמת את ההתראה הנכונה, בזמן הנכון בזווית מסוימת ואז האחריות תיפול על מי – על משרד התחבורה שאישר.
אורי מקלב: לכן אנחנו ככה, אולי ואולי ואולי ו-15 ילדים יהרגו בתאונות האלה ואנחנו נישאר עדיין עם הבירוקרטיה שאין תקינה.
אורי מקלב: אני משתמש בזה הרבה, המנהלת הוועדה אומרת, מה שמגן דוד לימדו אותי בקורס עזרה ראשונה.
אורי מקלב: עדיף חי מזוהם - - -
קריאה: מרבית הרכבים מגיעים עם מצלמות אחוריות.
אורי מקלב: לא הכל.
אורי מקלב: הרכבים שאתה קונה אבל הרכבים הפשוטים לא מגיעים עם זה ואתה גם יכול לבחור לך בין רכב עם דירוג יותר גבוה לבין - - - יש דברים שהם צריכים להיות מובנים בתוך הדברים.
אורי מקלב: ב.ז., יושבת ראש אופק לילדנו, בקצרה.
ב.ז.: שלום, אני יושבת ראש אופק לילדנו, ארגון ארצי של הורים לילדים עם עיוורון ולקות ראייה.
ב.ז.: ואני אמא של נ' שהיום בת 34 ומאוד רצתה לבוא אבל לא יכלה לבוא.
ב.ז.: היא רצתה לשתף אתכם במקרה שקרה אתמול.
ב.ז.: היא התקבלה לעבודה במרשל ירושלים, שזה מרכז רב שירותים של עיריית ירושלים ומשרד הרווחה וקיבלה הודעה אתמול שמחכה לה היום חוזה שהיא מוזמנת לבוא לחתום עליו.
ב.ז.: היא התקשרה אליהם ואמרה שהיא לא רוצה לבוא לחתום בלי לראות את החוזה לפני כן ואם כן אז לא רוצה לבוא לבד, שמישהו יקריא לה.
ב.ז.: בלתי אפשרי את חייבת לבוא.
ב.ז.: אחרי דין ודברים היא הסבירה להם שהיא מבקשת לקבל את החוזה בצורה נגישה.
ב.ז.: אפשר פשוט לשלוח לה במייל קובץ וורד.
ב.ז.: היה גם דיון, היו מוכנים לשלוח רק pdf.
ב.ז.: בקיצור, בסופו של דבר הצליחה לשכנע אותם לקבל את החוזה.
ב.ז.: מה אני מבקשת לומר פה.
ב.ז.: יש המון אפשרויות של נגישות שקיימות רק הציבור הרחב, ומשרדי הממשלה וכולם לא מודעים לכך וזה יכול ממש לעזור לאנשים עם מוגבלות.
ב.ז.: הנגשה היא קיימת רק צריך ליידע ולדעת עליה.
אורי מקלב: המשרד הזה היה משרד ממשלתי שאת מדברת עליו?
ב.ז.: זה היה חברה ממשלתית, כן.
אורי מקלב: אני מוכן לטפל בזה גם באופן אישי.
אורי מקלב: אבל אם זה נכון אנחנו צריכים - - -
ב.ז.: אני יכולה לתת דוגמאות אחרות של בנקים שלא יודעים שאפשר לסמס ללקוחות, שהרבה לקוחות יכולים לקרוא וכולי.
אורי מקלב: אין ספק שהמודעות והמחוייבות - - -
ב.ז.: נקודה שלא עולה כסף ויכולה - - - לצרכים של אנשים עם מוגבלות.
אורי מקלב: א.א..
א.א.: אני ד"ר א.א., אני מבקרת פה מניו זילנד ואוסטרליה ואמא לילד אוטיסט.
א.א.: רוצה לחזק את הדברים של - - -
אורי מקלב: ילד אוטיסט?
א.א.: כן.
א.א.: בן 24 והוא צייר.
