GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בת ציון שלומי: כשהוא ירד שאלתי אותו מה זה והוא אמר, כמשיח לפי תומו, 'מצלמה', ואז אמרתי 'אה, האח הגדול', ואז אמרו שני אנשים אחרים שהיו איתו, לבושים כמו מנהלים, 'לא, לא, לא, תיקון חשמל'.
בת ציון שלומי: מה זה?
בת ציון שלומי: אנחנו רואים שקורה כאן דבר לא תקין, הפעילים ואני, אני יכולה להגיד שיש הרבה פעילים שלא יכולים לבוא לכאן מחמת כאבי ראש, סחרחורות, בגלל כל הקרינה שיש פה ויש הרבה מאוד אנשים שאני מדברת בשמם.
בת ציון שלומי: צריך להבדיל בין טוב לרע גם בתור העיר החכמה.
בת ציון שלומי: אני מקווה מאוד שיינתן מידע מהימן לציבור ושתיפסק הכפייה הזו.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו מאוד מעריכים שאנשים עומדים בשער ומוחים על כך ועדיין באים ומזהירים אותנו מהדברים ויכול להיות שבאמת צריך לראות איך ממעטים קרינה.
אורי מקלב: יכול להיות שזה גם צריך להיות פיתוח, סטארט אפ שממעט קרינה, זה יכול להיות - - -
בת ציון שלומי: לא, הסטארט אפ שממעט קרינה, סליחה, זה כמו בית החולים בחלם.
בת ציון שלומי: לא צריך את בית החולים, צריך להפסיק את ה-wi fi, מה פתאום לכפות wi fi על כולם, למה?
אורי מקלב: למי שיש.
אורי מקלב: עיר חכמה, אני לא רוצה להתווכח בעניין הזה ואני מעריך - - -
קריאה: כמו שתשאלי מה פתאום עישון לכולם.
בת ציון שלומי: נכון, אסור לעשן במרחב הציבורי.
אורי מקלב: בסופו של דבר, כמו שאמרתי לרב ארנון, בעיר חכמה יכולים למנוע הרבה, לשפר את איכות הסביבה מבחינת זיהום.
אורי מקלב: השאלה אם משאית האשפה, שהאגזוז, כפי שהוא אמר, מה הוא נותן לסביבה, במקום להגיע חמש פעמים והוא עובר בכל הרחוב, יגיע רכב יותר קטן וייקח חלק.
אורי מקלב: אנחנו שיפרנו.
אורי מקלב: אז אני אומר, הדברים הטובים, בוודאי שיש בעיר חכמה.
בת ציון שלומי: הדברים הטובים, את הדברים הרעים צריך לעצור.
אורי מקלב: הקרינה שיש לנו בעניין הזה, זה נכון, בסופו של דבר אני חושב שבמערכת האיזונים - - -
בת ציון שלומי: ה-wi fi למשל, מה הוא משרת?
בת ציון שלומי: מה ה-wi fi במרחב הציבורי, למה?
אורי מקלב: לשימושים.
בת ציון שלומי: סליחה, אז מי שרוצה לגלוש באינטרנט, שלא יקרבן את כולם, יהפוך את כולם לקורבן בגלל שהוא רוצה את זה, כי יש אנשים שלא רוצים את זה.
בת ציון שלומי: ב-2012 הרב ליצמן, שר הבריאות, בכה על זה ש'לא, לא לרשת את - - - ב-wi fi', כמובן הם רושתו והוא היה יכול לעצור את זה.
בת ציון שלומי: אבל אם הוא אמר כך סימן שיש סכנה.
בת ציון שלומי: אז לרשת את כולנו ב-wi fi?
בת ציון שלומי: קל וחומר שזו בעיה.
קריאה: אני רוצה לענות לה, בבקשה.
אורי מקלב: תשמעו גם את הסיפור, האישה, איך שהיא מגדלת את הילדים שלה אז אנחנו בכלל - - - שמענו בפעם הקודמת.
מרדכי ארנון: הרב מקלב, משפט אחרון אני רוצה לומר, חז"ל אמרו סור מרע ועשה טוב, לא חז"ל, שלמה המלך אמר את זה, קודם כל סור מרע, קודם כל לא לעשות רע.
מרדכי ארנון: אנחנו עושים רע להמון אנשים, החל מהסופר והקרינות והגזים של המכוניות והכול, כי זה נוח לנו.
מרדכי ארנון: נוח לנו שיהיה wi fi חינם, נוח לנו ש - - -
אורי מקלב: זה נכון שאפשר לעשות סור מרע, אבל אם נעשה טוב זה גם לסור מרע.
מרדכי ארנון: לגבי מה שאמרת, יש יהודי שהקים בית חרושת לפילטרים נגד קרינה.
מרדכי ארנון: אשתו מתה מקרינה אז הוא נכנס לנושא הזה והקים פילטרים ש - - - תדע לך, חבר שלי, חבר שלו היה חולה בסרטן, הוא שכב בתל השומר, בסוף ימיו, והחבר שלי לקח ממנו, מהיהודי הזה, מודד קרינה ושם למראשותיו של החולה.
מרדכי ארנון: שם, אתה יודע, כל הפלגים וכל זה, המונה קפץ לאדום ולמחוג לא היה לאן ללכת.
