GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל כהן-פארן: אוקיי, לא נדבר עכשיו על המוניות וגם הרכבים החשמליים הפרטיים.
יעל כהן-פארן: אני מודה לכולם, אני מתנצלת בפני מי שלא יכול היה לדבר.
יעל כהן-פארן: אני רק אסכם את הדיון.
יעל כהן-פארן: ברור לי שצריך פה דחיפה מאוד מאוד חזקה כדי לנוע קדימה.
יעל כהן-פארן: שמענו כאן את משרד התחבורה שיש תכניות כאלה, אני שמחה לשמוע שיש כיוון, סדר גודל של 3,000 ויותר אוטובוסים בעוד כשבע שנים, אבל אני חושבת שקודם כל באמת צריך שקיפות ציבורית ופרסום של הדברים האלה, ובי"ת, צריך תכנית.
יעל כהן-פארן: תראה, אני רואה כל כך הרבה החלטות ממשלה שהן, אתה יודע, הנייר סופג הכול, כמה?
יעל כהן-פארן: 10% אנרגיה מתחדשת בעוד שנתיים, לא נהיה שם, 5% היינו אמורים להיות לפני שלוש שנים ובוודאי אנחנו לא שם, אנחנו רק ב-2.5%, אולי עלינו ל-3%, איתן?
יעל כהן-פארן: עלינו?
יעל כהן-פארן: אי אפשר להיות אופטימיים, אולי בסוף 2018.
יעל כהן-פארן: תשמעו, הנייר סופג הכול, אלה החלטות ממשלה.
יעל כהן-פארן: אני אומרת שאצלכם צריכה להיות תכנית סדורה של כל שנה עוד כמה אוטובוסים כדי להגיע ל-3,000.
יעל כהן-פארן: לא רק את הדגל של ה-3,000 אלא איך מגיעים ל-3,000.
יעל כהן-פארן: ופתרון ממש עם שרברב לפתוח כל סתימה בנצרת כדי שהדברים האלה יקרו.
יעל כהן-פארן: אנחנו שומעים פה מהעיריות, שהן כן רוצות את זה, שיש המון חסמים, אתה גם אומר שיש עיריות שלא רוצות את זה, שזה פשוט נפלא בעיניי, בלתי נתפס, איך עירייה יכולה להגיד 'אני לא רוצה פה תחבורה ציבורית', זה צריך להיות הדבר שבאים אליהם מלמעלה עם פטיש חמישה קולו ואומרים 'אתם עכשיו עושים תחבורה חשמלית'.
יעל כהן-פארן: אני שוב חוזרת ואומרת, תתייחסו לזה כהצלת חיי אדם.
יעל כהן-פארן: זה מה שזה.
יעל כהן-פארן: חייבים להעביר את זה לרמה כזאת של מודעות שנבין, שיבינו כולם, שזה היעד כי לשם הולכים, כי כך אנחנו מצילים את עצמנו.
יעל כהן-פארן: תודה רבה לכולם, אנחנו נעשה דיון מעקב בנושא, תודה רבה.
יעל כהן-פארן: שלום לכולם, אחר צהריים טובים.
יעל כהן-פארן: אני שמחה לפתוח את ישיבת ועדת המדע בנושא אלימות ברשת בחברה הערבית, במסגרת יום המאבק באלימות ופשיעה בחברה הערבית שיזמו חברי הכנסת, גם אתה, מסעוד גנאים?
יעל כהן-פארן: ואיימן עודה וחברי כנסת נוספים מהרשימה המשותפת ואולי גם ממפלגות אחרות?
יעל כהן-פארן: היוזמה של היום של המאבק באלימות?
מסעוד גנאים: היוזמה היא של ראש הרשימה המשותפת, איימן עודה, אבל בשם כל הרשימה.
יעל כהן-פארן: אוקיי, אז לפני שאני אתן למייצג יוזמי היום לפתוח, מסעוד, בבקשה, אני רק אגיד שבאמת בוועדת המדע כבר נערך דיון בנושא המאבק באלימות ברשת בכלל, בכל החברה הישראלית, לא ספציפית לחברה הערבית.
יעל כהן-פארן: הדיון היה בינואר השנה, אם אני לא טועה, לפני חמישה חודשים, ובאמת הוסקו ממנו מסקנות רבות, התכניות שעוד במגרה, שמתחילות לפעול, כמו תכנית מאו"ר של המשטרה ותכניות נוספות.
יעל כהן-פארן: אין ספק שהרשת היום מהווה אתגר אדיר, במיוחד בקרב צעירים ובני נוער שחשופים אליה, וכמובן מבוגרים, אבל הם חשופים אליה בצורה מאוד מאוד רחבה, הטלפונים החכמים שמאפשרים את הנגישות אליה בכל מקום ובכל זמן, עוד מעט צריך ניתוחי הסרת טלפון מהיד, זה בערך המצב שאנחנו נמצאים עם הטלפונים האלה.
יעל כהן-פארן: המשמעות, ההשפעה, שהזמינות לרשת היא כל כך רבה והפתיחות ברשת כל כך רבה, היא גם מזמינה אירועים פחות נעימים, כולנו מודעים לכך ועל כך באנו לדון היום, איך אנחנו מתמודדים איתם כמערכת.
