GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: אתם לא לומדים את זה לא באוניברסיטה ולא בבית הספר, זה יכול להיות נחלתו של כל אחד.
אילן גילאון: לכן המסלול הזה הוא גם טוב וצריך להיות מוכן לכולנו בסופו של דבר, עניין של ראייה כוללת.
אילן גילאון: יש לנו את היכולת, אנחנו צריכים לשים שם את המשאבים, זה הדבר החשוב והעיקרי.
אילן גילאון: אני רוצה לתת דוגמא את משרד החינוך, בתור דוגמא לא טובה, אלא בתור דוגמא כי אנחנו בוועדת המדע, אני רוצה דווקא לתת את משרד החינוך בתור אחת המערכות שעדיין יש לו הנגשה פרטנית, הוא לא מסכים להחיל על עצמו את ההנגשה הכוללנית.
אילן גילאון: משרד החינוך שאם אנחנו מדברים על נגישות כתודעה, על קבלת השונה, על כולנו דומים וכולנו מיוחדים, על קבלת המיוחד בתוכו, הוא לא מסכים להנגיש את עצמו, הוא משקיע בהרבה מאוד תחומים וב-5 יחידות וביהדות.
אילן גילאון: מה יותר יהודי מהסר מכשול לפני עיוור, מה יותר יהודי מהדבר הזה?
אילן גילאון: ואז אם יש הורה לילד בבית ספר שההורה נכה, הוא לא יוכל להגיע ליום הורים היום במציאות הנוכחית.
אילן גילאון: ההנגשה הפרטנית אומרת, רק אם יש ילד, תלמיד בבית הספר, במוסד המסוים שהוא מוגבל, רק אז יעשו הנגשה פרטנית עבורו.
אילן גילאון: זה מנוגד לכל רעיון הנגישות.
אילן גילאון: רעיון הנגישות אומר, אין פרטנות, יש כוללנות, אתה לא מתקן אנשים, אתה משנה את הסביבה.
אילן גילאון: הוועדה שלך היא הכי רלוונטית לזה כי הטכנולוגיה מייצרת את כל קיצורי הדרך האלה.
אילן גילאון: אבל האנשים צריכים להחליט שהם רוצים להשתמש בהם.
אילן גילאון: אני פשוט קופץ ממקום למקום כי זה פחות או יותר כמו מימונה של אנשים עם מוגבלויות ואנחנו קופצים ממקום למקום.
חיים ילין: זה אומר שכל הפוליטיקאים שקופצים במימונה ממקום למקום הם - - -
אילן גילאון: בסדר, אתה אמרת.
אורי מקלב: במקרה הזה שלך זה כמו רופא מנתח - - - אני רואה אותך יותר ערכי - - -
אילן גילאון: אני פשוט מבקש סליחה שלא תחשוב שאני כזה.
אילן גילאון: היום אני עסוק.
אילן גילאון: בדרך כלל ביום יום אני - - - אבל היושב ראש קרא לי אז אני מתייצב.
אורי מקלב: אני רוצה להודות לך על הפעילות ובאמת גם חברי כנסת אחרים ביקשו ממני להתנצל, זה יום של דיונים ודיונים לקראת תקציב - - -
אילן גילאון: דיונים והם צריכים להוביל ושזה לא יהיה, אדוני היושב ראש, עוד - - - כי לצערי הרב יש פה יום יום הנכה ויום האישה ולמה אין פה יום הקבלן ויום הבנקאי - - - צריכה להיות התעסקות יום יומית קבועה, קיימת, היא המדד לכל החברה כמו שיש מדד ג'יני, יש מדד הנגישות.
אילן גילאון: אתה יודע מקום שהוא נגיש, אתה יודע מה ההתייחסות לבני אדם במקום.
אורי מקלב: הבעיה היא הבנקאים והקבלנים זה כל יום שלהם כאן - - -
אילן גילאון: בדיוק - - - 354 ימים, כמה ימים בשנה?
אורי מקלב: 365, 364, תלוי באיזה שנה.
אילן גילאון: הזיכרון לא משהו.
אורי מקלב: תודה רבה לך על הדברים - - -
אילן גילאון: תודה רבה שהזמנתם אותי.
אורי מקלב: אנחנו באמת רוצים לכוון את הדיון הזה, לכוון לכך שהממשלה וכל הגופים האלה הם יהיו שותפים - - -
אילן גילאון: רק הערה, בית איזי שפירא, אתם חייבים להכניס לטלפון הזה טטריס.
אורי מקלב: חבר הכנסת, חיים ילין, כבד אותנו בכמה מילים.
חיים ילין: ידידי, אני יכול להגיד שהמוגבלות בכלל לא נמצאת בגוף היא נמצאת בין האוזניים ולא חסרים כאלה.
חיים ילין: פעם בשנה יש לי את הכבוד לרכב עם אנשים שלא רוכבים על אופניים רגילות ורובם הם נכים מצה"ל או - - - והמסקנה שלי אחרי עשור שאני רוכב איתם זה שבעצם אין מגבלה ואין מוגבלות פיזית, שהכל נמצא בראש.
חיים ילין: וזה לא סתם משפט שהכל נמצא בראש.
חיים ילין: אני לא מצליח לפעמים לעמוד בקצב שלהם, אני מודה, ואני בנאדם בריא פיזית.