א.א.: אנחנו עבדנו כדי שבזמן של הלמידה שלו שהוא ילך ויפתח לעצמו, במקום לחפש עבודה במקום שאנחנו יודעים שזה לא יקרה ולכן אנחנו עזרנו לו ליצור את המקום עבודה שלו.
א.א.: אני רוצה להודות, לחזק את הדברים - - - אתה מדבר מבחינה כלכלית, התחלת את הדיון בזה, אבל מצד שני אמרת שגיא שפיגלמן דיבר על אוסטרליה ועל ה-NDIS אמרת שאולי זה גדול מדיי דוגמא כזאת.
א.א.: אבל מה שהם עשו באוסטרליה, זה שה-movement, הם קוראים לזה social movement וזה התחיל מזה שהממשלה עשתה ועדת פרודוקטיביות.
א.א.: והדו"ח הזה הראה שיש חלק גדול מאוד, לרוב אנשים עם מוגבלויות לא משתתפים בשוק העבודה, ולכן על ידי השקעה של הממשלה יהיה רווח משמעותי בחזרה.
א.א.: זאת אומרת שאתה מדבר במונחים כלכליים.
א.א.: השאלה אליך דווקא, אם אתה רוצה להציע הצעת חוק, איזה impact אתה רוצה, אתה רוצה impact קטן או אתה רוצה impact גדול.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לבחון.
אורי מקלב: אני רוצה הכל אבל אנחנו רוצים לדעת למה יש התכנות.
אורי מקלב: אנחנו לא רוצים לקחת דבר שלא תהיה התכנות.
אורי מקלב: אני יכול לרצות ואחרי זה זה נעצר במקומות אחרים.
אורי מקלב: אז אנחנו לכן צריך לבחון בוודאי, אני חסיד בתחום בקטן ואחרי זה - - -
א.א.: מאוד ברור שאם אתה מחזק חלק גדול מהאוכלוסייה, כמו שיעל אמרה, זה 20% מהאוכלוסייה שלא משתתפים בשוק העבודה - - -
אורי מקלב: לא כולם, חלק.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על בעלי מגבלות אפילו קטנות.
אורי מקלב: ה-20% מדבר על הכלל.
אורי מקלב: כמובן שזה לא - - - אם זה היה 20% הכל היה נראה אחרת.
אורי מקלב: אני לא אומר שצריך להיות 20% אבל זה כבר באמת - - -
א.א.: השאלה אם יש לכם מספרים אמיתיים שעליהם אתם יכולים - - -
אורי מקלב: אני חושב שבסקר - - - קודם כל באמת אני - - - אולי באמת עכשיו הזמן לעבור למר יגאל אייזנמן, מרכז בכיר בתחום סקר חברתי, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אורי מקלב: אתם באמת חיברתם מסמך או נתונים לכבוד היום הזה.
אורי מקלב: ראיתי את התקציר, באמת דברים מאוד חשובים שגם זה מעניין וזה יכול להיות גם כלי עבודה לרשויות הממשלתיות ובאופן כללי גם בתחום הכלכלי אני חושב שגם יזם או חברה שהיא יזמית שיש לה נתונים יותר ברורים יכולה בעקבות זה גם לכלכל את מעשיה ולחשוב כדאיות לכן אני חושב שחשוב מאוד מה שעשיתם.
אורי מקלב: אני אתן לכם אחר כך את רשות הדיבור.
יגאל אייזנמן: אני אציג כמה נתונים בתוך הסקר החברתי שאנחנו מדי שנה מפרסמים על אנשים עם מוגבלויות לכבוד היום הזה.
יגאל אייזנמן: ונדבר קצת על המונח הזה בעצם.
יגאל אייזנמן: כשאנחנו מדברים על מוגבלות למה אנחנו מתכוונים.
