GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: באו והתלוננו על כך שמי שמברר את הדברים האלה הן האוכלוסיות שיותר קשה להן להתמצא.
אורי מקלב: למשל, עולים חדשים ואנשים מאוד קשישים.
אורי מקלב: אנחנו חידדנו את זה קצת, ואחרי זה הסקתי מסקנות וקיבלתי מהמשרד התנגדות ועוד פעם נכנסנו למשא מתן.
אורי מקלב: למה יש צורך בכל התהליך הזה של הזדהות?
אורי מקלב: איזה חשש יכול להיות כשאדם יזדהה ויגיד שהוא רוצה לברר מספר קלפי של מישהו?
אורי מקלב: מה הוא יכול לדעת מזה?
אורי מקלב: אני לא רוצה אפילו להציג את מקרה הקיצון כשמישהי נמצאת במקלט לנשים מוכות והבעל שלה יחכה לה כשהוא יידע את מקום הקלפי.
אורי מקלב: הוא לא יודע את תאריך ההנפקה, אבל הוא יודע תאריך לידה ודברים אחרים שהוא יודע בין כך ובין כך.
אורי מקלב: זה פשוט ללכת למקומות מאוד קיצוניים ולא מידתיים לגבי התועלת בכך כשמדובר בציר זמן קצר.
אורי מקלב: לא מדובר בהליך ארוך ולאורך כל השנה שבו אדם יכול מתוך זה לקבל ולבנות הזדהות חדשה, מדובר על יום הבחירות או יום אחד קודם.
יאיר פראנק: אנחנו נמצאים כל הזמן בצורך האין סופי הזה לאזן בין היכולת לתת את השירות פשוט וקל לבין הצורך לשמור על פרטיותו של אדם.
יאיר פראנק: אני חייב לציין שנכון להיום פרטיותו של אדם מעוגנת בחקיקה ראשית והיא הרבה יותר חזקה מאשר שירות שלא מעוגן כרגע בשום דבר.
יאיר פראנק: לכן, נמצא דו-השיח הזה האין סופי.
יאיר פראנק: יש מקרים שהם מקרים קלים.
יאיר פראנק: למשל, בתשלום חידוש רישיון הרכב אין שום בעיה באמת שאני אשלם את רישיון הרכב שלך.
יאיר פראנק: לעומת זאת, יש כבר קצת יותר בעייתיות בשינוי כתובת.
יאיר פראנק: כי אם אני אעביר אותך מיישוב מזכה ליישוב שלא מזכה יש לזה השלכות על רישום לגנים, וכן הלאה.
אורי מקלב: סליחה, השיח הפנימי הזה מאוד נשמע פה בוועדה.
קריאה: דווקא אמרנו עליך מילה טובה.
אורי מקלב: תגידו בקול, לא בלחש.
יאיר פראנק: זה שמשרד הפנים החליט לקחת את הנושא הספציפי הזה של הקלפי לחומרא – אני לא מצוי בפרטים.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לקיים דיון על תעודת זהות חכמה ועל הכרטיסים החכמים.
אורי מקלב: בתוכנית העבודה שלנו אנחנו חושבים שיש צורך בקידום וזירוז הדברים כי יש לך היום ביומטרי וקוד.
אורי מקלב: הדברים הולכים קצת לאט.
אורי מקלב: יש לנו טכנולוגיה ואפשרות, ולכן אנחנו חושבים שכדאי מאוד שבעניין הזה שאדם יידע שיש לו את האפשרויות.
אורי מקלב: היום אנשים לא יודעים מה הולכים לעשות עם הכרטיסים שלהם ועם הזהויות שלהם.
אורי מקלב: צריך להטמיע את זה יותר ויותר במודעות וגם ביכולות הנגישות.
יאיר פראנק: נשמח כמובן להשתתף בדיון הזה.
יאיר פראנק: השאיפה שלנו היא שאנשים יוכלו לקבל את שירותי הממשלה, כולל את שירותי הביטוח הלאומי, בלי צורך להזדהות בצורה ביומטרית.
יאיר פראנק: יש החלטת ממשלה שמדברת על רמות הזדהות.
אורי מקלב: אבל הצ'יפים נמצאים.
יאיר פראנק: כן, אבל אנחנו יכולים להקל על זה.
יאיר פראנק: הבעיה היא שאת הצ'יפים האלה קשה להכניס לתוך הטלפון.
יאיר פראנק: יש היום תוכנות, למשל, שיודעות לקרוא בקרבה.
יאיר פראנק: באייפון אין.
יאיר פראנק: האם אנשי אנדרואיד יקבלו ואנשי IOS אייפון לא יקבלו?
יאיר פראנק: אנחנו מנסים להימנע מהדברים האלה כי אין צורך לרמת הזדהות עד רמת ביומטריה.
יאיר פראנק: יכול להיות שבשירותים מסוימים מאוד מאוד רגישים יש צורך בזה, אבל אם עשינו תהליך סדור של הרכשת הסיסמא אז אפשר לוותר על זה.
יאיר פראנק: יש לזה החלטת ממשלה ומדיניות סדורה.
אורי מקלב: הרבה עבודה לפניכם.
אורי מקלב: בטוח שבמוסד לביטוח לאומי התיקים בנויים לפי תעודת זהות.