מרדכי ארנון: רוצים לרפא בן אדם מסרטן ושמים לו כזאת מערכת של קרינה על הראש.
מרדכי ארנון: אני מודה לך שנתת לי רשות דיבור.
אורי מקלב: ממש משפט.
ניצן דה פז: ממש משפט.
ניצן דה פז: יש הרבה בעיות, יש בעיר חכמה הרבה מצבים של חילולי שבת שנגרמים, גם לגבי מוני חשמל, יש עשרות מצבים שבהם דתיים מפעילים חשמל בשבת, גם לגבי העניין ראיתי מקום שאתה דורך על מקומות וזה יוצר תאורה, שזה דבר חמור.
ניצן דה פז: ויש מצלמות אבטחה, יש מחלוקת בפוסקים האם זה מותר, אבל אני רוצה בעצם לציין שאפילו אם נאמר שזה מותר, הרי עיקר הכוח להקל במצלמות אבטחה זה טיעון של מתעסק, אני לא מתכוון לעשות עבירה, לי נראה פשוט, גם כתבתי מאמרים בנושא הזה, שכשאדם חילוני הולך עם סמרטפון בכיס אז אין לו דין של מתעסק, כי עכשיו הוא ממש עושה עבירה.
ניצן דה פז: אז גם אם נאמר שזה לא מחטיא חרדים, זה ודאי מחטיא חילונים.
ניצן דה פז: לכן לפתח משימות אבטחה, במנגנון של ספק פסיק רישא, שבשבת לא עובדים ברצף.
אורי מקלב: אנחנו ועדה שסבלנית לכולם.
סמדר אונה: סמדר אונה, אני הייתי בכירה בעולם ההייטק, אני גרה הכי רחוק מכולכם פה, כי אני גרה קרוב לקרית שמונה, אבל יחד עם זה בגלל שאין עיר חכמה ובגלל שאין את כל השירותים והכול והכול, כמו שכולכם רואים אותי, אני גרה ּבַּרחובות עכשיו, לא בִּרחובות, ּבַּרחובות.
סמדר אונה: דווקא כל הפתרונות שנמצאים פה, וכששאלת כמה אנשים בבתי חולים, במשך שנתיים כמעט חייתי רק בתוך בתי חולים, אז יכולתי להתקרב אולי לאיזה שהוא מספר וכו'.
סמדר אונה: הנושא הזה של עיר חכמה, שאני מקווה שתוך שבועיים אני מעבירה לכם את המסמך על הנושא הזה, כשזה התחיל הייתי הבסיס שכתב את התכנית לפרויקט הגליליום בצפון שבטח מכירים את זה פה.
סמדר אונה: על אותו בסיס בדיוק המחשבה היא איך כולנו כאזרחי המדינה, ולא משנה איפה אנחנו גרים, יכולים לקבל שירותים יותר טובים, אז אם למישהו יש עם ה-wi fi ככה והמצלמה הזו היא ככה, אני באה מעולם הטכנולוגיה, אני אומרת לכם, לכול יש פתרונות.
בת ציון שלומי: אז מה הם?
אורי מקלב: באמת באווירה אופטימית זו אנחנו מודים לכולכם שהשתתפתם איתנו, החכמנו, אנחנו עצמנו.
אורי מקלב: אני חושב, כפי שנאמר בתוך הדברים, שיש מה לעשות, צריך לעשות, דווקא לא בשמים היא, לדברים יש חשיבות דווקא בערי הפריפריה.
אורי מקלב: אנחנו יכולים בערי הפריפריה לא רק להיגרר, אלא אנחנו יכולים להקדים את הנושא הזה כמנוף ואנחנו צריכים לדעת, איך אמר ארנון?
אורי מקלב: גם סור מרע, אם אנחנו לא נעשה את זה אז אנחנו רק נגדיל את הפערים וזה ודאי אנחנו לא רוצים.
אורי מקלב: אני רוצה לפתוח באופן רשמי את ועדת המדע והטכנולוגיה, היום יום שלישי, ו' בתמוז התשע"ח, 19.6.2018 ועל סדר יומנו אמצעים טכנולוגיים וחיסכון במים במרחב הפרטי והציבורי.
אורי מקלב: לאף אחד מהאנשים פה בשולחן אנחנו לא מחדשים שאנחנו עדים לתופעת טבע לשינוי באקלים, בכל אופן גם אם אין לזה סיבות, אבל אנחנו היום צריכים להתמודד בארץ ובעולם, אבל בעיקר בארץ, עם בעיה במשק המים, בצורת או חוסר במים מתמשך לאורך שנים ברצף, גם באופן יחסית דרמטי משנה לשנה, דברים שאולי אני לא יודע אם בהיסטוריה, תמי ודאי תגיד לנו את ההיסטוריה של הדברים, אבל ודאי אנחנו נמצאים היום על ציר זמן שנושא המים הוא נושא מרכזי וחשוב ודורש התמודדות מיידית ורחבה בנושא הזה.
אורי מקלב: אז אנחנו יודעים שבנושא הזה יש את עניין החיסכון במים שאנחנו תמיד אמרנו לאזרחים שצריכים לחסוך במים, היו תקופות שההסברה הייתה יותר, יש תקופות שההסברה הייתה פחות, המודעות יותר, מודעות פחות, ואני חושב שהדברים שנעשים, גם היום על ידי רשות המים, והמודעות שיש והתחקירים שיש בעניין הזה, אנחנו תיכף נשמע והדברים ברורים.