יגאל אייזנמן: יש הגדרה שאנחנו משתמשים בה שהיא הגדרה של ארגון ה-Washington group שזה ארגון בינלאומי שמסונף לאו"ם, שמגדיר מוגבלות באמצעות ההגדרה הבאה:
יגאל אייזנמן: אדם שמתקשה קושי רב או כלל אינו יכול לעשות לפחות אחת מהפעולות הבאות: לראות, לשמוע, ללכת או לעלות במדרגות, להתלבש או להתרחץ, לזכור או להתרכז - כל הדברים האלה הוא לא יכול לעשות אותם בעצמו או שהוא מתקשה קושי רב, הוא מוגדר כאדם עם מוגבלות תפקודית חמורה.
יגאל אייזנמן: הנתונים שאני אציג הם מתייחסים כולם לאנשים שנכנסים בהגדרה הזו.
יגאל אייזנמן: לכן, המספרים יכולים להיות שונים קצת מהמספרים ששמענו קודם, זה תלוי כמובן בהגדרה.
יגאל אייזנמן: אז אם נסתכל על המצב הנוכחי כיום יש כ-15% מהאוכלוסייה בגיל 20 ומעלה, כי הסקר החברתי הוא רק מתייחס לאנשים מגיל 20 ומעלה, שיש להם מוגבלות תפקודית חמורה.
יגאל אייזנמן: כמובן שככל שעולה הגיל רמת המוגבלות הולכת ועולה.
יגאל אייזנמן: מעל גיל 65 מדובר על 28%, מעל גיל 75 זה 58%.
יגאל אייזנמן: כלומר, הולך ועולה עם הגיל.
יגאל אייזנמן: שכמובן, בקבוצות הגיל הגבוהות אנחנו רואים שאצל הנשים השכיחות יותר גבוהה כי פשוט נשים מאריכות יותר ימים וככל שהן מאריכות יותר ימים אז גם רמת המוגבלות הרבה פעמים עולה.
יגאל אייזנמן: מבחינת לפי הסוג של הקשיים שהזכרנו קודם - - -
אורי מקלב: חייב לאפס אותי, אני רואה מה שאתם מדברים נתונים יותר גדולים ממה שדיברו קודם.
אורי מקלב: מפני שאתם מדברים על 15% מבני 20 ומעלה יש מוגבלות תפקודית חמורה?
יגאל אייזנמן: כן.
יגאל אייזנמן: מוגבלות תפקודית חמורה, כלומר, הם מתקשים מאוד או לא יכולים לעשות אחת מה-15 פעולות שאמרנו קודם.
אורי מקלב: וזה 15% בני 20 ומעלה?
יגאל אייזנמן: יש הגדרות נוספות אבל לא ניכנס כאן - - -
אורי מקלב: בקלות מגיעים ל-20% אם אנחנו נוסיף את המגבלות הפחות חמורות, הן גם מגבלות - - -
יגאל אייזנמן: נכון.
יגאל אייזנמן: מי שמתקשה במידה כלשהי, לא רק במידה רבה מאוד אז אנחנו מגיעים כבר ל-20% ומעלה וגם כאן זה הערכת חסר מכוון שיש אנשים שהם לא נכללים באוכלוסיית הסקר כמו אוכלוסיית המוסדות או אנשים שבגלל המוגבלות שלהם הם לא מצליחים להתראיין לסקר אז זה הערכת חסר.
יגאל אייזנמן: כלומר, יש בעצם אחוזים יותר גבוהים.
אורי מקלב: רק לדעת, מאיפה הנתונים שלכם?
יגאל אייזנמן: הנתונים הם מהסקר החברתי שאנחנו מקיימים מדי שנה של מראיינים שנשלחים לאנשים לבתים ומראיינים אותם בבית בראיון פנים אל פנים.
אורי מקלב: זה לא נתונים ממש, אלא זה סקרים.
יגאל אייזנמן: סקרים הם נתונים ממש.
אורי מקלב: לא, ברור ברור.
אורי מקלב: אתה לקחת סקר של מדגם.
יגאל אייזנמן: מדגם שמייצג את כל האוכלוסייה.
אורי מקלב: לא שאתם לקחתם מביטוח לאומי נתונים ודברים כאלה - - -
יגאל אייזנמן: זה מסקר שאנחנו מקיימים בשטח.