אורי מקלב: אבל גם כשיש מחשוב מושלם, ישנם משרדים שלא בנו את זה לפי מספר, אלא לפי שמות, לפי תיקים או ארגונים ומספר תעודת הזהות לא היה פקטור מרכזי.
אורי מקלב: הרבה פעמים התברר שמספר תעודת הזהות הוא לא המפתח הראשי ואי-אפשר לתת למרות שהמערכת עובדת מצוינת.
אורי מקלב: הנתון הזה הוא בחסר גדול מאוד.
יאיר פראנק: אנחנו נתקלים בבעיה כזו, יש לנו עכשיו מקרה ספציפי עם בעיה כזו.
יאיר פראנק: זה נקרא אזור אישי לכל אזרח.
יאיר פראנק: גם בהקשר הזה אנחנו בתהליך גיוס של בעל תפקיד שנקרא היום Chief Data Officer.
יאיר פראנק: אנחנו רוצים פעם אחת ולתמיד להצליח לארגן את המידע הממשלתי ולקבוע מיהו בעל הבית של כל מידע.
יאיר פראנק: בתעודת הזהות, למשל, זה מאוד קל כי זה רשות האוכלוסין.
יאיר פראנק: אבל מי בעל הבית המזהה של נכס?
יאיר פראנק: יש אחד בטאבו במשרד המשפטים, ויש אחד ברמ"י, ויש אחד במפ"י, וזה לא אותו דבר.
יאיר פראנק: יש לנו הרבה מאוד דוגמאות לצורך לארגן את המידע.
אורי מקלב: למשל, בזיהוי נכסים אתה יודע את הגוש והחלקה.
אורי מקלב: אתה יכול לקבל מהבית את כל המידע שיש על הגוש והחלקה הזו, כולל ערבויות בנק, מי הבעלים, שיעבודים, הלוואות שנלקחו מהבנקים.
אורי מקלב: בעיניי, זה מידע די פרטי, אבל זה מה שיש היום.
אורי מקלב: היום כל אחד יכול להיכנס ובעזרת גוש וחלקה לקבל את כל המידע ואת ההעתק מנסח הטאבו.
אורי מקלב: זה כלי עבודה שימושי לעורכי דין, מתווכים.
אורי מקלב: לחלופין, אם תנסה לבקש באמצעות מספר תעודת הזהות שלך את החלקות שרשומות על שמך או על שם בן משפחה, אין לך אפשרות לקבל את זה.
יאיר פראנק: כשהשירות יהיה מזוהה ואנחנו נדע - - -
אורי מקלב: גם אם זה מזוהה וגם אם אתה בא בעצמך ומזדהה, הם לא נותנים את השירות הזה בגלל סיבות אחרות.
אורי מקלב: בזמנו קיימתי דיון על זה עם יושב-ראש הכנסת דאז שהוא הנשיא היום.
אורי מקלב: פנו אליי אנשים שידעו שלסבא היה שטח מסוים, אבל הם לא יודעים היום לזהות איפה זה כי אין להם מסמכים.
אורי מקלב: יש אנשים שיש להם בעלויות והם לא יודעים לזהות איפה זה כי אין להם גוש וחלקה.
אורי מקלב: היו שם חששות כאלה ואחרים שסתמנו אותם.
אורי מקלב: התשובה הרשמית בטאבו היתה שברישומים בטאבו הפקטור לא היה מספר הזהות של הבעלים אלא היה גוש וחלקה, ולכן לא היו יכולים לתת מידע על זה.
יאיר פראנק: אני מבקש לאחל לביטוח הלאומי בהצלחה בפרויקט.
יאיר פראנק: זה חתיכת אירוע.
מאיר שפיגלר: קודם כל, תודה על הכול.
מאיר שפיגלר: אתה הבאת את משרד הפנים ואת הביטוח הלאומי.
אורי מקלב: אמרתי שזה כזה פערים.
אורי מקלב: תראה את הידיים.
מאיר שפיגלר: יפה, אמרת עם הידיים.
מאיר שפיגלר: תגיד בבקשה במילים כדי שזה יהיה בפרוטוקול איפה הביטוח הלאומי ואיפה משרד הפנים.
אורי מקלב: אתה אומר, אבל זה גם משודר.
מאיר שפיגלר: שיהיה בפרוטוקול.
יאיר פראנק: אני לא מכיר את 32 המודולים של מערכת "תבל", אבל אני בטוח שמערכת ליבה של הביטוח הלאומי היא גדולה עשרות מונים ממערכת רישום אוכלוסין.
אורי מקלב: אני רוצה להפנות שאלה לחשבות.
אורי מקלב: בדיון שקיימנו לפני כשנה דיברנו שחלק מהמסקנות שלכם הוא שהתקצוב לא יהיה תוכנית חומש אלא תקצוב שנתי.
אורי מקלב: האם אתם עדיין חושבים שזו באמת התפיסה הכוללת?
אורי מקלב: האם התקצוב היום הוא שנתי או רב-שנתי?
חגית גולדשטיין מויאל: כידוע לך, החשבות אחראית על ביצוע התקציב ולא על התקצוב.
חגית גולדשטיין מויאל: אבל אני כן יכולה להגיד את אופן התקצוב הרב-שנתי שהיה בשנים קודמות.
חגית גולדשטיין מויאל: בשנת 2018 היה חד-שנתי, שנת 2019 - כרגע יש מהלכים על בניית תקציב חמש שנתי, כמו שאמר המנכ"ל.