אורי מקלב: אני רוצה לדבר על מעבר לחלק המקצועי, החלק הציבורי של הנושא.
אורי מקלב: אני כבר עברתי חצי מהחיים ואני חושב שמה שהתחנכנו בתור ילדים על חיסכון במים וגדלנו על חיסכון במים, עוד לפני לחסוך כמה שניות במקלחת, עצם החיסכון היה מובנה, ראינו שההורים שלנו והסבים והסבתות שלנו והסביבה שלנו, הם שימשו דוגמה אישית.
אורי מקלב: נוזל מים, ברז נוזל, סוגרים אותו, אכפתיות על המים, החשיבות של המים, התחנכנו על זה ואני חושב שמעבר לנושא של המים, שזה חדר בנו, זה נמצא אצלנו, יש כאן גם משהו ערכי.
אורי מקלב: אני חושב שזה נתן לי תובנות לעוד דברים, לא רק במים, זה נתן תובנות על בזבוזים, על אכפתיות, על לשים לב, על משהו גלובלי, שלא מסתכלים על כל אחד לבד, שלך יש מים בברז ואני משלם יותר, יש לך את האפשרות, לא, אלא ראייה קולקטיבית חשובה מאוד, מעשה אזרחי וחינוכי ממעלה ראשונה.
אורי מקלב: צר לי להגיד שאני לא רואה את זה כל כך היום אצל הדור הצעיר יותר.
אורי מקלב: יכול להיות שיש, אבל פחות אני רואה, אני לא אומר ניכור לעניין, אבל לא רואה את החום בעניין, אני לא רואה שזה מדבר, אני לא חושב שזה מרגיש, מכיוון שאנשים אומרים שאם אין עוגות יאכלו לחם, אם אין גשם אז יש התפלה ויהיו פתרונות לזה.
אורי מקלב: לא חיים בהרגשה של מחסור ובצורת ולא מרגישים שזה משהו שיכול להשפיע על כל אחד ואחד, ומעבר לזה ממילא גם מה הוא יכול להשפיע ואיך הוא יכול להשפיע ומה החשיבות של הנושאים.
אורי מקלב: אני אקח דקה מזמנכם, אני אחלק איתכם במשהו שמאוד הרשים אותי, משהו שקראתי לא לפני הרבה זמן.
אורי מקלב: סיפור שאליי מאוד דיבר.
אורי מקלב: אמנם יש לזה קונוטציה דתית, אבל אני לא עושה כאן את ההטפה לחלק הדתי, אלא לחלק הבסיסי בסיפור, החלק העקרוני בעניין.
אורי מקלב: מסופר על אחד שכתב יומן מסע, לפני 300 או 400 שנה, הוא עשה מסע דרך ישראל וכתב יומן מסע.
אורי מקלב: אחד מאלה שעשו מסעות, זה לא היה מטודלה, זה היה מישהו אחר, והוא מספר שלקראת סוף סיורו בארץ ישראל, לפני שהוא עלה על אונייה שתיקח אותו ליפו, דרך עכו, הוא הגיע לצפת.
אורי מקלב: זה היה חלק מהמסלול ללבנון, זה היה בחלק האחרון של המסע שלו ואז הוא מספר שהוא מגיע לצפת, יום חם, שמש, הוא רואה את האנשים, כולם על הגגות, נמצאים על הגגות, הוא שואל, 'מה קרה?
אורי מקלב: למה כולם נמצאים על הגגות היום?
אורי מקלב: ' אומרים לו 'אנחנו מכינים את הגגות לחורף', הכן גגך לחורף, מה עושים?
אורי מקלב: הוא ראה שעושים טיח, מטייחים אותו עם עגלה, מחליקים את אותו טיח שעשו, שהיה מקש ועוד דברים כאלה.
אורי מקלב: הוא מתאר באריכות, בכתב ידו, בצורה הספרותית והמיוחדת וגם בלשון של פעם, אבל התוכן של הדברים, הוא רואה שהאנשים, בטכנולוגיה שהייתה אז, איך למנוע שהבית לא יירטב ממי הגשם, הם מחליקים ומטייחים את הגג וזה מה שכולם עושים.
אורי מקלב: הוא שאל, 'בסדר, למה כולם היום נמצאים?', זה לא נראה מזג אוויר שגשם הולך לרדת, שכולם ראו את היום הזה שכולם מסיימים את זה, אז אמרו לו 'אני אגיד לך את האמת, היום בלילה בארץ ישראל מתחילים להגיד ותן טל ומטר לברכה', זה ז' בחשוון, זה התאריך שבו מתחילים להגיד ותן טל ומטר לברכה, לא רק שואלים ומשבחים, אלא מבקשים את הגשם, ותן טל ומטר.
אורי מקלב: אז הוא אומר 'בסדר, תגידו בלילה, אבל מה זה קשור?', אמרו לו 'אם אנחנו היום צריכים להתפלל היום ותן טל ומטר לברכה והגג לא מוכן ואני חושש מהנזילות בגג לבית שלי, אני לא אבקש את זה חזק, זו לא תהיה בקשה כנה ואמיתית'.