חיים ילין: אני רוצה להעלות סוגייה שלדעתי היא סוגיה שהיא מייצגת ומשקפת בכלל את המדיניות במדינת ישראל לגבי הנגשה אילן, זה חשוב לי מאוד.
חיים ילין: יש חוק או תקנות שמכריחים את הערים ואת המועצות האזוריות להנגיש.
חיים ילין: אבל זה הדבר הכי קל שיש, כבוד היושב ראש, לבוא ולהטיל על מישהו משימה בלי מקור תקציבי.
חיים ילין: עכשיו מה המשמעות?
חיים ילין: המשמעות שאם בתל אביב יש תקציב של 4.5 מיליארד ₪ ואין להם בעיה של תקציב אז הם יכולים לבנות את הבימה ולשפץ ולעשות, אין שום בעיה.
חיים ילין: אבל במקומות שאין את התקציבים האלה, שהם נדרשים למענקים מממשלת ישראל הם לא יכולים לעשות את זה.
חיים ילין: משם זה מתחיל.
חיים ילין: זאת אומרת שמי שיש לו, כמו שעכשיו באתי מדיון על תקציב הביטחון, מי שיש לו יבנה את הממ"ד ומי שאין לו לא יהיה לו ממ"ד.
חיים ילין: מי שיש לו תהיה לו בריאות ומי שאין לו כנראה לא תהיה לו, עם כל המאמץ שעושים.
חיים ילין: מי שיש לו, כנראה יהיה לו חינוך יותר טוב, מי שאין לו כנראה לא יהיה לו חינוך יותר טוב.
חיים ילין: זו תפיסה.
חיים ילין: ולהפיל על השלטון המקומי דברים שהם לא מסוגלים להרים ולעשות הפגיעה, בסופו של דבר, היא של האזרחים, אבל מעל הכל, שלנו כבני אדם.
חיים ילין: כי בדברים האלה, לדעתי, כל המדיניות היא מוטה, מוטעית מהיסוד.
חיים ילין: ואני מאוד שמח, דרך אגב, שיש יום כזה, ומבחינתי שיהיו עשרה ימים כאלה וזה לא מענין אותי מה השם.
חיים ילין: כל עוד שאנחנו יכולים להביא את המסר הזה ולנסות להילחם.
חיים ילין: אבל כבוד היושב ראש, כשאני קורא כתבה, ואני אומר לך את זה כבנאדם דתי, ועיוור לא יכול להיכנס לבית כנסת בגלל שלא נותנים לו להיכנס עם הכלב, אז זה לא משנה איזה מכשירים ישימו וכמה כסף ישימו זה עניין של נפש האדם.
חיים ילין: ואם אנחנו לא נצליח לגעת בנפש האדם, זה לא משנה, אותו בנאדם לא יוכל לעולם להיכנס לבית הכנסת בגלל שהוא עיוור ובגלל שהוא צריך את הכלב.
חיים ילין: אז אני חושב שיש דברים שהם בנו, כבני אדם, שאנחנו צריכים לשנות, יש דברים שהממשלה צריכה לעשות, יש תקציבים שצריך לעשות.
חיים ילין: אבל מעל הכל, אנחנו כחברה, אם לא נכבד אחד את השני אז אנחנו לא נצליח להיות חברה.
אילן גילאון: אורי, אבל הכלב יהודי, למה- - -
אורי מקלב: אני לא - - - הוא עבר גם ברית - - - אני לא מכיר תופעה כזאתי.
אורי מקלב: בכל אופן הוא התריע על דברים ואני - - -
אורי מקלב: זה לא אליך אורי אבל אני אומר - - -
אורי מקלב: אנחנו צריכים להוקיע כל תופעות חריגות בעניין הזה, אבל אנחנו מקווים שזה לא הכלל.
אורי מקלב: אני כן אשקף את דבריך, אני באמת חשבתי שהחודש הזה - - -
אילן גילאון: אבל תראה, אסור להבין מהדברים האלה שצריך לשחרר את הרשויות המקומיות מהנגישות.
אילן גילאון: צריך למצוא את התקציב לממן את זה.
אילן גילאון: כי אז מה יוצא, לא מספיק שבנאדם גר באופקים גם אין לו איך - - -
אורי מקלב: כפי שחיים רמז, קודם כל, זה כספים, הוא אמר שצריך גם באמת לשפות את הרשויות ואנחנו בעד לשפות את הרשויות.
אורי מקלב: בסוף הם לא עושים את זה טוב, אם אנחנו ניקח את התחבורה הציבורית של הרשויות המקומיות, חלקם היו חייבים להנגיש את התחבורה הציבורית.
אורי מקלב: תשאל את ציבור המוגבלים האם באמת היום התחבורה הציבורית נגישה וטובה יותר, הם יגידו לך שבהחלט יש הרבה לשפר וזה מאוד מאוד לא טוב.
אורי מקלב: גם אם אתה מסמן מקום אם הנהג לא עושה, זה לא אכפת לו, ועוד דברים, דברים שקורים בדרך, במדרכה, שהיא שבורה, אז מה הועילו חכמים בתקנתם.
אורי מקלב: אתה מדבר, יום ה- - - באמת לציין את היום הזה, לא רק 3.12 אלא זה בחודש כסלו, יוצא על פי רוב, וחודש כסלו זה כיס ולב ביחד.