חגית גולדשטיין מויאל: אבל את שנת 2019 מאחר וגם המלצת שלושת היועצים היתה לשנתיים, כל אחת בפני עצמה, לתקציב של עד 75 מיליון כל שנה, אז כרגע זה חד-שנתי.
חגית גולדשטיין מויאל: 18' מתנהל ברמה חד-שנתית כשבתוכו יש מודולים וכמובן שהם מפוקחים ומנוהלים מבחינת פיקוח תקציבי בתהליך שהציג המנכ"ל, אבל 18' כרגע חד-שנתי.
חגית גולדשטיין מויאל: 19' בנוי כרגע חד-שנתי ויש סיכוי שייבנה גם רב-שנתי מתוך ראייה של עוד מודולים שרוצים להכניס צופה פני עתיד.
אורי מקלב: זה לא מפריע למערכת היום.
חגית גולדשטיין מויאל: זה לא מפריע, אבל אחת ההמלצות של היועצים אכן היתה ברמה של מנות קטנות, כמו שנאמר פה, וליהנות מהסחורה שהושקעה.
אורי מקלב: אבל לדעת שיש אופק.
חגית גולדשטיין מויאל: כן, לדעת שיש אופק אבל עדיין לנהל כל מודול ברמה לא של עלייה לאוויר תוך שנתיים אלא חלקים וגרסאות שמעלים כל פעם תרומה נוספת לתוך המודולים הקיימים ולמודולים החדשים.
חגית גולדשטיין מויאל: בעניין הזה למוסד בשנה האחרונה היו שלוש גרסאות שעלו לאוויר עם שיפורים למודולים הקיימים שנאמרו פה בוועדות ובנכות, ומתוכננת עוד גרסה בנובמבר ועוד אחת בפברואר, כך שזה נכון להעלות שיפורים במנות קטנות.
חגית גולדשטיין מויאל: ראייה לטווח ארוך של תקצוב תיעשה.
אורי מקלב: האם יש עוד מישהו שרוצה להוסיף?
עמיחי תמיר: אני ד"ר עמיחי תמיר, ארגון הנכים.
עמיחי תמיר: אני רוצה לשאול שאלה.
עמיחי תמיר: תוך כמה זמן אתם מצפים שלוח הזמנים יושלם והמערכת תפעל בכל מקום?
עמיחי תמיר: כדי לעדכן, באיזה מקום זה כבר פועל?
עמיחי תמיר: באיזה סניפים?
מאיר שפיגלר: כרגע זה פועל בנתניה וברמלה, אלה שני סניפי הפיילוט שלנו.
מאיר שפיגלר: כך היה גם לגבי הנושא של נכות מעבודה ששם הוטמעה המערכת בכל הסניפים לאחר מכן.
מאיר שפיגלר: הכוונה שלנו היא להאיץ את תהליך ההטמעה בכל הסניפים והתקווה היא לעשות את זה במהלך 2019.
מאיר שפיגלר: לא על פני כל השנה.
מאיר שפיגלר: אנחנו נעשה את זה כמה שיותר מהר.
אורי מקלב: אני חושב שגם אתה מסכים עם מה שאמרתי קודם שיש שינוי בכל התהליך בביטוח הלאומי.
עמיחי תמיר: באופן אישי, אני מסכים כי אני יותר קרוב ואני נמצא בוועדות.
עמיחי תמיר: עדיין מרבית הנכים לא כל כך מסכימים, אני מקווה שזה ישתפר.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאין הסכמות בארגוני הנכים.
עמיחי תמיר: לא בנושא הזה, זה לא קשור בכלל.
אורי מקלב: אנחנו מקבלים את המילים החמות.
אורי מקלב: עו"ד אודליה רוטנברג, בבקשה.
אודליה רוטנברג: שלום לכולם.
אודליה רוטנברג: אני מייצגת בתחום של ביטוח לאומי ואני גם מדברת בשם לשכת עורכי הדין.
אודליה רוטנברג: השינוי הוא בהחלט מבורך.
אודליה רוטנברג: אני עובדת הרבה בסניף נתניה.
אודליה רוטנברג: בנכות מעבודה אנחנו כבר רואים את השיפור מבחינת פרוטוקולים שיוצאים, פרוטוקול מקדמי בזמן הדיון שמאפשר לבחון שבאמת הטענות נרשמו כהלכה, פרוטוקולים שמגיעים בזמן יותר מהיר.
אודליה רוטנברג: בנכות כללית אנחנו רק בתחילתו של השינוי ואנחנו חושבים שברגע שהשינוי יוטמע אז האזרחים יוכלו לקבל את כל המידע באופן יותר ברור.
אודליה רוטנברג: אם היום לקוח מגיש תביעה לנכות כללית, בין אם זה באמצעות עורך דין ובין אם זה עצמאי, הוא לא נחשף להחלטות ולשלבים בדרך עד לשלב שהוא מסיים את כל התהליך בפקידת השיקום.
אודליה רוטנברג: זה מאוד מהותי כי לפעמים לחלק מהנכויות שנקבעות בדרך יש השלכה ישירה על אובדן כושר העבודה ואז אין שום אפשרות.
אודליה רוטנברג: אם הוא מגיע רק עד לפקידת שיקום מבחינת ערר על אי-כושר הדרך היא קצת קשה בשבילו כי יש עוד איזשהו שלב שהוא לא נחשף אליו שזו אותה המלצה לגבי האי-כושר.