אורי מקלב: ואני אומר בהשוואה, שצריך שירגישו שבאמת הבקשה והעשייה בנושא הזה של חיסכון במים תהיה מוטמעת לנו.
אורי מקלב: זה חלק הציבורי והכללי, אבל מעבר לזה אנחנו מקיימים את הדיון בעיקר בשביל המודעות וגם להציף את הנושא של החידושים הטכנולוגיים.
אורי מקלב: יש היום תופעות חדשות, אבל כנגד זה אי אפשר להתעלם מהפיתוחים הטכנולוגיים.
אורי מקלב: יש לנו היום תופעה, אולי מחלה, אבל מול התופעה יש גם תרופה ויש היום חידושים, יש לנו פתרונות ויש בכמה מישורים ואנחנו רוצים להציף, אנחנו רוצים לראות איך לקדם את הדברים, מה הדברים החדשים שיש ואין ספק שהיום הטכנולוגיה נותנת גם כשלעצמה, מעבר למודעות האישית, אמצעים לחיסכון.
אורי מקלב: חיסכון בכל תחום, בתחום הביתי ובתחום החקלאי ובתחום הציבורי, בין אם זה חסכמים, חוסכי מים, היום יש טכנולוגיה חדשה, אבל בין בחקלאות ובין בשימוש הכמעט טיפול אינדיבידואלי בצמח, לפי הצורך שלו ולא השקיה כללית, בוודאי בקרה מיוחדת.
אורי מקלב: הוועדה נחשפה בכל מיני דיונים, בכמה דיונים שהיו לנו, לשימושים טכנולוגיים ברובוטיקה ורחפנות וחידושים ופיתוחים שחלק מהם זה בתחום החקלאות ובתחום החיסכון במים.
אורי מקלב: אנחנו למשל, אנחנו מזכירים את זה מפעם לפעם, היינו בסיור שהוועדה עשתה, ובזה אני אסיים, בנושא חקלאות על גגות בתים, תחום חקלאות שהתפתח בצורה מאוד מאוד מיוחדת, לשימוש אישי, לשימוש מסחרי, היינו בסיור במעלה אדומים, בקו של מפעל תעשייתי - - -
קריאה: זה גם מקרר את הבניין.
אורי מקלב: מקרר את הבניין, ודאי.
אורי מקלב: יש פה גם חיסכון באנרגיה, חיסכון באמת משמעותי באנרגיה, של 30% אולי.
אורי מקלב: כמעט אין משהו שאנחנו נמנה שאין בו יתרון בחקלאות הזאת והתברר שם, למשל, שהגג לא מחזיק כובד של אדמה.
אורי מקלב: משתמשים שם בשיטות ובחדשנות בדברים שהביאו מנאס"א, פיתוחים שעשו עבור החלל במצעים כאלה, יש מצעים כאלה או אחרים, שהחיסכון במים הוא ב-90% חיסכון, ודאי בירק, עם רובוטיקה.
אורי מקלב: למשל חסה, כששותלים אותה היום באדמה, מסתכלים על העתיד שלה, לסוף שלה, שהיא צריכה לגדול לגודל כזה, אז כבר בזמן ששותלים אותה היא צריכה את כל המרחב, אבל אם אנחנו יודעים לעשות אותה במשהו שאנחנו משנים בצורה כזו או אחרת אנחנו יכולים ברוב החלק של הגידול שלה בחלק קטן וכשהיא צריכה את המרחב הגדול, אנחנו עושים על מצע שהוא נע על גגות הבתים, תאמינו לי, אנחנו רק נוגעים בקצה של הטיב.
אורי מקלב: צריך גם פחות הדברה באופן דרמטי, כמעט לחלוטין - - - באדמה ועוד ועוד חסכונות.
אורי מקלב: במקרה החברה הזו נסגרה ולמה היא נסגרה?
אורי מקלב: אני אספר לכם, בגלל בירוקרטיה, בגלל שלא התחשבו, מכסת המים הייתה כמו לחקלאות, אבל כמו בחקלאות השימוש שלה היה הרבה יותר חסכוני והתוצרת היא הרבה יותר לדונם, ההקצאה למים היא לפי דונם, אבל אצלו התפוקה לדונם הייתה לאין ערוך הרבה יותר ולא התחשבו בזה.
אורי מקלב: והארנונה, שלחו לו כמו תעשייה, בזמן שהרשות המקומית ביקשה והמליצה על ארנונה והוא לא - - - משתי הסיבות האלה החברה נסגרה וזה היה יכול להיות סטארט אפ עבורנו, פיתוח בעולם, בצפיפות האורבנית שיש היום, שהיום החקלאות מתרחקת מהמרכזים שלנו, זה היה יכול להיות פתרון, הגידולים שגידלו שם באמת דברים יפים.
אורי מקלב: אבל אני מתמקד בנושא המים, סוג של מצעים, סוג של צורת ההשקיה, החיסכון במים היה חיסכון דרמטי ביותר.
אורי מקלב: אותו תוצר, זה היה אפילו בחממה רגילה או במקום הזה.
אורי מקלב: אני יכול הרבה להרחיב בעניין הזה, אבל אני רק כיוונתי לאן אנחנו מכוונים את הדיון.