יעל כהן-פארן: המערכת היא כל החברה, אבל גם בעיקר מצד הממשלה, מצד משרדי הממשלה והגורמים המפקחים שאמורים לדאוג לשלום האזרחים.
יעל כהן-פארן: יש להם פה גם בהחלט אתגר חדש שהם צריכים להתמודד איתו וכמובן איך אנחנו מנחילים לאזרחים ולדור הצעיר ולכל שכבות החברה את הדרכים להתמודדות ואת הדרכים להתגוננות מפני אפשרויות של אלימות ועשיית שיימינג ובריונות ודברים אחרים שאנחנו רואים, לצערנו, יותר ויותר ברשת.
יעל כהן-פארן: המידע שהגיע אליי, אמנם מידע שלא פורסם, אבל הנושא של תלונות בעניין אלימות ברשת בחברה הערבית הוא אפילו רחב יותר מהחברה היהודית, בקרב האוכלוסייה, יותר תלונות שמקבלים באיגוד האינטרנט הישראלי, כ-28% מהפניות לאיגוד, מגיעות מהאוכלוסייה הערבית, שזה כמובן, כידוע, יותר מאחוזם באוכלוסייה.
יעל כהן-פארן: זה מאוד מדאיג וזה מעלה את השאלות מדוע ואיך אנחנו מתמודדים והאם גם פה, כמו שלצערנו בנושאי אלימות רחבים אחרים אנחנו רואים ויודעים ושומעים ומדברים על התמודדות שלצערנו כושלת, מדינת ישראל כושלת ורשויות כושלות בהתמודדות עם האלימות בחברה הערבית.
יעל כהן-פארן: האם גם כאן יש פתח ואנחנו חייבים לתת לו מענה, אולי הוא צריך מענה ייחודי, מענה דומה, אבל ייחודי לחברה הערבית.
יעל כהן-פארן: אני שמחה שהצטרף אלינו גם חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.
יעל כהן-פארן: בבקשה, מסעוד, אחריו ג'מעה ואז נפתח את הדיון.
מסעוד גנאים: תודה, גברתי היושבת ראש, אני מודה לך על ניהול הישיבה.
מסעוד גנאים: בשם הרשימה המשותפת והעומד בראשה כבוד לי לפתוח את הדיון בוועדה.
מסעוד גנאים: תחילה היום הזה, היוזמה של היום הזה, החשיבות של היום הזה זה במסר, במסר שלו והמסר שלנו היום בכנסת כאשר כל הוועדות של הכנסת דנות בתופעה הטרגית והמסוכנת של האלימות ושל הפשיעה, שמזמן היא לא אלימות קלאסית, אלא היא פשיעה - - -
יעל כהן-פארן: שלום לאיימן שמצטרף אלינו.
איימן עודה: שלום שלום.
איימן עודה: בבקשה, תמשיך, אבו חאלד.
יעל כהן-פארן: פעם ראשונה שאני שומעת שקוראים לך אבו חאלד.
מסעוד גנאים: אבו חאלד, הבן שלי הבכור זה חאלד.
יעל כהן-פארן: אבל לא ידעתי.
יעל כהן-פארן: לא קראו לך ככה אף פעם.
מסעוד גנאים: בכנסת אנחנו 120, אבל אף אחד לא יודע על השני משהו.
מסעוד גנאים: אנחנו פה כאילו אובייקטים פוליטיים רק, אבל צריך להיות יותר מזה, לממד האנושי.
מסעוד גנאים: אני אבו חאלד והוא אבו טייב והוא אבו עבדאללה.
מסעוד גנאים: אבו הרבה, אם את רוצה, הרבה אבו.
איימן עודה: את צריכה להבין שזה יתרון, שהערבים יכולים לקרוא לעצמם בשם מסוים, כלומר אחרי גיל 25 יש לך עוד חלון שאתה תבחר את השם שלך.
איימן עודה: אתה לא אוהב את השם הפרטי שלך, אתה יכול להיות אבו משהו שאתה אוהב, אז אתה בעצמך בוחר את השם שלך וזה יתרון של הערבים על היהודים.
מסעוד גנאים: הילדים, אבל לפעמים זה כינוי אבו.
מסעוד גנאים: לא נגיד עכשיו אבו עמאר או אבו ג'יהאד.
יעל כהן-פארן: טוב, אבו חאלד, בבקשה.
מסעוד גנאים: אז התחלתי להגיד, גברתי היושבת ראש, שהמסר העיקרי שלנו זה להגיד שהטיפול והלחימה באלימות ובפשיעה הנוראית והמסוכנת של החברה הערבית זה לא רק עניינם של חברי הכנסת הערבים, זה לא רק עניינה של החברה הערבית, אלא זה עניין של כולם, זה צריך להדאיג את כולם.
מסעוד גנאים: חיי אדם מקופחים כל שבוע או כל שבועיים, אז זה צריך להדאיג לא רק את הערבי, אלא גם את היהודי ואת כולם.
מסעוד גנאים: שתיים, זה כדי לשים על השולחן את האחריות של כל משרד ממשרדי הממשלה משום שבלי שיתוף הפעולה הזה אנחנו לא יכולים לעמוד במלחמה הזו, שהיא מלחמת קודש, לפי דעתי, מלחמת קודש להציל חיי בני אדם.
מסעוד גנאים: בקשר לאלימות ברשת.