אורי מקלב: מה זה חודש כסלו, זה לא מספיק שהכיס נותן את זה.
אורי מקלב: חודש כסלו זה הכיס ולב ביחד.
אורי מקלב: לכן, הנה אתה אומר אתם יכולים להשקיע ולהשקיע אבל אם לא מכניסים גם את הרגש האנושי, האכפתיות האנושית, באמת להזדהות עם הדבר אז אנחנו לא מקדמים את הנושאים ואנחנו באמת חושבים שזה באמת דבר שצריך להיות משולב כל הזמן ביחד.
אורי מקלב: רבותיי, אני עכשיו אעבור לדיון עצמו וכפי שאמרתי בהתחלה, אני מבקש מגברת יעל אלשטיין, מנהלת המרכז לייעוץ טכנולוגי, בית איזי שפירא, לפתוח.
יעל אלשטיין: תודה רבה.
יעל אלשטיין: אז קודם כל אני מאוד מתרגשת ושמחה להיות כאן היום ולקחת חלק בדיון החשוב הזה.
יעל אלשטיין: ממש יוזמה חשובה ומבורכת.
יעל אלשטיין: רק כמה מילים על בית איזי שפירא למי שלא מכיר.
יעל אלשטיין: בית איזי שפירא זה ארגון שפועל כבר מעל 35 שנה במטרה לקדם איכות חיים של אנשים עם מוגבלות ומה שאנחנו ראינו זה שבאמת אין כמו טכנולוגיה לעשות את זה, לקדם איכות חיים.
יעל אלשטיין: אנחנו יודעים היום שהטכנולוגיה, באמת יש לה את הכוח לפרוץ את המוגבלות.
יעל אלשטיין: עבור אנשים עם מוגבלות זה לא nice to have, זה ממש כלי קריטי, זה קריטי לאיכות חיים, זה קריטי לעצמאות שלהם, לשילוב במסגרות חינוך, בתעסוקה, בפנאי, בקהילה בכלל.
יעל אלשטיין: וכמובן זה קריטי למימוש הזכות, כמו כל אדם, לממש את הפוטנציאל שלו, להביא את עצמו לידי ביטוי, להגשים את עצמו.
יעל אלשטיין: ובאמת אנחנו רואים שהטכנולוגיה יכולה לעשות הבדל משמעותי מאוד בכל התחום הזה ואנחנו גם תיכף נשמע את ס.ע.
יעל אלשטיין: שיספר לנו מהזווית האישית שלו על מה הטכנולוגיה מאפשרת לו.
יעל אלשטיין: אז רק קצת ככה לתת מספר, קצת סטטיסטיקה.
יעל אלשטיין: אנחנו מדברים היום על 1,600,000 אנשים עם מוגבלות בישראל.
יעל אלשטיין: זה אומר 20% מהאנשים.
יעל אלשטיין: גם בעולם מדברים על אחוזים דומים, על מיליארד אנשים בעולם ומדברים על זה שעקב העלייה בתוחלת החיים עד 2050 יוכפל המספר.
יעל אלשטיין: כלומר עד 2050 שני מיליארד אנשים בעולם עם מוגבלות.
יעל אלשטיין: מה שאנחנו עוד יודעים זה ש-80% מהאנשים עם מוגבלות לא משתמשים בטכנולוגיה.
יעל אלשטיין: זה לא נגיש עבורם, קיימים מעט מוצרים ייעודיים, מה שקיים יקר מאוד והרבה אנשים, כל השוק הזה של טכנולוגיה מסייעת לא נגיש עבורם.
יעל אלשטיין: אנחנו פה היום, יש לנו הזדמנות באמת, היזמות היא קריטית והממשלה היום אתם יכולים לסייע לזה לקרות ולעודד יזמות ובאמת יש פה הזדמנות גדולה לעשות הבדל בחיים של אנשים ולהפוך את ישראל ל-startup nation גם באספקט הזה.
יעל אלשטיין: אנחנו יודעים שיש פה המון יזמים בישראל בתחום של המוגבלויות.
יעל אלשטיין: גם לנו בבית איזי שפירא יש מאיץ בשיתוף עם פרזנטנס שרץ כבר שלוש שנים ועברו דרכנו 40 מיזמים ומה שאנחנו רואים ושומעים מהיזמים שלנו ובכלל, החסם העיקרי שאנחנו רואים זה החסם המימוני.
יעל אלשטיין: בעצם יזמים בתחום הזה, אפילו דיברתי מקודם על השוק.
יעל אלשטיין: עדיין עבור המשקיעים הסטנדרטים, עבור הקרנות, השוק הזה של טכנולוגיה מסייעת הוא לא אטרקטיבי עבורם.
יעל אלשטיין: זה נחשב עדיין לשוק קטן, שוק לא מוכר, לא סקסי עבורם והם לא משקיעים בו.
יעל אלשטיין: וכאן נדרשת באמת תמיכה ממשלתית.
יעל אלשטיין: אנחנו רואים שמאוד קשה, הקפיצה הזאת מאבטיפוס בתום כל האקסלרטורים וההאקטונים וכל היזמות וכל ההתרחשות שקורית, מאוד קשה לקפוץ מעל התהום הזאת מאבטיפוס למוצר.
יעל אלשטיין: חסם את המימון ובאמת אנחנו צריכים פה לשלב כוחות כדי לבנות את הגשר הזה, לחצות את התהום ולהביא מוצרים לשוק.