אודליה רוטנברג: אני מניחה שהפרוטוקולים יהיו ויהיו סרוקים במערכת גם באזור האישי שלהם יהיה יותר קל לקבל את כל המידע.
אודליה רוטנברג: אין ספק שהתהליך הוא ארוך, אבל הוא מבורך.
אודליה רוטנברג: אמרה כאן לימור שיוצרים עם קשר הלקוחות.
אודליה רוטנברג: אנחנו לא נחשפנו לזה, לא במייצגים ולא מלקוחות שפתחו תיקים באופן עצמאי לפני.
לימור לוריא: מה-23 ביולי כל תביעה חדשה בנתניה וברמלה בנכות כללית ושירותים מיוחדים, בשני הסניפים, תביעות חדשים של לקוחות שהגישו אחרי ה-23 ליולי.
אודליה רוטנברג: אני לא יודעת להגיד בדיוק אם זה מהתאריכים האלה.
אודליה רוטנברג: השאלה היא גם לגבי תיקים שמתנהלים בסניפים אחרים ועוברים לוועדות בערים שונות, למשל, נכות כללית בחדרה ששולחים לוועדות ערר בתל אביב ואז אנחנו מוצאים את עצמנו מעל שנה וחצי מחכים שהתיק ייסע לוועדה, יחזור מהוועדה.
לימור לוריא: זה היתרון של מערכת "תבל" – שהוא לא צריך לנסוע לוועדה ולחזור ממנה.
מאיר שפיגלר: אני קוטע את דברייך.
מאיר שפיגלר: זו בדיוק הסיבה שהדגש הכי משמעותי שלנו זה לטרטר כמה שפחות ולשרת כמה שיותר ולדאוג לכך שהשירות יגיע אל הלקוח ולא לגרור את הלקוח אל השירות.
מאיר שפיגלר: כמובן שנעשה כל מה שניתן כדי למזער מקרים מהסוג הזה עד כדי איפוסם.
אודליה רוטנברג: יש בעיה נוספת והיא לגבי חומר שנשלח בפקס.
אודליה רוטנברג: במידה והחומר מועבר לביטוח הלאומי הוא לא תמיד נסרק בסדר שבו הוא מגיע, במיוחד בוועדות ערר, ואז הרופאים בוועדה, הנציגים בוועדה, מסרבים לקבל חומר רפואי נוסף או חומר ערוך כהלכה עד שאתה קצת מתעקש ומראה שהחומר שקיים הוא חומר חסר, הוא חומר שהוא לא מסודר בסדר הנכון והכרונולוגי שלו כדי להצביע על איזשהו תהליך.
אודליה רוטנברג: בסופו של דבר, כן מקבלים אבל זה לא נעשה באופן אוטומטי.
אודליה רוטנברג: הנטייה היא קודם כל להגיד שהחומר נמצא במערכת.
אודליה רוטנברג: לי יצא להיות בוועדה השבוע שבה נסרקה חוות הדעת ונסרק רק העמוד האחרון של חוות הדעת שבו מתייחס לאחוזי נכות.
אודליה רוטנברג: הרופא מאוד כעס ואמר שמבחינתו זה לא חוות דעת.
אודליה רוטנברג: הוא לא ראה את סעיף הבדיקה, את סעיף הממצאים, ואז היה איזשהו דין ודברים והראיתי לו את כל החומר.
אורי מקלב: איך באמת אפשר לפתור את זה?
אורי מקלב: לפעמים יכול להיות שזה לא הגיע.
אודליה רוטנברג: כל החומר נשלח ביחד וגם הוגש ידנית בנכות כללית.
אבירם וייס: אני ד"ר אבירם וייס מהלשכה הרפואית של הביטוח הלאומי.
אבירם וייס: אני רוצה להתייחס לשני דברים: האחד לגבי עניין הסריקה.
אבירם וייס: להבדיל מעידן הנייר, מה שהיה קודם, שבו מה שהגיע הלך מהמגש אל הפקס לתוך התיק עם מחורר ושדכן, מסמכים שמגיעים אלינו בכל דרך שהיא, דיגיטלית או לא דיגיטלית, נשלחים לחברת סריקה ופענוח שנותנת לנו שירותים ייעודיים עבור "תבל" שבהם יש גם סריקה פיזית של ניירות לקובץ דיגיטלי וגם סידור של קובץ אם הוא מבולגן או מקוטע, אם הגיע בשני חלקים וכו', וגם פענוח מקצועי של מה יש במסמך כדי שלוועדה הרפואית יהיה יותר קל לדעת שזה סיכום של אשפוז, זו בדיקת MRI, וזה מכתב מעורך דין.
אבירם וייס: נכון שלפעמים לא הכול מגיע.
אבירם וייס: יש עוד - - -
אודליה רוטנברג: האם כשנוכל להעלות את החומר דרך המערכת האינטרנטית, דרך האזור האישי של הלקוח, זה ישפר?
אבירם וייס: לפני שבועיים עשיתי את זה באופן אישי לקרוב משפחה שלי שהגיש תביעה, וכעבור שלושה ימים קיבלתי חיווי מהסניף שהכול עלה כמו שצריך.
אבירם וייס: יש גם סריקה בתוך הסניף וגם שם אפשר אם מביאים מסמכים לוועדה.