מסעוד גנאים: לצערי הרב ככל שהטכנולוגיה משתכללת לא משתכלל עולם הערכים בהתאם, הכוונה שהדברים הולכים הפוך.
מסעוד גנאים: אנחנו בעולם שהאמצעים והכלים משתכללים, נהפכים ליותר מפותחים, יותר הייטקיים, אבל בעולם הערכים, בעולם שמבקר את ההתנהגות שלנו ברשת, אנחנו להיפך, אנחנו חלשים.
מסעוד גנאים: את הדבר הזה צריכים לעשות שני גורמים, הגורם הראשון זה המשפחה, שהיא לצערי הרב לאט לאט מאבדת את השליטה שלה ואת האחיזה שלה ואת ההשפעה שלה ואנחנו צריכים להחזיר את ההשפעה הזו למשפחה כגורם ראשוני מחנך, הדבר השני זה המדינה, הגורם ההרתעתי החזק.
מסעוד גנאים: מדינת ישראל מתפארת בעולם שהיא מעצמת סייבר, שהיא יכולה לדעת כל מה שיש, איפה שאת רוצה, בעולם, בעולם כולו.
מסעוד גנאים: הלכו לאירן והבאנו כמה?
מסעוד גנאים: 100,000 דיסקים, לא יודע, ראש הממשלה התפאר בזה, בסדר, אבל להציל חיי בני נוער, ילד או ילדה שהסתבכו ברשת, שעשו להם שיימינג, שהשפילו אותם, שעשו להם חרמות, שהפיצו את התמונות שלהם, במישור הזה עדיין המדינה לא עושה את שלה.
מסעוד גנאים: צריך להציל את הילדים שלנו שלא ייפלו ברשת המסוכנת הזאת.
יעל כהן-פארן: חבר הכנסת עודה, בבקשה, יוזם היום, בשם כל הרשימה המשותפת.
איימן עודה: תודה רבה, חברת הכנסת, יו"ר הוועדה, יעל כהן-פארן, חבריי, מסעוד גנאים, ג'מעה אזברגה.
איימן עודה: אני רואה את השמות ואת האנשים הכול כך חשובים שנמצאים פה ואני חושש להסתבך אז אני לא רוצה לקרוא לאנשים בשמם, אבל אני בוודאי מעריך את כולם, את בואם.
איימן עודה: את הנשים הדמוקרטיות, אני רוצה להגיד לכם, אנחנו גאים.
איימן עודה: זה לא פלא שדווקא הנשים, הנושא של האלימות הוא מאוד רגיש כלפי הנשים, הנשים הן קורבן האלימות מספר אחת בכל חברה.
איימן עודה: דרך אגב, הספר המפורסם של נח הררי, על קיצור תולדות האנושות, כשדובר על אפליה בין גברים לנשים לאורך כל ההיסטוריה, הוא סיכם את זה במילה אחת, הוא אמר 'מלחמה', המלחמה היא זו שעשתה את ההבדל לאורך כל ההיסטוריה בין מעמד הגבר למעמד האישה, מעמד הלוחם, האלימות, גם הכסף, להעביר אותו למקום של מלחמה זה על חשבון זכויות חברתיות.
איימן עודה: אז אין ספק שהנשים הן הנפגעות העיקריות מהאלימות ומהפשיעה בכל חברה ובין היתר גם בחברה שלנו.
איימן עודה: אנחנו, ברשימה המשותפת, שמנו את הנושא של מאבק נגד פשיעה ואלימות כנושא חירום מספר אחת.
איימן עודה: יש מספר שתיים, שלוש, ארבע, אלף, אבל מספר אחת מבחינתנו, לשנה הבאה, כמצב חירום, זה נושא המאבק נגד אלימות ופשיעה באוכלוסייה הערבית.
איימן עודה: בשנת 2017 נהרגו 78 אזרחים ערבים על ידי אזרחים ערבים, כלומר 46 לכל מיליון אזרחים, רק מקום שיש בו ג'ונגל כזה הממדים יכולים להגיע למקום הזה.
איימן עודה: אני חושב שיש הרבה סיבות, בין היתר אנחנו איבדנו את המבנה המסורתי, אבל לא הרווחנו את המודרניזציה, את המדינה, את המשטרה, כי אנחנו עוברים לחברה של אינדיבידואלים, אבל במקום האינדיבידואל, זה האמנה החברתית של רוסו, צריך מדינה, צריך מודרניזציה, וזה לא מה שקרה בקרב האוכלוסייה הערבית.
איימן עודה: לכן זה אחד הנושאים שצריך לתת עליהם את הדעת.
איימן עודה: הפשיעה, ארגוני פשיעה במרכז הארץ, לוד, רמלה, ג'לג'וליה, כפר קאסם, טייבה, אום אל פחם, אני מדגיש, חייבים להכות בהם, ממש בצורה הזו.
איימן עודה: אנחנו רוצים לחיות בחברה ללא ארגוני פשע.
איימן עודה: מבחינתנו יכול להיות שצריך אומץ, יכול להיות שמישהו יגיד שמי שמעלה את הנושא הזה, יש סיכוי שמישהו יפגע בו, חס וחלילה.
איימן עודה: אני אומר שהנהגה זה הנכונות לעשות את הכול, אבל הכול, בשביל שהחברה שלנו תהיה בצורה נורמלית וזה הדבר שאנחנו חותרים אליו.