אורי מקלב: אנחנו נפתח במצגת של רשות המים, של גב' תמי שור.
אורי מקלב: אנחנו מכירים אותך כמה שנים כאן בכנסת, את נחשבת מאן דאמר, מומחית לנושא המים, אז הבמה לרשותך.
תמי שור: קודם כל אנחנו מודים מאוד מאוד על קיום הדיון הזה ומקווים שגם בעקבות וגם בעקבות הפתיחה שלך אנחנו באמת נצליח לרתום את הציבור במדינת ישראל לנושא הזה.
תמי שור: החלק הזה של רתימת הציבור לנושא של ייעול השימוש במים הוא חלק מאוד מאוד מהותי מתכנית החירום שיש כרגע לטיפול במים.
תמי שור: (מצגת).
תמי שור: הרקע, קצת כתבנו בקטן, אז אני גם אקצר כדי שנוכל להשאיר לדיון יותר מקום, אבל אנחנו באמת במחסור מאוד מאוד גדול במדינת ישראל.
תמי שור: במשק המים שלנו חסרים לנו כרגע סדר גודל של 2.5 מיליארד קוב במאגרי המים של מדינת ישראל.
תמי שור: אנחנו מדברים פה על מצב שהוא באמת מצב מטאורולוגי והידרולוגי מאוד מאוד קיצוני וראיה לכך, כי אפשר להגיד שהמאגרים ריקים בגלל השימוש, או אין מים כי אנחנו לא מתפילים מספיק, אבל אנחנו לוקחים את המקורות של המים המרכזיים הטבעיים של מדינת ישראל, הדן והבניאס, ואנחנו רואים שללא מגע יד אדם השפיעה שלהם בשנים האחרונות, המינימום ההיסטורי שאנחנו רואים מתחילת המדידה שלהם, בעיקר בצפון הארץ הדלדול בכמות המשקעים ובכמות המים הזמינים שאנחנו רואים זה פשוט חסר תקדים.
תמי שור: אנחנו נלחמים בכוחות טבע כאלה, שמצד אחד אנחנו מגדילים ומגדילים את ההיצע ומצד שני הכמות של המים הטבעיים הולכת ופוחתת.
אורי מקלב: זה נכון גם לגבי הכנרת.
תמי שור: זה בוודאי נכון לגבי הכנרת, לעומת סדר גודל, נניח, של 350, 330 מיליון קוב שהיו מים זמינים בכנרת בממוצע הרב שנתי, בשנים האחרונות אנחנו נמצאים באזור ה-30, עשירית מכמות המים הזמינים באגן הכנרת, משהו די מטורף.
אורי מקלב: הפסקנו להוציא מים מהכנרת, אנחנו מביאים מים לכנרת.
אורי שור: עדיין לא.
תמי שור: נערכים לזה, אבל זה נכון שבשנים האחרונות ירדנו למינימום של המינימום של ההפקה מהכנרת למוביל הארצי וכמעט כל תוספות המים שיש היום במערכת הארצית הן תוספות שמגיעות ממתקני ההתפלה שלנו ובסך הכול אחרי חמש שנים מאוד מאוד קיצוניות, אנחנו לא בסיכון של מי שתייה או של מים בברזים, תודה להיערכות שהייתה באמת, בעיקר בנושאים של ההתפלה, אבל בעיקר בנושאים האחרים, החשש המרכזי שלנו הוא לא לשנת 2018, הוא לשנת 2019, החשש שתבוא שנת בצורת שישית במספר ואז באמת המצב, גם מבחינת הטבע, בוודאי מבחינת החקלאות ובמקומות מסוימים גם בבית יכולים להיות שיבושים באספקה מתוך קשיים כאלה ואחרים.
תמי שור: לכן כרגע התחלנו עוד איזה שהיא תכנית חירום חדשה במשק המים.
אורי מקלב: את יכולה טיפה להרחיב על מה עלול להיות?
אורי מקלב: שיידעו תושבי ישראל, שעלולים להיות קשיים באספקת המים לבית, שיבושים.
תמי שור: מערכת המים הארצית בנויה ככה שיש בה הרבה מאוד גמישות בלהעביר מים ממקום למקום ומאזור לאזור ומהאקוויפרים למים הטבעיים, להתפלה, לכל - - - הגמישות שלנו היא לא מלאה, היא לא 100%, אנחנו עדיין לא יודעים לתת גיבוי מלא, בעיקר לאזור צפון מזרח של הארץ - - -
אורי מקלב: כדי שלא הדברים שלך באווירה, בחושך הזה, תשפיע יותר מדי, תעשה לנו דיכאון אז אנחנו - - -
תמי שור: אבל זה חוסך חשמל.
אורי מקלב: כם אנחנו מדליקים את האור.
אורי מקלב: הדיון משודר וכשחשוך אנחנו מקבלים תגובות שלא רואים.
אורי מקלב: אם את מסבירה בעל פה, טוב שיש את המצגת על הקיר, אבל נסתמך על דברייך יותר, באור.