קריאה: - - - סורקים כשמגיע חומר לאחר שנשלח כדי שאפשר יהיה לסרוק אד-הוק באותו רגע.
קריאה: הכנסנו גם את זה.
אורי מקלב: האם מערכת "תבל" תוכל לתת מענה ותדע לזהות שיש כאן חוות דעת לא מושלמת או שרק העמוד האחרון ניתן?
אורי מקלב: אתה אומר שהחברה הזו אמורה לעשות את זה.
אורי מקלב: האם זה אלגוריתם או שאנשים עושים את זה?
אבירם וייס: לא, זה אנושי לגמרי בשלב הזה.
אבירם וייס: מי שעובר על המסמכים זה: אחד – שתי רמות בחברת הסריקה של מפתוח ושל פענוח בשני שלבים נפרדים.
אבירם וייס: אחר כך הרופא בסניף, לפני הוועדה, רופא מטעם ביטוח לאומי, אחר כך מזכיר הישיבה שיהיה בוועדה, ואחר כך הרופאים של הוועדה עצמה.
אודליה רוטנברג: כל כך הרבה מנגנוני פיקוח.
אודליה רוטנברג: אם רואים שיש דף 3 מתוך כמה, אז איך זה שלא יוצרים קשר ומבקשים?
אבירם וייס: בהרבה מאוד מקרים ראיתי שכן יצרו, יכול להיות שיש מקרים שלא.
אורי מקלב: את מביאה דוגמא אחת.
אודליה רוטנברג: לא, יש לי יותר מדוגמא אחת.
אודליה רוטנברג: פשוט נתתי דוגמא מהשבוע האחרון אבל היו לי עוד.
לימור לוריא: קודם כל, נשמח לקבל דוגמאות של תעודות זהות ולבצע הפקת לקחים.
יאיר פראנק: יש לי רק בקשה אחת.
יאיר פראנק: אני מקווה שהביטוח הלאומי לא מבקש יותר מאנשים לשלוח פקסים.
יאיר פראנק: מי שרוצה - רוצה, אבל לא לבקש.
אבירם וייס: עורכי דין מאוד אוהבים את זה.
יאיר פראנק: זה אפילו כבר ברמת חקיקה.
אורי מקלב: הוועדה חשבה שחייבים את החוק הזה.
יאיר פראנק: יש החלטה כזו מלפני שלוש שנים אבל עכשיו גם היושב-ראש העביר את זה בחקיקה.
יאיר פראנק: לא לבקש יותר פקסים, תודה.
אורי מקלב: אנחנו נותנים אפשרות.
יאיר פראנק: אם הוא רוצה זה בסדר.
אבירם וייס: יש ארבע דרכים שונות לשליחת מסמכים: אחת, דיגיטלי דרך האתר, ואני מקווה שזה מקובל על רוב האנשים כאן.
אבירם וייס: שתיים, לצערי המכשיר הזה עדיין אז אנחנו מקבלים גם פקסים.
אבירם וייס: שלוש, הגשה ידנית.
אבירם וייס: ארבע, במשלוח בדואר.
אודליה רוטנברג: כולנו יודעים מה גורל המכתבים שנשלחים בדואר.
אודליה רוטנברג: לצערי, יש הרבה מציבור הנכים שקצת חוששים, בטח בשלבים התחלתיים, לאפשר גישה לאזור האישי שלהם בגלל החשיפה לתחומים שאולי הם חושבים שלא היו רוצים להגיע אליהם.
אודליה רוטנברג: אנחנו כן נתקלים בקושי.
אודליה רוטנברג: אנחנו מבקשים כמובן מכל לקוח לתת לנו צילום תעודת הזהות ולעזור לו להפיק גם כדי שיוכל לקבל את המידע יותר מהר, שנגיע לקבל את ההחלטות בזמן.
אודליה רוטנברג: עדיין יש קושי מבחינת הציבור.
אודליה רוטנברג: אני רוצה להעלות סוגיה נוספת לגבי נכות מעבודה.
אודליה רוטנברג: אני נתקלת בוועדות שיש קושי כאשר מועלות התלונות ואז הפקידה שואלת את הרופא איזה סיווג לתת לאותה אבחנה רפואית.
אודליה רוטנברג: הרבה פעמים רופאים בעצמם: תרשמי את זה, או: לא, תרשמי את זה, וכשמדובר בנכות זמנים לא מופיעים סעיפי ליקויי.
אודליה רוטנברג: מאוד קשה דרך הסיווגים להבין האם זה ניתן על החלק של הכאב או על חלק אחר.
אורי מקלב: חשוב לשמוע את הדברים שהיא אומרת, אבל אנחנו רוצים עכשיו להתמקד בנושא המחשוב.
מאיר שפיגלר: את נמצאת כאן כנציגת לשכת עורכי הדין וזה כן חשוב.
מאיר שפיגלר: אבל אנחנו לא יכולים לדעת משהו שלא יגיע לידיעתנו, זה ברור כשמש.
מאיר שפיגלר: אנחנו לא יודעי כליות ולב.
מאיר שפיגלר: כל דבר שלעניות דעתכם ראוי ונכון לתת עליו את תשומת הלב ולמצוא לו פתרון והוא עומד על הפרק, אנחנו מאוד מבקשים להעביר אותו לידיעתנו ולידיעת כל אחד ואחד מאלה שעוסקים בדבר אצלנו, כך אנחנו עושים גם לשכת רואי החשבון.