איימן עודה: את רואה, יעל, שאנחנו נוהרים בכמויות, אם לא באוטובוסים, לכנסת בשביל להרים את הנושא הכול כך חשוב והבוער בעצמות שלנו, המאבק נגד פשיעה ואלימות בקרב החברה הערבית.
איימן עודה: אני אומר כמה מילים על האלימות ברשת.
איימן עודה: ברשת זה להיות מאחורי הקי בורד, אף אחד לא רואה אותך, אתה מרשה לעצמך להשתלח ולהשתמש במילים אלימות, קשות, באין מפריע, כי אם אתה עומד מול בן אדם אולי אתה מתבייש קצת, אולי אתה רואה את הבעת הפנים שלו אז אתה מרגיש שזה לא נוח לתקוף בצורה שתוקפים ברשתות החברתיות.
איימן עודה: זו תופעה כלל עולמית, גם בקרב החברה הישראלית בכלל, לא רק האוכלוסייה הערבית, אבל אנחנו חושבים שצריך לבנות תכנית, וגם עם הייחוד התרבותי של החברה הערבית, בשביל להתגבר על תופעת האלימות ברשתות.
איימן עודה: אני רוצה לסכם ולומר לכם שמה שאנחנו עושים פה זה יום שלם, בכל הוועדות, גם כנס, גם המליאה, וזה חשוב להצפת הנושא, להעלאת המודעות, אבל זה לא יפתור.
איימן עודה: היום הזה לא יפתור את בעיית האלימות והפשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית.
איימן עודה: אנחנו ברשימה המשותפת נעשה את הכול בשביל לבנות תכנית לאומית בשביל למגר את הפשיעה בקרב האוכלוסייה הערבית.
איימן עודה: יעל, תודה רבה לכם.
יעל כהן-פארן: תודה, איימן, תודה רבה.
יעל כהן-פארן: ג'מעה, בבקשה, חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.
ג'מעה אזברגה: תודה רבה, גברתי חברת הכנסת יעל פארן, יושבת הראש, על הדיון החשוב הזה ותודה לחברי, איימן עודה, על היוזמה של היום הזה.
ג'מעה אזברגה: באמת אני יודע ואני חושב שהיעדר תכנית, אין ספק - - - אני חושב שיש כמה צדדים למטבע, איימן, הצד הראשון למטבע זה אנחנו כחברה ואנחנו עברנו שינויים דרסטיים בצורה מדהימה ובאמת מבחינת מה שנקרא המסך אנחנו התחברנו יותר למסך, מבחינת הערך האנושי, חל נתק אפילו בתוך המשפחה עצמה, אבל כמו שאמרתי, למטבע יש שני צדדים, הצד השני של המטבע זה הממשלה, הצד השני של המטבע זה המשטרה, שלטונות החוק.
ג'מעה אזברגה: ברגע שהמשטרה שמה לעצמה מטרה למגר את האלימות והפשיעה בנתניה, היא עשתה את זה, ביצעה את זה, נגמרה האלימות, אין בנתניה.
ג'מעה אזברגה: היום, אני אומר לך, תסתובבי בנתניה, אף אחד לא יפגע בך.
ג'מעה אזברגה: ברגע שעשו את זה בתל אביב, דמי חסות, אני זוכר אנשים ששילמו דמי חסות לארגוני פשע בתל אביב, היום המשטרה שמה תכנית חומש, יישמה את זה הלכה למעשה וסיימו עם הסיפור הזה.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שאנחנו לקראת מצב, לא רק רע, לצערי, אני סקפטי, הולך להיות רע מאוד.
ג'מעה אזברגה: ברגע שאתה עובר את התהליך הזה של שינוי בתפיסות העולם וגם הקונפליקט הזה שקיים בין הדורות, מאז ומתמיד, לאורך כל ההיסטוריה, התפיסה של הילדים שלנו ושל הנכדים שלנו שונה מהתפיסה שלנו, אבל אצלנו בתוך היישוב או בתוך הכפר לא היה קיים דבר כזה, היום הנתק גם בתוך המשפחה עצמה.
ג'מעה אזברגה: לגופו של עניין, אנחנו לא יכולים בלי זה, איימן, זאת אומרת שיתוף הפעולה של המוסדות של המדינה, המוסד שנקרא מדינה, משטרה, לא יכולים לעשות את זה לבד.
איימן עודה: חד וחלק.
ג'מעה אזברגה: חוץ מזה שיש לנו מטלות, לעשות את זה גם במערכת החינוך, לעשות את זה בתוך בתי הספר, יש הרבה מה לעשות.
ג'מעה אזברגה: אני זוכר שהייתי אחד מחברי ועדת ההיגוי שעשו 'עיר ללא אלימות' והייתי מנהל במכבי קופת חולים ועשו את זה ברהט ונתנו תקציב מסוים, אבל התקציב הזה, אלימות, לא מספיק שבית הספר עושה את זה, צריך לעשות פעילות גם בשכונה, ברחוב, בבית הספר, בתוך העיר, המועצה.
ג'מעה אזברגה: אם לא ניקח את כל הכיוונים אנחנו רק מדברים.
ג'מעה אזברגה: אני מקווה שנצליח ואני מאמין, אם רוצים אין זו אגדה.
ג'מעה אזברגה: מה שאמר הרמב"ם - - -
איימן עודה: לא רמב"ם, הרצל.
