GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרף חסאן: לא, המשטרה גם לא עושה מספיק בדברים אחרים בחברה הערבית, לצערי, הנתונים מדברים בעד עצמם.
שרף חסאן: אבל בעניין הזה כנראה שהמשטרה צריכה לעבור סוג של הכשרה, להבין כמה זה קטסטרופלי, כמה זה קשה, בכלל להבין את המושגים האלה, כי ההתרשמות, ממה שאני מקבל, היא שהם בכלל לא בקטע הזה, לפחות בחברה הערבית.
שרף חסאן: אני חושב שגם צריך מנגנון לפעול מול החברות, הפלטפורמות, אני מדבר על פייסבוק, על כל מיני פלטפורמות של רשתות חברתיות שצריכים לטפל באופן מיידי בתלונות פוגעניות.
שרף חסאן: יכול להיות שלמשרדי ממשלה יש מנגנון מיידי מול חברות כאלה, אבל אזרח פשוט שנתקל בפגיעה, עד שהוא יכול להגיע לשלב שהוא סוגר חשבון פייסבוק, או לפחות מוריד, זה לוקח הרבה זמן.
יעל כהן-פארן: יש על זה הרבה דיונים, גם בוועדה הזאת מול פייסבוק.
שרף חסאן: אני רק מדגיש את החשיבות.
שרף חסאן: התעניינתי בזה בתקופה האחרונה, אני מודע לדיונים שיש כאן, מודע לבעיות מול החברות, אבל לדעתי צריך לקצר את ה - - -
יעל כהן-פארן: לקצר את הזמנים.
שרף חסאן: לקצר את הזמנים באופן מיידי, באופן משמעותי, כי עד שמורידים את התוכן הפוגעני זה כמעט עשה את העבודה שלו וזה לא משמעותי אחר כך, אם מורידים אחרי יומיים משהו כזה.
שרף חסאן: אני רק רוצה להסב את תשומת לבכם לעוד משהו בעניין הזה של האלימות ברשות.
שרף חסאן: החברה הערבית היא קורבן לא רק בתוך החברה הערבית, כאילו שמקרבנת את עצמה, אלא היא גם קורבן לגזענות בחברה היהודית, כי רוב מתקפות הגזענות והאלימות שקשורים לרקע לאומי בחברה היהודית מופנים בעיקר כלפי האזרחים הערבים בישראל ובתקופות מסוימות זה עובר כל גבול ומגיעים לשלב שמגיעים למעקב אישי סביב בני אדם ועושים שיימינג והגזענות חוגגת, גם בתגובות על חדשות, לא רק ברשתות החברתיות.
שרף חסאן: נכון, חלק מזה חופש ביטוי, אבל חלק מזה זה גזענות ברורה, הסתה לגזענות ברורה שזה עבירה על החוק, אבל גם סביב זה צריך לעשות הרבה תכניות להעלאת מודעות, בנוסף ולצד הטיפול המשטרתי.
שרף חסאן: בדרך כלל אם זה ערבי שכותב משהו גזעני או אלים על רקע לאומי, ישר המשטרה עושה את העבודה, כשזה הפוך המצב לא ככה.
יעל כהן-פארן: תודה רבה, שרף.
יפעת זץ: סליחה, ברשותך, אם אפשר, כיוון שדובר על תכניות התערבות, אם נוכל לספר גם על העבודה שעושה משרד החינוך מעבר לטיפול בפגיעה.
יעל כהן-פארן: את משרד החינוך?
יפעת זץ: כן.
יעל כהן-פארן: אוקיי, אז עוד רגע.
יעל כהן-פארן: לפני זה אני רוצה עוד נציג שהוא לא משרד החינוך, באותו נושא, מואפק חלאילה, חבר הנהלת הסתדרות המורים, בבקשה.
מואפק חלאילה: קודם כל אני מודה לכם על התעניינות הוועדה וגם לאיימן בנושא האלימות במגזר הערבי כי אנחנו יודעים שהאלימות הגיעה לממדים מאוד מדאיגים וזה מאוד מסכן את המבנה החברתי של האוכלוסייה ואת העתיד של החברה.
מואפק חלאילה: אני חושב שיש הרבה סיבות שגרמו לאלימות באוכלוסייה הערבית ואם לא נדע מה הן הסיבות לעולם לא נגיע לפתרונות בעתיד.
מואפק חלאילה: המצב הסוציואקונומי של החברה הערבית הוא מאוד קשה וזה דווקא חלק בנושא האלימות.
מואפק חלאילה: האבטלה במגזר הערבי היא חלק מהאלימות, הגזענות באופן כללי, גם בתקשורת.
מואפק חלאילה: התקשורת בעצמה, התקשורת היהודית, שהיא מעבירה את ה - - -
מואפק חלאילה: שהיא מעבירה את המסרים, אם זה מהממשלה, אם זה מאנשי מפתח במדינה, היא גם גורמת לאלימות כלפי המגזר הערבי או החברה הערבית מאחר שהם מרגישים שאנחנו מקופחים.
מואפק חלאילה: זה חלק מהסיבות שגורמות לאלימות.
יעל כהן-פארן: אתה מתכוון לאלימות כלפי החברה הערבית, מבחוץ, לא בתוך.