יעל אלשטיין: המטרה שלנו זה באמת להביא כמה שיותר פתרונות ומוצרים עבור אנשים עם מוגבלים כי באמת אנחנו רואים את התוצאות, את מה שזה עושה.
אורי מקלב: זה יכול להיות גם בצורה של תמרוץ וזה יכול להיות גם בצורה של חיוב.
אורי מקלב: אדם שיוצא לשוק עם משהו, אפשר לחייב אותו, צריך לחייב אותו לתת את האפשרות גם לבעלי מוגבלויות.
אורי מקלב: כמו שאנחנו היום יודעים, סליחה שאני קוטע אותך באמצע, אנחנו עושים את הדבר הזה גם בתחום האינטרנט.
אורי מקלב: אנחנו היום מחייבים אנשים שמעלים, עדיין לא אוכפים את זה ועדיין לא הגענו, אבל אנשים כבר יודעים שזה יגיע.
אורי מקלב: הוא צריך להיות נגיש, החיוב הוא צריך להיות משולב יחד עם התמרוץ וזה אני חושב שהמינון הנכון.
אורי מקלב: ולכן מה שאת אמרת אנחנו מאוד חושבים שזה נכון ואני רוצה באמת לקדם בכיוון הזה.
יעל אלשטיין: אני רוצה להגיד בהקשר הזה של הנגישות, היום מדברים על עיצוב אוניברסלי, על עיצוב מכליל.
יעל אלשטיין: כלומר, זה אפילו לא רק בשביל אנשים עם מוגבלות.
יעל אלשטיין: כשאתה מפתח משהו תפתח אותו לכולם, שכמה שיותר אנשים, שמקסימום אנשים יוכלו להנות ממנו.
יעל אלשטיין: ומה שאנחנו רואים זה שבאמת הרבה פיתוחים שהתחילו עבור אנשים עם מוגבלות כמו הרטט בטלפון שאנחנו שמים על שקט או ה- text to speech הפעלות, או שקשה להקליד ואז זה הופך לקול, המחשב מקריא או הפעלות קוליות כמו שאנחנו בווייז כשאנחנו נוהגים ואנחנו, כולנו, כמו שאמר חבר הכנסת גילאון, כולנו לפעמים מוגבלים, הידיים ואז אנחנו מקריאים.
יעל אלשטיין: אז הרבה פיתוחים שהתחילו לאנשים עם מוגבלות כולנו נהנים מהם היום, לוקחים אותם כמובן מאליו, אף אחד בכלל לא יודע איך זה התחיל.
יעל אלשטיין: אז נורא חשוב, כמו הרמפה באמת, העיצוב האוניברסלי שכולם יוכלו להנות ובדרך כלל מה שמפתחים לאנשים עם מוגבלות הוא טוב לכולם הפוך זה לא תמיד עובד, ברוב המקרים לא.
יעל אלשטיין: אז באמת בהקשר של מה נדרש, מה שאנחנו רואים שמאוד חשוב בתחום הזה לייצר, לבנות את ה-ecosystem.
יעל אלשטיין: כלומר, את כל השילוב כוחות החוצה מגזרי בין הממשלה, המגזר העסקי, חברות ההייטק, חברות הטכנולוגיה, המגזר החברתי והמשקיעים, כולנו צריכים לשתף פעולה כאשר כל צד מביא את הערך המוסף שלו כדי לגרום לזה לקרות.
יעל אלשטיין: נדרשים פה מודלים אחרים, חשיבה אחרת, מבחנים אחרים, מדדים אחרים גם של אימפקט חברתי, שינוי חברתי והיום בעצם הפוקוס שלנו כמו שאמר היו"ר בתפקיד של הממשלה ב-ecosystem הזה ואיך הממשלה יכולה לסייע.
יעל אלשטיין: אז הפידבק שקיבלנו מיזמים וגם ממה שאנחנו רואים שקורה בעולם אנחנו רוצים להציע כמה רעיונות, כמה אפיקים לתמיכה אפשרית שהממשלה יכולה לעודד ואני אשמח אחרי זה לפתוח את זה לדיון ושתגיבו.
יעל אלשטיין: דבר ראשון מתן תמריצים להשקעות חברתיות.
יעל אלשטיין: עידוד השקעה בסטארט אפים.
יעל אלשטיין: אנחנו יודעים לדוגמא באנגליה יש את חוק האנג'לים שבעצם מאפשר למשקיעים יחידים, למשקיעים פרטיים לקבל הקלות במס על ההשקעה, אבל לא רק על ההשקעה גם על הרווחים אחרי זה שיש אקזיט הם מקבלים הקלות מס משמעותיות גם ברווחים וזה מעודד השקעות בחברות הזנק.
יעל אלשטיין: אז גם בתחום של טכנולוגיה מסייעת זה מאוד חשוב כי כיום אנג'לים זה המקור העיקרי כי הקרנות, כמו שאמרנו, לא משקיעות.
יעל אלשטיין: פיתוח מסגרות תומכות – להרחיב את פעילות המדען הראשי.
יעל אלשטיין: יש כיום מסלול במדען הראשי, מסלול מצויין לפתרונות עבור אנשים עם מוגבלות.