ג'מעה אזברגה: זה אמר הרצל, אבל הרמב"ם אמר משהו אחר, עבירה גוררת עבירה ומצווה גוררת מצווה.
איימן עודה: אל תספר לאף אחד שאתה מבל"ד וציטטת את - - -
ג'מעה אזברגה: אני מספר, אני נחשף גם לתרבות של האחרים ואני לא מתבייש בזה.
יעל כהן-פארן: עוד נגלה שיש תמונה של הרצל - - -
ג'מעה אזברגה: אני מקווה שהם גם ייחשפו לתרבות שלנו ויתחילו ללמוד ערבית ולא יעשו את חוק הלאום, שגוזל מאיתנו את השפה העשירה.
יעל כהן-פארן: אנחנו גם מאוד מתנגדים, אתה יודע את זה.
יעל כהן-פארן: נכון מאוד.
יעל כהן-פארן: טוב, תודה רבה, חבר הכנסת ג'מעה אזברגה.
יעל כהן-פארן: אנחנו נמשיך עם רשימת דוברים.
יעל כהן-פארן: אם מישהו מבקש לדבר, בבקשה תעבירו לנו פתק.
יעל כהן-פארן: אני לא יודעת עם מי לפתוח, אז אנחנו ניתן לנציגת איגוד האינטרנט, שיש לה נתונים ממשיים בעניין מתלונות שמגיעות אליהם מהציבור.
יעל כהן-פארן: אורנה היילינגר, בבקשה.
אורנה היילינגר: קודם כל צהריים טובים ותודה לך, גברתי יושבת הראש, ותודה לך, חבר הכנסת איימן עודה, כי אני חושבת שהדיון הוא דיון בנפשנו.
אורנה היילינגר: אנחנו מתמקדים פה ברשת וזו הזווית שאני אתמקד בה, כי אותה אני מכירה יותר טוב.
אורנה היילינגר: במסגרת הפעילות של מרכז לאינטרנט בטוח אנחנו מקבלים פניות של אנשים שנפגעו ברשת.
אורנה היילינגר: כמו שאמרת, גברתי היושבת ראש, 28% הן פניות שמגיעות מהמגזר.
יעל כהן-פארן: מהחברה הערבית.
אורנה היילינגר: מהחברה הערבית, זו הגדרה היותר נכונה.
יעל כהן-פארן: פעם אחת אמרתי מגזר באיזה פאנל לפני בחירות ונציג שלכם נכנס בי כמו לא יודעת מה, לא אחד מחברי הכנסת, הוא לא הגיע, אבל למדתי משהו.
איימן עודה: כל הכבוד.
אורנה היילינגר: אני חושבת שהתיקון הוא תיקון במקומו, בהחלט החברה הערבית, 28%, מה שפרופורציונלית הוא הרבה יותר גדול מחלקה של החברה הערבית במדינה.
אורנה היילינגר: לא כל שכן כשאנחנו מורידים את החרדים שבכלל לא מגיעים אלינו, כך שזו בהחלט עוצמה.
אורנה היילינגר: מה שאנחנו רוצה להציג פה זה קצת נתונים וקצת לשרטט את האופי של הפגיעות ברשת שמאפיינות את החברה הערבית.
אורנה היילינגר: אז קודם כל, מעבר לכמות כמובן, עיקר הפגיעות במישור מיני.
יעל כהן-פארן: יותר מבחברה הלא ערבית?
אורנה היילינגר: לחלוטין.
אורנה היילינגר: באופן מאוד בוטה.
אורנה היילינגר: אם בחברה היהודית אנחנו רואים דברים שמאפיינים, כמו שיימינג, כמו חרמות ודברים כאלה, זה פחות בולט, זה פחות בולט באופן דרמטי בחברה הערבית, אבל כן בולט באופן קיצוני זה הפצת תמונות, זה התחזות על מנת לפגוע בכבודו של האדם, לא רק נשים, אבל בעיקר נשים.
אורנה היילינגר: מהצד השני אנחנו רואים הרבה מאוד תמימות, גם מהסיורים שלי בשטח, הרבה מאוד תמימות בקרב ההורים, ההורים לא יודעים איך להכיל את זה, לא יודעים איך לקבל את זה ומעבר לחסך הטכנולוגי שיש להם יש להם גם חסך תרבותי.
אורנה היילינגר: הילדים מתקדמים קדימה, הם נחשפים להרבה מאוד דברים שההורים בכלל לא מדמיינים.
אורנה היילינגר: עיקר השימוש ברשת האינטרנט בחברה הערבית זה שימוש ברשתות חברתיות.
אורנה היילינגר: אם בחברה היהודית משתמשים גם לדברים אחרים, לצורך קניות, לצורך דברים כאלה, עיקר השימוש בחברה הערבית הוא שימוש ברשתות חברתיות, מה שמזמין במידה מסוימת את הבריונות.
אורנה היילינגר: חשוב לי לומר שאיגוד האינטרנט עובד כרגע, זה ממש עניין של שבועיים-שלושה, עד שייצא נייר עמדה על כל הנושא של הרשת והאינטרנט בחברה הערבית כדי שישפוך הרבה יותר אור על הדברים האלה.
יעל כהן-פארן: אני אשמח לשמוע מהמשטרה, מהמשרד לבטחון פנים.
מסעוד גנאים: יש נציגים של המשרד לבטחון פנים.