יגאל אייזנמן: כשאנחנו נכנסים עכשיו לפירוט של הפעולות שאנשים מתקשים בהם אז אנחנו רואים ש-10% בערך מכלל בני 20 ומעלה מתקשים או אינם יכולים לעלות או ללכת במדרגות.
יגאל אייזנמן: כשאנחנו עולים לגילאים המבוגרים יותר מעל גיל 65 זה כבר שליש מהאנשים.
יגאל אייזנמן: שליש מהאוכלוסייה מעל גיל 65 מתקשים מאוד ללכת או לעלות במדרגות.
יגאל אייזנמן: זיכרון – אנשים מתקשים להתרכז או לזכור – מכלל האוכלוסייה זה 5% מעל גיל 65 זה פי שניים, זה 10%.
יגאל אייזנמן: 4% מתקשים או אינם יכולים להתרחץ או להתלבש בעצמם, כשזה מעל גיל 65 זה מגיע ל-13%.
יגאל אייזנמן: כ-3% מתקשים בראייה או בשמיעה (2.5%) וכשאנחנו בגילאים המבוגרים אנחנו רואים שזה קופץ ל-8% ראייה, 10% שמיעה ואני מדבר פה על קושי רב.
יגאל אייזנמן: כלומר, אנשים שגם באמצעות, נגיד הם מרכיבים משקפיים או מרכיבים מכשירי שמיעה, בכל אופן זה לא מתקן להם את הראייה או השמיעה בצורה כזאת, הם עדיין מתקשים מאוד בדברים האלה.
יגאל אייזנמן: אם לעבור לנושא של השכלה - - -
קריאה: אפשר לשאול שאלה, אנשים שהולכים עם מכשירים אז עם מכשיר ובלי מכשיר - - -
אורי מקלב: זה שאלה שאני גם רציתי לשאול ואני התאפקתי.
אורי מקלב: מה זה נקרא מוגבלות הוא כותב כאן: מתקשה קושי רב בלשמוע, מה זה נקרא קושי רב.
אורי מקלב: עם המכשיר אני לא יודע מה זה, בלי המכשיר - - -
יגאל אייזנמן: אנחנו שואלים גם מי שמרכיב משקפיים אחרי שהוא מרכיב משקפיים אם הוא מתקשה עדיין מאוד גם אם הוא - - -
אורי מקלב: אם הוא לא מתקשה אז הוא לא נחשב אצלך - - -
יגאל אייזנמן: אז לא, אז הוא לא מוגבל, אין לו בעיה בתפקוד.
אורי מקלב: אם יש לו מכשיר שמיעה והוא כבר - - -
יגאל אייזנמן: שוב, מכשיר שמיעה בדרך כלל לא מתקן שמיעה כמו שמכשיר ראייה מתקן ראייה.
יגאל אייזנמן: גם אנחנו מרכיבים משקפיים ואנחנו בעצם אין לנו מוגבלות מכוון שאנחנו מתפקדים היטב.
יגאל אייזנמן: אבל אם בנאדם גם אחרי שמיעה שהוא מרכיב הוא לא שומע טוב זה הגדרה שלו כבר, הוא מגדיר את עצמו האם יש לו קושי - - -
אורי מקלב: אבל אם הוא כן שומע טוב במכשיר שמיעה?
יגאל אייזנמן: אז מבחינתנו הוא לא נכלל פה בהגדרה של המוגבלות מכוון שאנחנו מדברים על קושי בתפקוד.
אורי מקלב: אם אנחנו רוצים לתת לו את המענה לפיתוחים טכנולוגים אנחנו רוצים לתת לו מענה לעלויות אז מבחינתנו הוא כן נחשב בעל מוגבלות.
יגאל אייזנמן: אז יש לנו הערכת חסר.
יגאל אייזנמן: כלומר, זה יכול להיות יותר גבוה המספרים.
יגאל אייזנמן: בכל אופן, אם נחזור לנושא ההשכלה אז אנחנו רואים שבערך רבע מחסרי תעודת בגרות זה אנשים עם מוגבלות.