יעל אלשטיין: אבל עדיין יש בו קריטריונים שגורמים להרבה חברות בתחום ליפול בין הכיסאות ולא לקבל את המענק של המדען גם בגלל האחוז, זה מוגבל עד חמישה אחוז, צריך להוכיח חדשנות טכנולוגית, יש שם כל מיני דברים שאפשר להתאים ולהרחיב ובכלל לדאוג למעורבות גדולה יותר של המדען הראשי או הרשות לחדשנות.
יעל אלשטיין: מתן הקלות במס לא רק למשקיעים, אלא גם לסטרט אפים עצמם.
יעל אלשטיין: ניתן להרחיב את סל הבריאות ולעודד בכך רכישה של טכנולוגיות מסייעות.
יעל אלשטיין: אם אני מגיעה לסעיף הבא אנחנו יודעים שזה מימון של טכנולוגיה מסייעת לאנשים עצמם.
יעל אלשטיין: בעצם כאן יש לנו הזדמנות שישראל תהווה beta site – אתר בדיקות לטכנולוגיות, כמו באמת שעשינו בשיתוף עם "גוגל" ו"ססמי" שנמצאים פה בפרויקט הכל בראש.
יעל אלשטיין: בזכות המענק של "גוגל" חולקה הטכנולוגיה של "ססמי" לכל אדם שזקוק לה בארץ.
יעל אלשטיין: זה נתן לחברה כר של נרחב של משתמשים עם פידבק, הם שדרגו מאז כבר חמש פעמים את הגרסא.
יעל אלשטיין: הם למדו איך נכון לבנות את המוצר, מה צריך, מה מודל ההטמעה, איך להסיר את החסמים של האנשים כך שימקסמו את השימוש.
יעל אלשטיין: כלומר, זה win-win, גם האנשים מקבלים, גם הסטרט אפים נהנים מפידבק וישראל יכולה להוות פה איזה hub טכנולוגי.
יעל אלשטיין: לדוגמא באוסטרליה, המדינה, כחלק מביטוח הנכויות הלאומי ממש נותנת תשלומים ישירים לאזרחים לרכוש טכנולוגיה.
יעל אלשטיין: גיא שפיגלמן מפרזנטרס ירחיב על זה.
יעל אלשטיין: אבל בעצם המודל של תשלום ישיר לאנשים כך שהם יכולים לרכוש את מה שהם יכולים וצריכים זה מעודד שוק, זה מפתח תחרות, זה גורם לייצר מוצרים בסטנדרטים גבוהים יותר.
יעל אלשטיין: אז אנחנו חושבים שגם אפיקי מימון, או דרך ביטוח לאומי או דרך אפיקים שונים יש כיום תכניות במדינות אחרות שעושות את זה.
יעל אלשטיין: וכמובן שהמדינה גם יכולה להפוך ללקוח ולהטמיע טכנולגיות מסייעות וטכנולוגיות של הנגשה במערכות הציבוריות, ברשויות, בשירותים החברתיים וגם לסייע בחיבורים לאוכלוסיות היעד.
אורי מקלב: אנחנו הזמנו את אבירם ז'ולטי, סגן המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה ברשות לחדשנות וטכנולוגיות, אז אתה בקשב בעניין הזה, מאוד חשוב ההתייחסות שלך.
אורי מקלב: לפני שאני אתן לנציג עמותת נגישות ישראל, אני אתן לס.ע., על מוגבלות, קצת שידבר מהזווית האישית.
ס.ע.: שלום, אני ס.ע., בן 37 מגדרה, נשוי פלוס אחד.
ס.ע.: בגיל 24 אני החלפתי גלגל, נדרסתי ומאדם פורה או יודע ליצור בשתי ידיים ובשעות הפנאי מנגן בגיטרה הפכתי לבנאדם ש- - - שבעצם תלוי בסובבים אותו בכל דבר.
ס.ע.: בחודשים הראשונים ששכבתי בבית חולים שכבתי וראיתי בטלוויזיה והרגשתי ממש מתוסכל וממורמר, ככה הולכים להראות החיים שלי.
ס.ע.: אחרי פרק זמן מסוים המרפאות בעיסוק הראו לי את האחיזה שבעזרתה אני יכולה להשתמש במחשב ופתאום המחשבה שאני יכול להיות שוב אדם יצירתי, אני יכול לחזור וליצור פשוט האירה את עיניי.
ס.ע.: עם עזרים עזרים שקיימים בשוק וכמה עזרים שפיתחתי בעצמי שכללתי בעצם את היכולות שלי והיום אין הבדל ביני לבין אדם אחר שמשתמש במחשב.
ס.ע.: ואין ספק שהחזרה ליצור שיפרה לי את הביטחון העצמי, גרמה לי להרגיש בעל ערך ובעצם שווה בין שווים.
ס.ע.: עם התפתחות הטכנולוגיה, קבוצת הטכנולוגיה של - - - אין בעצם היום הבדל ביני לבין כל מעצב אחר בין אם נשפוט רק על סמך התוצרים שלי והנכות שלי זה בכלל לא דבר שבא בחשבון.
ס.ע.: היום אגב כמעצב תעשייתי בין השאר הדברים אני גם עוסק בפיתוח מוצר גם לבעלי מוגבלויות.
ס.ע.: וגם לנגן חזרתי.
ס.ע.: ואני חייב להגיד בגילוי לב שזו לא הוועדה הראשונה שאני משתתף בה וגם לא הפורום הראשון שאני משתתף בו.