יעל כהן-פארן: כן, אני ראיתי אותם עם המדים.
יעל כהן-פארן: אני אשמח לשמוע, גם אנחנו יודעים, דובר כאן לא מעט על תכנית מאו"ר, איך אתם מתמודדים, האם יש התמודדות מיוחדת מול החברה הערבית, בין אם זה במסגרת תכנית מאו"ר או בין אם זה במסגרת תכנית אחרת.
קרן מועלם: בכל נושא הבריונות ברשת יש את יחידת מאו"ר, שהם מטפלים בנושא בעיקר של נוער וילדים.
אמיר גפן: אני ממאו"ר, אני אוכל להתייחס.
קרן מועלם: בכל מה שקשור להסתה ודברים כאלה, כל הדברים האלה מועברים ליועץ המשפטי ולפרקליטות והם בעצם מטפלים בזה מול החקירות.
יעל כהן-פארן: ניתן לנציג מאו"ר.
יעל כהן-פארן: יש לכם נתונים?
מסעוד גנאים: נתונים, אולי כמה אחוזים, כמה פונים.
קרן מועלם: יחידת מאו"ר תוכל לעזור לך בזה בעיקר.
יעל כהן-פארן: אז מה החלק שלך?
יעל כהן-פארן: מתי זה מגיע אליכם, כשזה מגיע לחקירה ממשית?
קרן מועלם: שוב, אני לא מהחקירות, אז אני לא יכולה לתת על זה נתונים, אבל אנחנו כן מטפלים בנושא ההסתה והטיפול בהסתה הזאת זה בעצם מול פרקליטות ומול היועץ המשפטי של המשטרה, הם מעבירים את זה הלאה, לצורך העניין, אם זה לחקירות ואם זה לטיפול.
יעל כהן-פארן: את מתייחסת להסתה בתוך החברה הערבית?
יעל כהן-פארן: נגד אנשים?
קרן מועלם: כל הסתה.
יעל כהן-פארן: טוב, בבקשה, נציג מאו"ר, רק תציג את עצמך.
אמיר גפן: צהריים טובים.
אמיר גפן: שמי אמיר גפן, אני מהמשרד לבטחון פנים.
אמיר גפן: השם המלא שלנו הרשמי זה המערך הלאומי להגנה על ילדים ונוער ברשת.
אמיר גפן: בקיצור קראו לו מערך מאו"ר, לא בטוח שזה יהיה השם שאותו נשיק לציבור, אבל זה השם שבו הוא מוכר עד כה.
אמיר גפן: אני חושב שאנחנו מביאים פה באמת בשורה, והמטרה שלשמה המערך הוקם זה באמת להביא שינוי מהותי, שינוי אסטרטגי, בטיפול של המדינה ספציפית בתופעה הזו של אלימות ופשיעה ברשת, בדגש על ילדים ובני נוער.
אמיר גפן: המערך הזה הוא באמת, כמו שאמרתי, מערך לאומי, הוא מאוד מעניין וחדשני בתפיסה שלו.
אמיר גפן: קודם כל הוא משולב, הוא מערך משולב משטרתי ואזרחי, זאת אומרת כתף לצד כתף עובדים בו גם יחידה משטרתית וגם אזרחים.
אמיר גפן: הוא בעצם נותן מענה על כל הרצף של התופעה, החל מפעילות המניעה וההסברה ועד הטיפול והאכיפה המשטרתית לנושא הזה.
אמיר גפן: לצורך זה המערך, זה מעבר לשותפים בו, ממש יושבים בתוכו, עובדים בתוכו נציגים של משרדי הממשלה, משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד המשפטים, למעשה כל מי שיש לו יד ורגל בתופעה הזאת של בריונות ברשת, הן בצד המניעתי והחינוכי וההסברתי והן בצד האכיפתי והטיפולי.
יעל כהן-פארן: אתה יכול להרחיב קצת על הפעילות בחברה הערבית?
יעל כהן-פארן: האם אתם עובדים באותה רמה בחברה היהודית ובחברה הערבית?
אמיר גפן: קודם כל צריך להגיד שאנחנו נמצאים, הייתי אומר, במצב של הרצה כרגע.
אמיר גפן: זאת אומרת זה מעבר לשלב ההקמה, המערך כבר הוקם, הוא נמצא בהרצה.
אמיר גפן: בהרצה כל המערכות שלנו עובדות ואנחנו מתרגלים אותן.
אמיר גפן: כמו שאמרתי, זה מערך חדש, אין תקדים, לא היה משהו כזה לפני, אז אנחנו עושים את הדברים בקצב הנכון.
אמיר גפן: כלפי הציבור יש לנו מוקד, מוקד דיווח, שהמספר שלו זה 105, הוא פעיל כבר היום.
יעל כהן-פארן: אנשים יודעים על זה?
אמיר גפן: אז כמו שאמרתי, בגלל - - -
יעל כהן-פארן: כי אני לא ידעתי.
אמיר גפן: נכון, בגלל שאנחנו בהרצה עוד לא יצאנו עם פרסום לציבור הרחב, אבל התחלנו במקומות מסוימים לתקשר - - -
מסעוד גנאים: ממתי ההחלטה על הקמת היחידה?
מסעוד גנאים: משום שאני זוכר לפני כשנה, אולי יותר, הייתה לי שאילתה לשר לבטחון פנים והוא דיבר על היחידה הזו של מאו"ר.