תמי שור: אז אנחנו לא חוששים לנושא של מי השתייה, של הברזים, אבל גם של החלק של הערך, של הארץ הירוקה, כולל הגינון וכולל שאר הדברים, אין לנו שום עניין בוודאי שהיא תתייבש ותמודבר - - - של היערכות לקראת אספקת מים מאזור המערב לאזור הכנרת, משהו שלא היה לנו בהיסטוריה שלנו, אבל מכיוון שהאזור הזה הולך להתייבש, גם את הגיבוי הזה אנחנו צריכים בסופו של דבר לתת לו, וכמובן שהמשך של הדבר, שישראל אולי גאה בו ביותר והמתקדמת ביותר, זה הנושא של השבת הקולחין, זה עדיין השבה של כמה שיותר ביוב מטוהר, בעיקר לשימושים של חקלאות, מה שיפחית את הנזקים שייגרמו בחקלאות ככל שאנחנו - - - את המים - - -
אורי מקלב: מה שנקרא מים אפורים?
אורי מקלב: השבת המים האלה זה מים אפורים?
תמי שור: לא, זו השבת קולחין.
תמי שור: במדיניות הכללית של ישראל אנחנו היום לוקחים כמעט את כל הביוב שיש במדינה, מטהרים אותו ומשיבים אותו לשימוש בחזרה ולכן זה קצת שונה מהשימוש של מים אפורים במדינות אחרות בעולם שבהן אם שופכים את המים לביוב אז הם נעלמו, אז הם לא חוזרים לשימוש חוזר.
תמי שור: עד כאן זה בצד של הגדלת ההיצע, אבל כאן אנחנו מתחברים למרכז של הדברים בפתיחה שלך, כי הרעיון של לרוץ ולהוסיף עוד ועוד מים מותפלים, כשבסופו של דבר מדובר על מתקנים שהם עתירי אנרגיה, שיש להם גם השלכות סביבתיות כאלה ואחרות, הכוונה היא שאנחנו גם בצד השני נוודא שהשימוש במים הוא שימוש יעיל, שאנחנו לא מבקשים להפסיק להשתמש במים, לייבש גינות, לעשות כל דבר אחר, פרט לעובדה שכשמשתמשים במים לעשות את זה באופן היעיל ביותר שאפשר.
תמי שור: וכאן גם יש את הקמפיין המאוד גדול שהושק לפני חודשיים על הנושא של ייעול השימוש במים וגם נושאים של חינוך והסברה, גם לטווח הארוך, לא רק לטווח הקצר.
אורי מקלב: זה חדר, זאת אומרת יש מודעות?
תמי שור: אני חושבת, לפחות מפניות הציבור ורשות המים אנחנו שומעים על זה הרבה מאוד.
תמי שור: ומעבר לזה נכנס כמובן הצמצום שיש בצריכה החקלאית כבר השנה וגם בנושאים של הגינון הציבורי, ומעבר לזה בוודאי ההכנסה של כל הפתרונות הטכנולוגיים שקיימים על כל סוגיהם.
תמי שור: אני רק אתמקד פה בשני דברים.
תמי שור: דבר אחד חשוב לי, שבכל זאת אני מקווה שאנחנו רואים את הגרף שנוצר פה, למרות המרחק, יש חשיבות מאוד מאוד גדולה לחיסכון ולייעול שימוש של כל אחד מאיתנו במקום הפרטי שלו.
תמי שור: זה נראה לנו כאילו זה קטן, כאילו כל אחד מאיתנו צורך רק קצת ומעט וכמה אנחנו כבר יכולים להשפיע, אבל אפשר לראות פה בגרף את ההשפעה הדרמטית שהייתה להפחתה בצריכות הביתיות בבצורת של 2009-2008, אפשר לראות שאנחנו הורדנו את הצריכה הביתית במדינת ישראל מ-106 קוב לנפש לסדר גודל של מתחת ל-90 קוב לנפש, בערך 15 קוב לנפש שהם בסך הכול היו מאז מעל 100 מיליון קוב לשנה.
תמי שור: זאת אומרת מתקן התפלה שלם חסך הציבור הישראלי באופן שינוי ההתנהלות שלו לאורך השנים.
תמי שור: במשך השנים אחר כך הצלחנו לשמור פחות או יותר על צריכה מרוסנת של מים.
אורי מקלב: את מדברת רק על הצריכה הביתית?
תמי שור: חד משמעית.
תמי שור: רואים במפורש מה זה צריכה לבית, מה זה צריכה לחקלאות.
אורי מקלב: אולי זה גם חקלאות, צמצמנו אז - - -
תמי שור: גם היא צומצמה מאוד וגם היא עלתה.
אורי מקלב: אבל שילמנו מחיר מאוד יקר, אנחנו צמצמנו הרבה בחקלאות, הרבה אנשים בחקלאות צמצמנו, או חלק מהאנשים בגלל - - -
תמי שור: ב-2010-2009 היה צמצום מאוד מאוד דרמטי בענפי החקלאות ובעצם הריסון הזה בצריכה הביתית נשאר לאורך מספר שנים ולצערנו בשנתיים האחרונות ראינו שיש עלייה מאוד משמעותית בצריכה הביתית.
תמי שור: ופה, שוב, רק לבוא ולהגיד, צמצום של קוב נפש של כל בן אדם בבית שלו עם סדר גודל של כמעט תשעה מיליון תושבים במדינת ישראל אנחנו מדברים על תשעה מיליון קוב.