ס.ע.: ולצערי, מה שאומרים, הכלבים נובחים והשיירה עוברת.
ס.ע.: ולכל היושבים כאן, תמיד למקבלי ההחלטות יש המון כוח בידיים, כוח חזק לאין שיעור להחזיר תקווה ויכולות לאנשים בעלי מוגבלויות יכולים לחזור, ליצור ולחזור למאגר העבודה.
אורי מקלב: באמת מרגש מאוד.
אורי מקלב: אבל זה לא רק מרגש זה גם מחייב.
אורי מקלב: הדברים שלך הם מרגשים מאוד אבל לא להישאר רק בחלק הרגשי, זה אומר שאפשר.
אורי מקלב: אם אפשר אז אנחנו צריכים באמת לעשות ולפעול וגם שמתברר שלא רק הכושר החשיבה שלך והיצירתיות, אבל גם כושר הביטוי שלך אני לא יודע אם לא נפגע, אבל בוודאי הוא מעולה, איך שלא יהיה, בכל מצב.
אורי מקלב: ואנחנו באמת, על הבסיס הזה שאתה מראה לנו, אתה מכניס אותנו לאווירה שהיא הרבה יותר מחייבת להפוך את הדיון שלנו למשהו יותר מעשי.
אורי מקלב: נציגת עמותת נגישות ישראל.
מיכל שיק הר-טוב: עורכת דין מיכל שיק הר-טוב, עמותת נגישות ישראל.
מיכל שיק הר-טוב: עמותת נגישות ישראל למי שלא יודע, אנחנו מקדמים זכויות לאנשים עם מוגבלות, כל סוגי המוגבלויות.
מיכל שיק הר-טוב: הדברים ככה - - -
אורי מקלב: נפגשנו הבוקר בוועדת הכלכלה בנושא גם - - -
מיכל שיק הר-טוב: ואנחנו בדרך לוודעת הפנים, אפרופו מרכז שלטון מקומי.
מיכל שיק הר-טוב: אנחנו מאוד מאוד מקווים שרשויות מקומיות יתמקדו בפתרון ויתגייסו לעניין.
מיכל שיק הר-טוב: לעניין הטכנולוגיה אני מאוד מתחברת לכל דבר ודבר שנאמר על ידי יעל, שותפתנו.
מיכל שיק הר-טוב: לפני כשבועיים העמותה הכריזה בכנס במעמד השרה לשוויון חברתי, מנכ"ל בנק הפועלים, מנכ"ל סיסקו, פייסבוק, טלדור, IBM, היו שם כ-40 מנכ"לים מובילים על האתגר הזה, להפוך את ישראל לנגישה טכנולוגית והם הרימו את הכפפה.
מיכל שיק הר-טוב: הם סיפרו בכנס על מוצרים שנכנסים לשוק והרימו את הכפפה לקדם את זה.
מיכל שיק הר-טוב: הנושא של טכנולוגיה, נגישות טכנולוגית זו מטרה לאומית ממדרגה ראשונה.
מיכל שיק הר-טוב: הוא סיפר את זה יותר טוב ממה שאני אוכל לתאר, איך זה משפר את איכות החיים ובאמת מוריד את כל המגבלות והמסכות וההבדלים בין אנשים עם מוגבלות ללא מוגבלות והעמותה ביחד עם מיזם ישראל דיגיטלית בוחנים את הדרך המשותפת להשגת המטרה החשובה מאין כמוה.
אורי מקלב: אנחנו באמת ביקשנו לא להרחיב הרבה בתועלת.
אורי מקלב: זה אפשר לשמוע ושמענו בעבר, אני חושב שאין על זה ויכוח בעניין הזה.
אורי מקלב: זה משחור ללבן זה דיי ממזרח למערב או ממערב למזרח זה דברים שכל פעם קמים מחדש והאפשרויות הן כמעט בלתי מוגבלות היום.
אורי מקלב: וזה בא לידי ביטוי גם ביום העיוור, כשאנחנו מציינים ימים כאלה ואחרים אנחנו רואים את זה תמיד והפערים, לצערנו, כמי שנאמר כאן, רק מתרחבים.
אורי מקלב: הטכנולוגיה מתקדמת גם כן במהירות בלתי משוערת שאי אפשר לצפות אותה ומצד שני אין אותה התקדמות, בוודאי לא כשזה יוצר פערים כשאנחנו בלי התערבות, פערים יישומיים בגלל בעיות כלכליות.
אורי מקלב: והנושא הזה של הגופים האלה, של החברות, אני לא יודע אם ישראל הקטנה יכולה לפנות אליהם, אבל אני גם חושב שצריך לפנות לכל החברות הגדולות האלה באופן וולנטרי.
אורי מקלב: הם עושים פעולות וולנטריות כאלה ואחרות, אבל אני חושב שהפעולה המרכזית שצריכה להיות היא להנגיש את הטכנולוגיה המתקדמת לכלל הציבור.
אורי מקלב: נפגשנו, סיירנו בחברות האלה.
אורי מקלב: היינו גם בפייסבוק, גם בגוגל גם בעוד חברות, הם עושים דברים.