מסעוד גנאים: אז אני שומע שאתם עדיין בהרצה, מנוע לא - - -
יעל כהן-פארן: גם כאן 11 הם עוד בהרצה, כבר יותר משנה.
אמיר גפן: מה שחשוב להגיד, הרצה זה בעצם כבר יש עשייה.
אמיר גפן: זאת אומרת מגיעות אלינו פניות, מגיעים אלינו דיווחים, גם מהחברה היהודית, גם - - -
מסעוד גנאים: השאלה איך הבנייה, היא בנייה אישית או שאתם דרך תחנות המשטרה?
מסעוד גנאים: מי מפנה?
מסעוד גנאים: מי שיש לו בעיה?
קריאה: זה כמו קו חירום.
אמיר גפן: פניות כבר מגיעות ומרגע שפנייה מגיעה אל המערך, בעצם באמצעות מוקד 105, כל פנייה כזו נבחנת ומותאמת לה התייחסות ומענה.
אמיר גפן: היא נבחנת קודם כל בציר, האם לפנינו עבירה פלילית או פגיעה שהיא לא פלילית והמנעד של הפגיעות ברשת הוא רחב מאוד ואנחנו רוצים לתת מענה לכל המנעד הזה.
מסעוד גנאים: יופי, בסדר.
מסעוד גנאים: אני שאלתי כי אנשים לא יודעים.
אמיר גפן: שאלת לגבי החלטת הממשלה.
אמיר גפן: החלטת הממשלה הראשונה שבעצם הכריזה על הקמת המערך הייתה בינואר 2016, בהמשך הייתה החלטת ממשלה נוספת בספטמבר 2016 ובעצם על הבסיס הזה אנחנו פועלים ומקימים ומריצים.
אמיר גפן: לשם אנחנו הולכים ואנחנו באמת מכוונים לשינוי רוחבי.
אמיר גפן: אז כמו שאמרתי, מגיעה פנייה ואנחנו מטפלים.
אמיר גפן: בגלל שאנחנו עדיין בהרצה עוד לא חשפנו את זה בפרסום רחב לציבור, אז אין לי, גם אין טעם להביא היום נתונים בדיוק כמה שיחות הגיעו מהחברה הערבית - - -
יעל כהן-פארן: כן, אבל יש לכם איזה שהיא תכנית של בניית המערך, עד כמה היא מתייחסת לכל החברה?
אמיר גפן: אני כן אגיד שבמכלולים של המערך - - - ונמצאת איתי פה, אגב, אדורה, שהיא עובדת במוקד 105 מטעם משרד החינוך והיא תיכף תציג, היא הקו הראשון שאליו מגיעות הפניות.
אמיר גפן: אדורה היא מהחברה הערבית ויודעת לתת את המענה המותאם והנכון, גם ברמת השפה ובכלל בנושא, פעם אחת ברמת המוקד ואני אגיד שגם ברמת המטה שמנהל את המערך ואחראי על כל תחומי ההסברה והחינוך, וכל מה שציינתי קודם, יש לנו בתוך המערך עובדים של המשרד לבטחון פנים מהחברה הערבית, שאחראים לשאלה שלך, שכל פעולה שאנחנו נעשה, גם במוקד 105, וגם אל מול הציבור בהסברה ומניעה, תהיה לה את התפירה ואת ההתאמה לחברה הערבית.
אמיר גפן: זה לא רק תרגום, זה הבנה של כל תופעת האלימות והפשיעה ברשת בחברה הערבית ומתן מענה נקודתי.
יעל כהן-פארן: אני אתן לאדורה, אבל רק שאלה, האם אתם מודעים לנתונים שהציגה כאן אורנה מאיגוד האינטרנט, שכמעט 30% מהפניות בכלל לאיגוד הם מהחברה הערבית, לעומת האחוזים שלהם באוכלוסייה?
אמיר גפן: אז אני אומר, אנחנו מדברים על אחוז באוכלוסייה של 20% ואורנה מציגה 28%, נכון, צריך להתייחס לזה, יש פה באמת איזה שהוא גידול מסוים ברשת לעומת החברה הכללית.
אמיר גפן: אנחנו מכוונים לשם, בין אם זה היה 25% או 28% או 32%, זה לא האחוז.
יעל כהן-פארן: לא, זה לא האחוזים, אבל עצם זה שיש יחסית יותר זה ברור לכם.
אמיר גפן: נכון, ברור לנו ו - - -
מסעוד גנאים: אני מניח ש-28% זה האחוז הנכון.
אמיר גפן: מעבר לברור לנו, כמו שאמרתי, אנחנו עושים צעדים, אנחנו עוסקים כרגע בבניין הכוח, שיהיה לנו את היכולות ואת הידע ואת המשאבים לתת מענה נקודתי לכולם וב-, אני לא אגיד מגזר, בחברה הערבית.
יעל כהן-פארן: אז נעבור, אבל בקצרה, לאדורה, כי יש עוד רשימת דוברים.
יעל כהן-פארן: את עובדת במערך המאו"ר?
אדורה אלעיס חבש: אני אציג את עצמי, אני אדורה אלעיס ואני נציגת משרד החינוך בתוך המערך.