תמי שור: אם אנחנו מדברים על היעד ששמנו לתקופה הזאת, שהוא לא דרמטי מדי, ושוב, בלי בקשה, לא לייבוש ולא לאמצעים דרסטיים אחרים, אלא רק להסתכל על השימוש שלנו ולייעל אותו, אנחנו שמים יעד של הפחתה של בערך חמישה קוב לנפש שהמשמעות של זה היא בערך 45 מיליון קוב, כמעט חצי מתקן התפלה.
תמי שור: בסופו של דבר אנחנו מדברים על כמה רמות של ייעול השימוש במים כשהצריכה הביתית שלנו נבנית מכמה רמות.
תמי שור: קודם כל זה הצריכה שלנו במגורים, כמה כל אחד מאיתנו צורך, על זה מתלבשת הצריכה גם של המסחר, אבל גם של השימושים הציבוריים, ומעבר לזה נכנס הנושא של פחת המים, של הבזבוז של המים בצינורות ככל שהצינורות הם דולפים ולא אטומים מספיק.
תמי שור: אני רק אשים פה מיקוד קצר על כמה פעולות שבהן רשות המים מתמקדת, החלק הראשון הוא הנושא של הפחתת פחת המים ברשתות האספקה.
תמי שור: פה אין ספק שהכניסה של תאגידי המים והביוב לפעולה, בוודאי בעשור האחרון וגם לפני כן, הורידה את פחת המים במגזר העירוני במדינת ישראל מסדר גודל שאנחנו מעריכים אותו בערך 13%, וקשה לדעת בדיוק כי הדיווח על פחת המים בצריכות המים, לפני שהיו תאגידי מים וביוב, לא היה מאוד ברור וודאי, אבל אנחנו יודעים בוודאות שהיום הורדנו אותו לסדר גודל של 10% והמשמעות גם של זה היא חיסכון של מיליונים רבים של קובים במשך המים.
תמי שור: זה החלק הראשון.
תמי שור: על הנושא של הגינון הציבורי אנחנו שמים די הרבה דגש.
תמי שור: מדובר על שימוש סדר גודל של 40 מיליון קוב בשנה במדינת ישראל וגם שם בהסכמה עם השלטון המקומי נכנסנו לתהליך של ייעול השימוש בגינון, בפירוש נרתמו לזה, למרות שהשנה היא שנת בחירות בשלטון המקומי ולכן לא פשוט.
תמי שור: וגם כאן באמצעים הטכנולוגיים זה השימוש בת"צות למיפוי של הגינון, זה שימוש ב-GIS למערכות בקרה ממוחשבות.
אורי מקלב: צמצמו שטחי הגינון או שצמצמו את השימוש במים?
תמי שור: צמצמו את השימוש במים, זאת אומרת שטחי הגינון נשארו בגדול באותם שטחים כמו שהם ואפילו פיתחו חדשים, אבל בכל שטח גינון הכוונה היא לא לקחת יותר מכמות המים שבאמת נדרשת לסוג הצמחייה ששמו בו.
תמי שור: הנושא השלישי, שגם הוא קשור עדיין לספקי המים, לתאגידי המים והביוב - - -
אורי מקלב: יהיה מישהו שאחר כך יגיד באיזה אמצעי טכנולוגיה חדשים?
תמי שור: ודאי, נציגי התאגידים כאן.
תמי שור: הנושא של הקריאה מרחוק על מדי המים הוא נושא שאנחנו רואים אותו בחשיבות עצומה לנושא של חיסכון במים כי הוא מאפשר את ההתראה המיידית לתושבים במקרה שיש מצב של נזילה או מצב אחר.
תמי שור: אם עד היום היו מקבלים את זה רק בחשבון המים שמגיע חודש או חודשיים אחרי הצריכה, היום אפשר לקבל את זה באופן כמעט מיידי ולטפל בזה.
תמי שור: זה גם כמובן חיסכון כספי לכל מי שצורך את המים - - -
אורי מקלב: יש לכם היום תוצאות של כמויות, איך זה יורד, בין ההבדל בשימוש בשעון קר"מ, קריאה מרחוק, לבין שעונים רגילים, במידת הפחת והנזילות שיש?
תמי שור: יש היום 25 תאגידים ב-75 רשויות שהם מתקינים כבר מערכות של קריאה מרחוק.
אורי מקלב: שעוני קריאה מרחוק, בכמה אחוזים הם היום מוטמעים מסך כל השעונים?
תמי שור: קודם כל התפוצה המרכזית שלהם הייתה בשנים האחרונות, אנחנו מדברים היום על 75 ערים ומועצות מקומיות, מתוך סדר גודל של 250 בערך, אבל כבר עכשיו אנחנו יודעים שהרבה מאוד ביקשו להיכנס לזה ונמצאים בתהליכים של התקנה.
אורי מקלב: גם תאגיד שנכנס, אבל לא כל תאגיד המים.
אורי מקלב: אני מבין שהיום בסך הכול השימוש בשעונים קר"מיים הם בסביבות ה-10%, 15%?
אורי מקלב: אם אתם אומרים שזה רק 30% מתוך כל התאגידים שעברו לשעונים קר"מיים.
קריאה: זה תהליך פשוט ארוך.
אורי מקלב: אני שואל, אני רוצה רק לדעת איפה אנחנו נמצאים.