אורי מקלב: אבל באיזה חלק באמת אולי לטכנולוגיה להוריד אותה לפערים חברתיים כאלה ואחרים, לפריפריה, אבל הנושא של - - - אולי חלק עכשיו אולי באמת נכון אבל אני חושב שצריך גם לחשוף ולפנות אליהם בעניין הזה, גם בחלק הזה לראות, לפעול וליזום לשותפים בקידום הטכנולוגיה ולהנגיש אותה לכלל הציבור.
אורי מקלב: מר גיא שפיגלמן.
גיא שפיגלמן: שלום, קוראים לי גיא שפיגלמן, אני מנכ"ל פרזנטנס ישראל.
גיא שפיגלמן: פרזנטרס הוא ארגון שפועל לקדם יזמות בפריפריה החברתית והגיאוגרפית בישראל וגם אנחנו פועלים לנתב ולקדם את היזמות לעסוק בסוגיות חברתיות משמעותית.
גיא שפיגלמן: אחת מהן זה באמת התחום של לתרום ולפתור בעיות לאנשים עם מוגבלויות באמצעות יזמות וחדשנות.
גיא שפיגלמן: שותפתנו במסע הזה, בית איזי שפירא, ביחד הקמנו לפני שלוש שנים את A3I - Accelerating inclusion in Israel, Accelerate הראשון בעולם שעוסק בטכנלוגיה מסייעת עם 30 בוגרים.
גיא שפיגלמן: היום אני רוצה לדבר איתכם כי אדוני היושב ראש, אני מאוד מברך על הדיון, על איך אנחנו באמת ננגיש את הטכנולוגיות האלה לכל מי שצריך את זה בישראל על ידי חשיבה קצת אחרת.
גיא שפיגלמן: חשיבה שאומרת, החדשנות, אם אנחנו נשכיל לקדם את זה פה ולפתח את זה פה ולייצא את זה, אם אנחנו נגרום לזה להיות ענף ייצוא אז אנחנו יכולים להוזיל את העלויות האלה לכל האנשים שצריכים את זה בישראל.
גיא שפיגלמן: לפני חודש אני חזרתי ממשלחת ראשונה מסוגה שיצאה מישראל של של החברות בתחום הטכנולוגיה המסייעת לאוסטרליה.
גיא שפיגלמן: יש פה אנשים שהיו איתנו במסע מססמי.
גיא שפיגלמן: ומה שמצאנו באוסטרליה שהם השיקו לפני שלוש שנים תכנית בשם The national disability insurance game שבעצם באקט של ערבות הדדית מדהימה, עם 80% תמיכה של האוכלוסיה באוסטרליה, הסכימו להוסיף חצי אחוז מס מיוחד לנושא של מוגבלויות, הסכימו, שמו את את זה בקרן ששווה 22 מיליארד דולר בשנה.
גיא שפיגלמן: ה-22 מיליארד דולר האלה הולכים ישר, לא למוסדות, אלא לכיסים של אנשים עם מוגבלויות או המשפחות שלהם כדי שהם יכולים לבחור איזה מוצרים ואיזה שירותים הם צריכים כדי להשתלב בחברה.
גיא שפיגלמן: עכשיו - - -
אורי מקלב: אפרופו ביטוח סיעודי או משהו כזה.
אורי מקלב: אפילו את זה אנחנו לא מצליחים להגיע לזה.
אורי מקלב: אתה מביא דוגמא של משהו אבל אתה לא רוצה להגיד לי שזה כאן.
אורי מקלב: כאן הטלת מיסים מייד מעוררת הכל.
אורי מקלב: אבל יש עוד דרכים, יש דרכים שמתאימות לישראל.
גיא שפיגלמן: אז ההזדמנות פה - - -
אורי מקלב: גם אנשים לא רוצים שהכלל יגידו שעכשיו מטילים מיסים על הכלל בשביל המוגבלויות.
אורי מקלב: אנחנו צריכים למצוא את הדרך המקובלת יותר בישראל בשביל לקדם דברים כאלה אבל אתה מביא את הדוגמא מה אפשר לעשות יוזמה ממשלתית, או יוזמה כזו או אחרת.
גיא שפיגלמן: אבל ההזדמנות פה זה הזדמנות עסקית מדהימה.
גיא שפיגלמן: 22 מיליארד דולר זה כבר שוק מאוד גדול.
גיא שפיגלמן: אותם יזמים שהגיעו לאוסטרליה הם עכשיו חותמים על עסקאות באוסטרליה שיביאו גם פרנסה לישראל וגם יוזילו את כל העלויות של המוצר שלהם.
גיא שפיגלמן: כי אם יש להם שוק גדול אז הם יכולים להוזיל עלויות.
אורי מקלב: איזה עוד דברים אתה יכול להביא דוגמא שאנחנו יכולים לתמרץ?
אורי מקלב: אין ספק אתה אמרת דבר נכון, ברגע שהשוק יפתח אז זה יהפוך לכלכלי.
אורי מקלב: בישראל יש את הכוח האנושי, מי שיודע לפתח ויש את הפיתוחים האלה וצריך כמו שאנחנו אומרים בעוד דברים זה לא רק - - - באופן כללי יש לנו פער באפשרויות בידע שיש לנו, בפיתוחים למה שאנחנו באופן מעשי, זה בכל התחומים.
אורי מקלב: זה יכול להיות מתחום הלווינות שאנחנו נתקלים כאן בוועדה ועד הרמה הקטנה של סטרט אפים ויזמות כזאת ואחרת שהיא תיאורטית היום ולא מצליחים, אין להם את הדחיפה לקדם אותה הלאה.