מאיר שפיגלר: אנחנו בהחלט נתייחס לזה וניתן לזה מענה כמה שיותר מהר ובצורה הכי טובה שניתן מבחינתנו.
אודליה רוטנברג: דרך הסניפים או ישירות?
מאיר שפיגלר: את יכולה להעביר את זה גם ללשכה שלי.
אבירם וייס: בהמשך לדיון שניהלתם קודם על השקיפות, עוד נקודה שבה המערכת משפרת את השקיפות מול מקבלי השירות וזה שבוועדה עצמה במקום שהפרוטוקול ייכתב על נייר והחולה או עורך הדין יציצו מעבר לכתף של המזכיר, יש מסך גדול על הקיר וכל מה שנכתב מוצג בזמן אמת.
אודליה רוטנברג: במרבית הוועדות זה עובד.
אודליה רוטנברג: אמרתי את זה בהתחלה ואמרתי שהשינוי המבורך הוא שאנחנו מקבלים איזשהו פרוטוקול מקדמי בזמן הוועדה עצמה.
אודליה רוטנברג: אחרי שמסיימים את חלק התלונות, אנחנו מקבלים את הנייר שמאפשר לנו לראות שהתלונות נרשמו.
אודליה רוטנברג: בעבר זו היתה בעיה.
אורי מקלב: אני מאוד מחזק את מה שאת אומרת ואני חושב שהם פתוחים גם לשמוע.
אורי מקלב: חשוב להגיד את הדברים האלה מצד הלקוחות.
אורי מקלב: קודם כל, אנחנו שמחים שהמערכת ממשיכה באותה תנופה ובאותם היקפים, ואני גם מקווה שבאותם תקציבים.
אורי מקלב: אני חושב שזו החלטה נכונה.
אורי מקלב: טוב שבאת, ולו רק בגלל זה.
אורי מקלב: אחרי שאנחנו שומעים את הדברים האלה אנחנו יותר רגועים.
אורי מקלב: אנחנו מחזקים את ידיך ומאחלים לך הצלחה בתפקידך כמנכ"ל הביטוח הלאומי שהוא תפקיד בחשיבות ובאחריות מאוד מאוד גדולה.
אורי מקלב: אנחנו שמחים שאנחנו אלה שנלווה את הפרויקט הזה כמו שאנחנו מלווים משרדי ממשלה אחרים.
אורי מקלב: זה פרויקט שיש לו נגישות עצומה וגדולה ועם ממשק הכי גדול עם האזרחים.
אורי מקלב: המערכת הזו משפרת לאין ערוך ותשפר בעתיד לאין ערוך את השירות לאזרח.
אורי מקלב: התרשמנו שהיא גם כלי עבודה מקצועי.
אורי מקלב: כשיש לאנשי המקצוע הכלים הטובים ביותר להתמקצעות, השירות משתפר והוא נהיה יותר אמין ויעיל.
אורי מקלב: אנחנו צריכים היום לחזק אתכם.
אורי מקלב: אם היתה פגיעה כאן בעובדים דרך הוועדה, אנחנו מתנצלים ומצרים על כך.
אורי מקלב: לא זו היתה כוונתנו.
אורי מקלב: תפקידנו בסופו של דבר הוא לפקח ולבקר, אבל בוודאי לא לפגוע.
אורי מקלב: אנחנו מחזקים את ידיכם ואנחנו רואים את עבודתכם כעבודת קודש.
אורי מקלב: אנחנו גם מייחלים להצלחתכם בפרויקט הזה.
אורי מקלב: בוועדה הזו ובוועדות אחרות בוודאי אנחנו רואים עד כמה חשוב לייעל את המערכות השונות.
אורי מקלב: יצאתם מהקיבעון שהיה בדברים שאני מלווה וישנה תפיסה אחרת שצריך להגדיל ולהרחיב אותה הלאה.
אורי מקלב: אין ספק שהמערכת הזו בשילוב תפיסה אחרת וחידושים טכנולוגיים ומערכות דיגיטליות יכולים להביא לשינוי הדרמטי שבוודאי נראה אותו.
אורי מקלב: יאיר, תזכור שאני הייתי הראשון שאמרתי שהמערכת הזו תקבל פרס בזכות זה שהיא מוצלחת.
אורי מקלב: אני מנבא את זה.
אורי מקלב: צהריים טובים, תודה רבה לכם.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ברשותכם ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה.
אורי מקלב: היום יום שלישי, כ' בכסלו תשע"ז.
אורי מקלב: אנחנו מציינים את היום הבינלאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות.
אורי מקלב: אנחנו ביקשנו לייחס דיון על קידום יוזמות וחדשנות בתחום הטכנולוגיה המסייעת.
אורי מקלב: אני רוצה לשים דגש, אמנם הכותרת, קידום יוזמות וחדשנות בתחום הטכנולוגיה המסייעת, אבל אנחנו, הדגש שלנו זה על קידום.
אורי מקלב: יוזמות אנחנו באמת חווינו, ראינו, התרשמנו מאוד, התפעלנו מפיתוחים שונים, טכנולוגיים, כדי לאפשר כאביזרי עזר לאפשר תפקוד יותר טוב לאנשים עם מוגבלות.