אורי מקלב: אם אנחנו עושים חשבון, 30% מהתאגידים הם אלה שבאמת עשו את התהליך של שעונים קר"מיים והם, אני מניח שלא כל התאגיד הפך להיות, אני מניח שזה הולך בשלבים, גם תאגיד שנכנס אז הוא 10%, 15%, 20%, 30%, אין מקום שכל התאגיד הוא 100% - - -
תמי שור: אפילו שמספר יישובים בתוך התאגיד, בדרך כלל כשמע
תמי שור: בירים מעבירים יישוב שלם, כי מאוד קשה לתפעל אותו שחלק מהיישוב וחלק מהיישוב אחר, אבל זה באמת תהליך.
תמי שור: המשמעות של זה היא דרמטית ורואים את זה גם בשביעות הרצון של הצרכנים בתוך התאגידים וגם בהיבטים של הנושא של הנזילות והטיפול במערכות הפרטיות.
תמי שור: רק עוד נושא אחד שהייתי רוצה להזכיר אותו, זה הנושא של התו הכחול.
תמי שור: התו הכחול הוא תו שמסמן אביזרים שהם אביזרים חסכוניים במים.
תמי שור: מאז הבצורת הקודמת הגדולה שהייתה עם החלוקה של החסכמים במדינת ישראל חלק גדול מהאביזרים האלה עברו הליך של קבלת תקן ישראלי והיום יש להם תקן מוגדר.
תמי שור: התקן הזה הוא לא תקן רשמי, אבל באמצעות החלת התו הכחול על האביזרים האלה יהיה נדרש להשתמש בהם ורק בהם במבני ציבור ובגופים ציבוריים, בוודאי המלצה לצרכנים.
אורי מקלב: עד היום החוק לא חל?
תמי שור: הכללים כבר חלים, ההחלה של התו הכחול על האביזרים האלה תתחיל השנה בתיאום עם מכון התקנים שיידע לבדוק אותם כדי שלא נשאיר שוק שלא ניתן לבדוק אותו.
תמי שור: תודה רבה.
אורי שור: במשפט אחד אני רק רוצה להשלים.
אורי שור: פתחת את הישיבה בכך ואני רק רוצה לציין שאנחנו פועלים מהבחינה של החינוך, ההסברה והקמפיין.
אורי שור: אני אורי שור, אני הדובר של רשות המים והאחראי על הקמפיין ועל החינוך.
אורי שור: הפעילות השנה, בשונה מכל פעילות אחרת הקודמת, היא שאנחנו באמת רוצים להנחיל את הערך של החינוך שהשימוש ומניעת הבזבוז כאורח חיים קבוע ולא כאמצעי זמני, הנחלת תרבות מים מעתה ואילך.
אורי שור: זה לא משהו חד פעמי.
אורי מקלב: זאת אומרת גם אם היה מים חיסכון תמיד היה צורך להיות.
עודד דיסטל: שלום.
עודד דיסטל: שמי עודד דיסטל ואני מנהל תכנית Israel newtech ממשרד הכלכלה, שזאת תכנית לאומית שעובדת עם 11 משרדי ממשלה והמטרה שלה זה לקחת את תעשיית המים הישראלית, לעזור לה להתקדם גם בארץ, אבל בעיקר המטרה שלנו היא השוק העולמי.
עודד דיסטל: בהמשך למה שתמי הציגה אז אני רוצה לציין שישראל היא מודל עולמי לאיך מדינה שנמצאת באקלים מדברי, מדינה צחיחה, מצליחה להתמודד עם אתגרי המים ולהגיע למצב שיש לנו מים לשימוש ביתי, תעשייתי, חקלאי והתשובה פה היא מורכבת מהיבטים של מבנה וחקיקה וסינרגיה ועד הצד של טכנולוגיות.
עודד דיסטל: נמצאים פה נציגים של כמה חברות שמביאות את הבשורה הטכנולוגית למגוון השימושים.
עודד דיסטל: כפי שציינת, חקלאות, מערכות מים עירוניות, התפלה, השבה, שפכים, כל המכלול, וחשוב להגיד שהתשובה לאתגרי המים העולמיים היא תשובה מורכבת, זאת אומרת אין פה תשובה פשוטה של התפלה תפתור את כל הבעיה, זה ערבוב של גם טכנולוגיות - - -
אורי מקלב: לצורך ההשכלה, מדינות שהן לא סובלות ממחסור במים, מדינות אירופה שהן רוויות במים, גם מתעניינות?
אורי מקלב: או שזה רק מדינות שסובלות ממחסור במים?
עודד דיסטל: אז זה לחלוטין גלובלי, גם מדינות שהן לכאורה מדינות משופעות במים, רוסיה, אוקראינה, קנדה, גם סקנדינביה.
אורי מקלב: הרבה מדינות אירופאיות גם?
אורי מקלב: חסר מים בשוויץ, חסר מים באוסטריה?
קריאה: כן, מתחיל להיות חסר.
עודד דיסטל: גם שם חסר וגם יש היבטים שהם היבטים לפעמים סביבתיים - - -
תמי שור: אין מאגרים, אז - - -
אורי מקלב: זה עוזר ל - - - לכל מקום שעוד נוזל שם?
עודד דיסטל: אני רק רוצה לציין שיש בתחום הזה של מים - - -