יגאל אייזנמן: זאת אומרת, השיעור של אנשים עם מוגבלות גבוה יותר ברמות ההשכלה הנמוכות.
יגאל אייזנמן: כלומר, אנחנו רואים שיש חסם השכלה לאנשים שיש להם מוגבלות תפקודית חמורה - - -
אורי מקלב: בגלל שהוא מוגבל אין לו את ההשכלה.
יגאל אייזנמן: כמחצית מהאנשים עם מוגבלות תפקודית חמורה אין להם תעודת בגרות לעומת פחות - - -
אורי מקלב: אנשים עם מוגבלות חלק גדול עם חסרי השכלה שלא נגדיר את זה ככה.
יגאל אייזנמן: אז הנה, זה הנתונים עכשיו.
אורי מקלב: לא, אני לא מסכים לנתון הזה שאנשים עם מוגבלות הם חסרי השכלה, אלא בגלל המוגבלות שלהם הם חסרי השכלה.
אורי מקלב: לא היה שייך להנגיש אותם להשכלה, זה מינוח לפי דעתי יותר נכון.
יגאל אייזנמן: אנחנו מתארים את תמונת המצב - - -
אורי מקלב: בקרב חסרי ההשכלה יש הרבה מוגבלים, זה נתון שאסור לנו להגיד את זה.
יגאל אייזנמן: בשביל זה יש את הרשות המחוקקת שתבצע את ה - - -
אורי מקלב: חברתית, ציבורית אנחנו לא יכולים לקבל את ההגדרה הזאת.
יגאל אייזנמן: אז הנה, אני נותן לעצמי מכה על הראש.
אורי מקלב: אמרת את זה אבל איך שזה מצטייר פה בכתיבה זה נראה שבקרב בעלי המוגבלות יש הרבה חסרי השכלה.
אורי מקלב: זה לא, יש חוסר השכלה, הם סובלים מחוסר השכלה גם כן בעקבות המוגבלות שלהם.
אורי מקלב: אין נגישות.
יגאל אייזנמן: אז אם נשלים רק את הנושא של ההשכלה אנחנו רואים ששיעור בעלי תעודה אקדמית בקרב אנשים עם מוגבלות הוא כמעט חצי מאשר אנשים ללא מוגבלות.
יגאל אייזנמן: כלומר, 18% מכלל אנשים עם מוגבלות יש להם תעודה אקדמית לעומת כשליש מכלל האוכלוסיה.
יגאל אייזנמן: עכשיו נעבור לנושא של תעסוקה שזה כמובן נושא מאוד בעייתי.
יגאל אייזנמן: כ-50% מהבני 25-54 שזה קבוצות הגיל העיקריות בתעסוקה, שוק העבודה, הם מועסקים לעומת למעלה מ-80% מכלל האוכלוסייה.
יגאל אייזנמן: וזה נתון שגם בשבוע שעבר מכון ברוקדייל פרסם על בסיס נתונים שלנו שיש כאן ירידה במגמה.
יגאל אייזנמן: זאת אומרת, זה היה מעל 50% בשנים האחרונות ובמקום שתהיה מגמה של עלייה דווקא יש מגמה ירידה בשיעור ההשתתפות בשוק העבודה.
יגאל אייזנמן: אנשים שאינם בכוח העבודה - - -
אורי מקלב: אני רוצה להבין, יותר קל לי בכיוון השני.
אורי מקלב: 55% מהאנשים עם מוגבלות מועסקים לעומת 85% - - -
יגאל אייזנמן: אנשים שאין להם מוגבלות.
אורי מקלב: זה הנתון.
אורי מקלב: אתה מדבר על אנשים עם מוגבלות חמורה ש-55% מהם מועסקים.
יגאל אייזנמן: אני לא מדבר פה על מובטלים כי זה קבוצה מאוד קטנה של אוכלוסייה.
יגאל אייזנמן: אנחנו יודעים שרמות האבטלה הן נמוכות בכלל.
יגאל אייזנמן: ומובטל זה אדם שחיפש עבודה באופן פעיל בארבעת השבועות האחרונים.