אורי מקלב: אני מבין שבשפה המקצועית קוראים לזה טכנולוגיה מסייעת ואנחנו באמת רוצים לראות ולייחס את הדיון לאיך אנחנו מיישמים ואיך אנחנו מוציאים את זה מהשלב הרעיוני לשלב המעשי.
אורי מקלב: וגם אם זה שלב מעשי אבל מעשי ושיווקי ונגיש לציבור בעלי המוגבלות בגלל שכפי שידוע זה סוד ולא סוד שכל הפיתוחים הטכנלוגיים השונים וההתקדמות וקידום של אביזרים, בסופו של דבר מה שמניע את המערכת זה הנושא הכלכלי.
אורי מקלב: אם הנושא לא כלכלי זה יכול להישאר או בשלב הרעיון או בשלב של אנשים, החברות מייצרות את זה עבור כלל האוכלוסייה ולא מתאימים את הפיתוחים האלה לציבור בעלי המוגבלות.
אורי מקלב: אנחנו חושבים פה שאנחנו רוצים להציף את הדברים כדי שהמערכות, אם זה הממשלה או גופים שונים ממשלתיים, משרדים ממשלתיים.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שצריכים להיות מעורבים בנושא הצרכים של בעלי המוגבלות ובאמת להתאים את הפיתוחים הטכנולוגיים המיוחדים שיש.
אורי מקלב: באמת אני חושב שמי שנחשף לזה רואה דברים שמשנים את החיים, היום החיים אפילו תלויים בפיתוחים השונים.
אורי מקלב: בתחומים באמת רבים ומגוונים היריעה היא ארוכה מכדי שעכשיו אני אפרוס אותה, ממה שאני ראיתי, אבל אני מניח שבהמשך זה יבוא לידי ביטוי וגם להתייחס באופן ספציפי לדברים כאלה ואחרים.
אורי מקלב: אבל בלי שאנחנו נפעל ונתערב ונשקיע ונקדם את הפיתוחים האלה ואת האפשרויות האלה ואת כל השוק הטכנולוגי הקיים לגבי ציבור עם המוגבלות אנחנו נמצא את הציבור הזה מרחוק.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו מחוייבים להם כחברה,
אורי מקלב: אנחנו מחוייבים להם באופן אישי, אבל אנחנו חושבים שבזה שאנחנו משאירים את המצב בלי התערבות שלנו, בלי שנקדם את זה, יכול ליצור פערים מאוד מאוד גדולים.
אורי מקלב: פערים חברתיים, אבל קודם כל פערים אישיים.
אורי מקלב: אני חושב שכל איש יזהה שיש אנשים שיכולים לעשות ויש אנשים שלא יוכלו לעשות את הדברים האלה.
אורי מקלב: וככל שהטכנולוגיה מתקדמת במהירות מאוד גבוהה אנחנו ניצור פערים יותר גדולים שהם בסופו של דבר גם יפגעו כלכלית בציבור הזה.
אורי מקלב: אם היום בעבודות, בהרבה סוגי עבודות, עוברים לקידמה הטכנולוגית ואם אנשים בעלי מוגבלות לא יוכלו להיות שותפים בזה נמצא אותם - - - אנחנו עדים לפיתוחים טכנולוגיים לאמצעי עזר או בכלל דברים היום חדשניים שיש ואם אנחנו לא נתערב כדי לקדם את זה שגם היוזמות שקיימות שיונגשו לציבור, להביא אותן לידי מימוש הציבור הן לא יגיעו אליהם בגלל שהשיקולים הם שיקולים כלכליים.
אורי מקלב: שיקולים כלכליים לא לציבור של בעלי מוגבלויות שהוא יכול להיות ציבור קטן, לא תמיד העסק כדאי כלכלית.
אורי מקלב: כאן צריך התערבות כזו או אחרת, ממשלתית, ארגונית בעניין הזה.
אורי מקלב: הנושא האחרון שדיברתי הוא יצירת פערים.
אורי מקלב: החברה מתקדמת, אם בעלי מוגבלויות לא מדביקים את הפער נוצר פער גדול מאוד ויש לזה השלכות חברתיות, אישיות וכלכליות.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים לא רק להתרשם ולהתפעל, אלא גם ליישם ואנחנו לכן ייחדנו את הדיון הזה לוועדת המדע והטכנולוגיה, שהיא באמת נחשפת לפיתוחים, אנחנו רואים קצת את המחר, אנחנו יודעים שאנחנו חייבים להדביק את זה.
אורי מקלב: יש דברים נפלאים, אבל הדברים צריכים להיות נפלאים להיות לכולם.
אורי מקלב: אני רוצה בשלב הזה להודות לחבר הכנסת, אילן גילאון, אם יש עוד חברי כנסת שהצטרפו אליו בקידום של היום הזה, בציון היום הזה כאן בכנסת.
אילן גילאון: קארין אלהרר ונורית כהן הן ראשי השדולה ואתה גם.
אילן גילאון: הודות לך לאורך כל הדרך.
אורי מקלב: אנחנו שותפים בעניין הזה.
אורי מקלב: באמת גם הזדמנות להודות לך לא רק על היום הזה שאתה פועל, אלא באופן כללי על הדגש המיוחד שאתה שם ובכלל הפעילות שלך בכנסת, דגש לקידום לצרכים של בעלי המוגבלות, גם הדברים הרעיוניים והדברים החברתיים וגם הדברים המעשיים שהוועדה הזאת מייחלת לדיון הזה, באמת על הדברים המעשיים כדי ליישם אותם ליישומים.