אורי מקלב: אבל אם תוכל קצת משהו מעשי שאנחנו יכולים באמת לקדם את זה.
גיא שפיגלמן: אז עוד דבר שאפשר לקדם אותו זה תקנות ממשלתיות כמו שיש ב- ADA - American Disability Act.
גיא שפיגלמן: זה דוגמאות מארצות הברית שבעצם מחייבים ארגונים ממשלתיים לרכוש טכנולוגיה מסייעת אם היא ישנה בשביל להנגיש שירות.
גיא שפיגלמן: זה לא משנה אם זה להנגיש את זה לבן אדם אחד או למאות אנשים.
אורי מקלב: לא הבנתי, את מי מחייבים?
גיא שפיגלמן: את כל רשות ממשלתית.
אורי מקלב: דהיינו, משרד הבריאות.
גיא שפיגלמן: אם יש טכנולוגיה קיימת בשוק שיכולה להנגיש איזשהו שירות ממשלתי ואם היא קיימת אז הממשלה חייבת לרכוש את הטכנולוגיה הזאת.
אורי מקלב: אני רוצה להביא דוגמא מאתר אינטרנט.
אורי מקלב: היום אנחנו מחייבים מי שמעלה אתר אינטרנט הוא צריך להנגיש אותו.
אורי מקלב: אנחנו עדיין לא אוכפים אותו, אבל זה החוק, אני מבין את היוזמה, אתה עושה צורך כלכלי אתה צריך גם לדאוג שהאתר גם יונגש לכולם.
אורי מקלב: חלקם הגדול, זה גם יכול להיות שזה גם כדאי להם, חלקם יכול להיות שזה לא כדאי להם מבחינה כלכלית אבל אנחנו מחייבים אותם.
אורי מקלב: על הרצף הזה שאתה אומר לחייב אחרים אני רוצה להביא דוגמאות איך אנחנו - - -
גיא שפיגלמן: אז בוא נקח את הבנאדם שיושב לידך עכשיו שהוא בוגר אחד המאיצים שלנו, טל פוסידן, שיש לו יוזמה שהוא בעצם רוצה לשים אייפדים בכל מקום שנותן שירות ללקוחות.
גיא שפיגלמן: ובצד השני, כמו אפילו uber, תחשוב על זה, יושב אנשים - - -
אורי מקלב: נותן גם מקום אייפד - - -
גיא שפיגלמן: לא, נותן אייפד שמתקשר עם בנאדם שיודע לתקשר בשפת הסימנים.
גיא שפיגלמן: מה זה אומר, אני בא, אני אדם עם לקות שמיעה, אני בא לדלפק ואומר שאני לא שומע.
גיא שפיגלמן: מביאים אייפד עם אוזניה לבנאדם שנותן שירות, מצלצלים, מגיעים לטל שיושב בבית שלו.
גיא שפיגלמן: בזמן אמת, אני מדבר באמצעות שפת הסימנים והוא מתרגם סימולטני לאדם שנותן לי שירות.
גיא שפיגלמן: זה החלטה שאתם יכולים לקבל היום.
גיא שפיגלמן: האמת שזה יוזיל עלויות בסופו של דבר כי במקום להביא אנשים למקומות אתה יכול להביא אייפד ואנשים יושבים בבתים שלהם.
גיא שפיגלמן: אז טכנולוגיות וחדשנות היא לא רק עלויות.
גיא שפיגלמן: גם חדשנות, אם היא עובדת נכון היא מוזילה עלויות בסופו של דבר ומקדמת פתרונות.
גיא שפיגלמן: זה דוגמא אחת וזה דווקא הבנאדם שיושב לידך - - -
אורי מקלב: בית איזי שפירא כבר עשה בעבר חוקים שהיינו גם שותפים.
אורי מקלב: אני רוצה לכיוון הזה, לא תפסת מרובה, אני חושב שזה צריך להיות משהו בשלבים.
אורי מקלב: נתחיל כל חברה להגדיר, איזה חברות, איזה מתן שירותים, אנחנו ואם כאן נקבל על לקויי שמיעה אני מבין שזה לא פתרון אחד.
אורי מקלב: מגוון הפתרונות, לכל לקות אחרת יש לה את הפתרונות האחרים אבל יכול להיות שעם הטכנולוגיה של היום הכל זה יכול להיכנס למשהו קטן.
אורי מקלב: אני במקרה שאתם מסוגלים לעשות את זה, אני מתכוון להציע יחד עם חברי, חיים ילין, יחד עם אולי הוועדה עצמה, אנחנו נגיש הצעת חוק.
אורי מקלב: הצעת חוק שתחייב ואולי גם תתמרץ בחלקו גופים פרטיים או אנשים שנותנים שירות.
אורי מקלב: נותני השירות אנחנו היום מחייבים אותם לענות תוך שלוש דקות.
אורי מקלב: זאת אומרת יש לנו חיובים כאלה ואחרים שאנחנו מחייבים אותם.
אורי מקלב: צריך לראות מה העלות הכלכלית , אנחנו מוכנים לבחון את זה.
אורי מקלב: יש לנו מרכז מידע ומחקר ועוד גופים פה בתוך הכנסת שאנחנו נוכל למדוד את זה.