אדורה אלעיס חבש: אמיר הוא נציג משרד אחר, המשרד לבטחון פנים, אני נציגת משרד החינוך, כלומר אנחנו שייכים לשפ"י, השירות הפסיכולוגי הייעוצי, ואנחנו יושבים בדסק שותפויות.
אדורה אלעיס חבש: יש לנו דסק, כמו שאמר אמיר, המערך הוא משטרתי אזרחי, אני שייכת לאזרחי וכל פונה שפונה אלינו, הוא מתקשר 105, זה יכול להיות יועצת בית ספר, זה יכול להיות אבא, אמא שמתייעצת, זה יכול להיות ילד שמתקשר, הפנייה מגיעה למוקדן והמוקדן מפנה את המקרים, מסווג אותם, לפי סוג הפגיעה והאירוע מגיע אלינו ואנחנו מתחילים לפעול מול הילד או מול המשפחה.
אדורה אלעיס חבש: המענה הוא הוליסטי, גם הרווחה מעורבת, גם משרד החינוך מעורב.
אדורה אלעיס חבש: אני עובדת דרך מפקחות על הייעוץ.
אדורה אלעיס חבש: אם מגיעה אלינו פנייה אנחנו עובדות דרך המפקחות ודרך היועצות.
אדורה אלעיס חבש: אני לא יכולה להגיד עכשיו נתונים ומגמות, אבל אנחנו כן מזהים, אני יכולה להגיד שאנחנו רוצים להיות מונגשים לחברה הערבית, שהילדים יידעו שיש כתובת שהם יכולים להתקשר ויידעו עלינו, זה מצד אחד, מצד שני, אנחנו יודעים שהחברה הערבית היא מאוד מגוונת ומאוד רחבה ואנחנו כן צריכים גם לדעת לתת מענה מותאם והולם לכל האוכלוסיות.
אדורה אלעיס חבש: אני יודעת להגיד שמשרד החינוך עושה מאמצים כדי כן להתאים וכן לתת מענים שאנחנו כן יכולים לתת לחברה הערבית.
אדורה אלעיס חבש: יש לנו מנהלת בתחום החינוך, גב' תמי אומנסקי, ואנחנו חמש מפקחות מטעם שפ"י, השירות הפסיכולוגי ייעוצי, שאנחנו מסייעים ועוזרים.
אדורה אלעיס חבש: אנחנו מגיעים למחוזות, אנחנו מגיעים לשטח, מגיעים ליועצות ואנחנו כן מנסים ליצור דפוסי עבודה.
אדורה אלעיס חבש: חשוב לי להגיד שזה מאמץ משותף, זה לא רק משרד החינוך לבד, זה גם משרד הרווחה, גם משרד הבריאות איתנו ובאמת זה מאמץ משותף.
אדורה אלעיס חבש: זה לא פשוט, אין לנו נוסחאות קסם, יש דברים שאנחנו כן מצליחים.
אדורה אלעיס חבש: פונים אלינו כדי להסיר תכנים פוגעניים מיניים, פונים אלינו גם בנים וגם בנות בחברה הערבית, אנחנו כן מנסים לתת את המענים ולעבוד בשיתופיות מלאה ואנחנו עדיין לומדים את התחום ואנחנו עדיין גדלים ביחד.
יעל כהן-פארן: התחום הזה מתפתח ואתם איתו.
אדורה אלעיס חבש: כן, אנחנו איתו, בדיוק.
יעל כהן-פארן: תודה רבה, חשוב מאוד.
יעל כהן-פארן: לפני שנפנה לנציגים נוספים של משרד החינוך, אני רוצה לשמוע את שרף חסאן, יושב ראש ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי.
שרף חסאן: אני חושב שכשמדובר על רשת הטכנולוגיה ההפרדה בין מערכת ללא מערכת, או בין החברה הערבית לחברה היהודית, כמעט לא קיימת לכן חשוב מאוד שתכניות ההסברה והעלאת המודעות לסכנות ואיך מטפלים, זה צריך להיות ברמה של כלל החברה.
שרף חסאן: יש תכניות במשרד החינוך, אבל עדיין זה לא מספיק כי ההתפתחות הטכנולוגית היא כל כך אדירה וקצב ההתפתחות ועד שהמשרד מתארגן וזה, הפער אדיר מאוד ויש הרבה קורבנות שנופלים בדרך וחבל.
שרף חסאן: הדבר השני, לצד תכניות ההסברה, בעיקר המודעות ברמה הכלל חברתית, אני חושב שהמשטרה לא עושה מספיק בתלונות.
שרף חסאן: אני מדבר על סמך ניסיון ועל סמך אנשים שאני מכיר, תלונות בנושא של שיימינג ובריונות ברשת כמעט נסגרות באופן מיידי, זה בלתי מתקבל על הדעת.
שרף חסאן: לפעמים פגיעה בשם הטוב ופגיעה בכבוד בן אדם, נשים בעיקר, זה הרבה יותר קטלני מנשק.
שרף חסאן: אם המשטרה מקלה ראש בעניינים כאלה אז זה קטסטרופה.
יעל כהן-פארן: אתה מרגיש שיש הקלת ראש?
שרף חסאן: לדעתי הרושם, אני לא עשיתי מחקר, על סמך הרושם שאני מקבל מאנשים, זה שווה בדיקה.
שרף חסאן: אני חושב שהמשטרה כנראה - - -
יעל כהן-פארן: יש לנו צרות אחרות, שיימינג זה לא הכי - - -