יגאל אייזנמן: זאת ההגדרה של אדם מובטל.
יגאל אייזנמן: אני מדבר על אנשים שהם התייאשו מחיפוש העבודה והם בכלל לא נמצאים בשוק העבודה.
יגאל אייזנמן: אז 45% בקרב אנשים עם מוגבלות שזה פי שלוש מאשר בכלל האוכלוסייה.
יגאל אייזנמן: אם אנחנו מסתכלים על רמות הכנסה - - -
אורי מקלב: אתם בדקתם שזה שהוא לא מועסק זה בעקבות המוגבלות שלו?
אורי מקלב: זה הייתה הבדיקה שלכם או רק שאלתם אם הוא מועסק או לא?
יגאל אייזנמן: אנחנו שואלים אנשים שמחפשים עבודה, לא אנשים שלא בכוח העבודה.
יגאל אייזנמן: אנשים שמחפשים עבודה למה הם חושבים שהם לא מצאו.
יגאל אייזנמן: ובין השאר יכול להיות בגלל מחלה או מום או איזושהי מוגבלות, אין לי פה את - - - אבל רק על מי שחיפש עבודה באופן פעיל לא אנשים שהתייאשו מחיפוש עבודה.
אורי מקלב: זה אנשים ש-45% אמרו שבעקבות המגבלה שלהם הם לא מוצאים עבודה.
יגאל אייזנמן: לא.
יגאל אייזנמן: אנחנו פה פשוט הצלבנו בין שני הדברים.
יגאל אייזנמן: בין רמת המוגבלות שאנחנו הגדרנו אותה כפי שאמרנו קודם לבין המצב שלו בשוק העבודה.
יגאל אייזנמן: אם הוא לא נמצא בכוח העבודה - - -
אורי מקלב: מה השאלה ששאלתם, שאלתם אתה עובד או לא עובד, אמר לא עובד אז שאלתם אותו אם הוא לא עובד בעקבות המגבלה.
יגאל אייזנמן: רק לאנשים שחיפשו עבודה.
יגאל אייזנמן: לא אנשים שלא נמצאים בשוק העבודה.
יגאל אייזנמן: מי שלא נמצא בשוק העבודה לא שואלים אותו למה אתה לא בשוק העבודה, אלא רק מישהו שחיפש עבודה באופן פעיל בארבעת השבועות האחרונים.
אורי מקלב: שאלת אותו אם חיפש או לא, זה אותו דבר, אתה שואל אותו אם בעקבות המגבלה שלו הוא לא עובד אני מניח שהוא חיפש, איך הוא יודע שהוא בעקבות המגבלה - - -
יגאל אייזנמן: אין לי כרגע את הנתון פה אבל אנחנו שואלים את זה אנשים שחיפשו עבודה.
יגאל אייזנמן: מבחינת רמות השכר אז אנחנו רואים שלמעלה מ-40% משתכרים פחות מ-5000 ₪ בחודש שזה פי שניים מאשר בכלל האוכלוסייה.
יגאל אייזנמן: כלומר, בכלל האוכלוסייה זה 22%, בקרב אנשים עם מוגבלות חמורה זה 41%.
אורי מקלב: גם יכול לציין את זה שאנשים עם מוגבלות מקבלים פחות או לא רק שהם עובדים בעבודות שהן פחות מכניסות, השאלה היא אם יש גם אפליה לאנשים עם מוגבלות ברמת השכר באותו סקטור, באותו רובד.
אורי מקלב: דהיינו יש אפליה לעובד אחד שעובד בהייטק, בגלל שהוא עם מגבלה הוא מקבל שכר נמוך.
אורי מקלב: כמו שאנחנו אומרים שהאפליה ברורה אצל נשים.
אורי מקלב: אז הן מרוויחות פחות, הם יגידו לך זה לא נכון, זה שעות נוספות.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש אפליה בשכר באותו תפקיד עם אותן שעות.
אורי מקלב: אבל השאלה אם זה קיים גם - - -