אורי מקלב: הוועדה ביקשה מבית איזי שפירא להיות המוביל של הדיון הזה או לשים את הדברים הראשונים על השולחן כי באמת ארגון ועמותה שעושה הרבה למען אנשים עם מוגבלויות.
אורי מקלב: אנחנו לא פעם ראשונה נחשפים לפעילות שלהם.
אורי מקלב: אני עוד בהיותי ברשות המקומית, נחשפתי, גם בירושלים נחשפנו גם לפעילות שלכם שהיא הייתה רחוקה וקרובה לכלל האוכלוסיות, בדגש על כלל האוכלוסיות.
אורי מקלב: אחרי שאני אתן לחבר הכנסת, אילן גילאון, לדבר אנחנו נפנה אליכם.
אילן גילאון: אני קורא פה, כולנו דומים וכולנו מיוחדים.
אילן גילאון: אני יכול רק לומר את הדברים שאתה אמרת ואני יכול לומר אותם על רגל אחת, אתה יודע.
אילן גילאון: זה בעצם יתרוני היחיד, שאני יכול להגיד הכל על רגל אחת.
אורי מקלב: אני חושב שכולנו מוגבלים.
אורי מקלב: מי שחושב שהוא לא מוגבל, הוא המוגבל.
אילן גילאון: אין אנשים לא מוגבלים.
אילן גילאון: כל האנשים הם או מוגבלים, או נשאי מוגבלות או מוגבלים לפרקים או יש מוגבלים בסביבתם.
אילן גילאון: הנה חי הביא לנו דוגמא חיה לעניין הזה.
אילן גילאון: ובכל מקרה אנחנו מבקשים להזדקן ואז אנחנו קצת מוגבלים.
אילן גילאון: אני תמיד אוהב לספר על כך, כשאני עובר על רמפה, ואגב רמפה זה הנגשה הכי שגורה ומקובלת.
אילן גילאון: אנחנו עוסקים במוגבלויות בכל התחומים, בתחום הרגשי ובתחום הנפשי ובתחום השכלי, בכל התחומים האלה.
אילן גילאון: כל אחד מאיתנו חלש במשהו וחזק במשהו אחר.
אילן גילאון: הרקמה האנושית, מה שאנחנו קוראים לה הסולידריות, היא הביטחון שלנו, הרשת שלנו, ולכן התפיסה היא ביסוד.
אילן גילאון: הנגשה היא עניין של תודעה, של איך אתה מסתכל על הדברים.
אילן גילאון: הנגשה, אדוני היושב ראש, אני אומר לך אתה, כי אתה כזה בדיוק, היא קודם כל תכונת אופי, הייה נגיש.
אילן גילאון: אני מברך את כל שליחי הציבור שקודם כל יהיו נגישים שאפשר יהיה להגיע ולגשת אליהם ואז כל הרעיון הוא להסתכל בצורה הכי אוניברסלית.
אילן גילאון: אף אחד לא עושה לשני טובה, אנחנו בסופו של דבר סוללים את המסלול כדי שכל פרט בחברה מן המקום שבו הוא נמצא משם הוא יוצר.
אילן גילאון: אחד מיטיב ללכת, השני מיטיב לראות והשלישי מיטיב לשמוע.
אילן גילאון: עם כל חולשותיו הוא יוכל להגיע מכובד ועצמאי, אני חוזר, מכובד ועצמאי אל המטרה שלו.
אילן גילאון: זה מבחן החברה.
אילן גילאון: זאת אומרת, הנגישות היא מבחן החברה כולה והיא בעצם מאבחנת בין חברה שמי שמוביל אותה מסתכל על בני אדם כמטרות או שמסתכל על בני אדם כאמצעי.
אילן גילאון: לצערי הרב, מה שאנחנו לא משיגים היום באמצעות הטכנולוגיה, שאמרת את זה נפלא, היא מצמצמת היום פערים בצורה פנטסטית, 90% מהאנשים - - - אני ראיתי מה איזי שפירא עשו עם הטלפון הזה שאפשר להפעיל אותו רק עם העיניים.
אילן גילאון: לפני שבוע הציגו לי משקפיים, אדוני, שהן קוראות מעצמן.
אילן גילאון: זה לא רק טוב לאנשים עם עיוורון, זה טוב לדיסלקטים שקשה להם לקרוא ולעוד 101 דברים.
אילן גילאון: ואז כאשר אני רואה את האוניברסליות של הדבר הזה וכאשר אני רואה שבמחשבה, בבסיס, ביסוד, זה עולה לנו הרבה יותר זול וזה כל כך פשוט אני אומר, על רגל אחת אמר רבי עקיבא, ואהבת לרעך כמוך.
אילן גילאון: זה בדיוק, בדיוק בדיוק הדבר הזה.
אילן גילאון: אנחנו בונים בתים, אדוני, ואנחנו מתייחסים לאסטתיקה ולכיווני אוויר, כל הדברים הכי בסיסיים כדי שאנחנו נוכל להגיע בנוחות, משוחררים מחרדה אני אקרא לזה.
אילן גילאון: אנחנו חושבים על כך ולכן זה מעשה משותף.
אילן גילאון: להיות אדם מוגבל זה איננו סטטוס נרכש.