מואפק חלאילה: לא, האלימות בתוך החברה הערבית נובעת ממה שאמרתי, כי אם אני במצב כלכלי קשה זה גם גורם לי לאלימות, אם אני מרגיש שמישהו מדכא אותי אני מבטא את זה בצורת אלימות.
מואפק חלאילה: כל אלה גורמים.
מואפק חלאילה: לכן היום אני חושב שכמחנך, כמורה, אם אני מסתכל על החברה הערבית במערכת החינוך, המצב מאוד מאוד מדאיג.
מואפק חלאילה: היום הגיעה האלימות לתוך בית הספר.
מואפק חלאילה: לפני חודשיים היינו ביישוב שלבית ספר תיכון נכנסו וירו על תלמיד בתוך בית הספר.
מואפק חלאילה: יש תקיפת מורים על ידי הורים, תקיפת מורים על ידי תלמידים.
מואפק חלאילה: זו אלימות שלעולם - - -
יעל כהן-פארן: שלא הייתה פעם?
מואפק חלאילה: אנחנו כחברה הערבית לא רגילים לה.
מואפק חלאילה: אז אני אומר, לאחרונה יש הרבה דברים שגורמים לזה ואני חושב שהמדינה, כל משרדי הממשלה צריכים לעבוד ביחד לבניית תכנית רחבה למיגור האלימות.
מואפק חלאילה: האלימות לא באה מכיוון אחד, אלא ממגוון רחב, ממכלול רחב, וצריכים לטפל בזה כי זה מערך חינוכי.
מואפק חלאילה: בקשר לרשת.
מואפק חלאילה: אני חושב שכמה טוב כל הרשתות, אבל יש כאלה שמנצלים אותה לרעה וזה גורם גם בבתי הספר לקטטות בין תלמידים, בין עדות, כי שימוש לא נכון, אז ברשתות עצמן, אני חושב שגם כמערכות חינוך צריכים לקחת במערך הסברה נכון, להתחיל לחנך את הילדים לשימוש נכון בכל המדיה.
יעל כהן-פארן: היום זה לא קורה במערכת החינוך, איך שאתה נחשף אליה?
מואפק חלאילה: זה קורה, אבל זה לא מספיק, צריך לשים דגש עוד יותר וגם להעניש מי שמנסה להפריע וגם לקלקל.
יעל כהן-פארן: זה כבר עניין של אכיפה.
יעל כהן-פארן: עכשיו למשרד החינוך, בבקשה, יפעת זץ.
יפעת זץ: תודה רבה על רשות הדיבור.
יפעת זץ: שמי יפעת, נציגת השירות הפסיכולוגי ייעוצי.
יפעת זץ: הוזכרו כאן תכניות מניעה ועבודה שכדאי וצריך לעשות עם ילדים, אז חשוב לי לדייק ולהשלים את התמונה, כי עד עכשיו דיברנו באמת על טיפול במקרים של פגיעה וחשוב להגיד שמשרד החינוך מקדם את הנושא של התנהלות מיטבית ברשת ומניעת פגיעה, גם ממקום חינוכי, גם ממקום הסברתי, דרך עבודה עם תלמידים לאורך כל השנה כשהמטרה היא כמובן לצייד את הילדים במיומנויות להתמודד עם סיטואציות מורכבות ברשת, לדעת איך לנצל את היתרונות של הרשת בצורה שהיא לטובתם, להתמודד כמובן עם מקרים של פגיעה, עם חשיפה לתכנים שהם לא הולמים ולפתח אחריות חברתית להתמודדות עם הנושא הזה.
יפעת זץ: אני אגיד שאנחנו מפתחים תכנים וחומרים שמותאמים לחברה הערבית, כמובן שהם מונגשים בשפה הערבית.
יפעת זץ: הבאתי כאן דוגמאות ואני אשמח אם יהיה אפשר להעביר אותם ליושבת ראש הוועדה, תכנים שהם בשפה הערבית ומותאמים לחברה הערבית.
יפעת זץ: כמובן שהעבודה לא נעשית רק עם תלמידים, נעשית עבודה גם מול ההורים ברמה של הסברה, פיתוח עלוני מידע, הרצאות שמועברות להורים בשפה הערבית וכמובן שגם עם צוותי חינוך, הכשרות שהצוותים עוברים על מנת לתת מענה.
יפעת זץ: ואני אגיד שמעבר להסברה כמובן שיש לנו את חוזר מנכ"ל שמחייב אותנו.
יפעת זץ: ברגע שמובאים לידיעתנו מקרים של פגיעה אנחנו מחויבים לטפל ולפעול, גם אם זה קרה מחוץ לשעות בית הספר או מחוץ לכותלי בית הספר וכמובן ניתן המענה המתאים בחבירה כמובן למוקד שצוין קודם לכם.
יעל כהן-פארן: את מטפלת בנושא הזה בכל מערכת החינוך, ברמה הארצית, אם אני מבינה נכון, כן?
יעל כהן-פארן: האם את חשה שיש חוסר התייחסות, עודף פגיעות בחברה הערבית?
יעל כהן-פארן: הדברים עולים כאן, גם מהדברים של איגוד האינטרנט, גם מהשטח, מהדברים שנאמרו, האם את חשה את זה?
יעל כהן-פארן: האם במערכת החינוך חשים שיש איזה שהוא אולי חוסר התייחסות, או אולי מרכיבים אחרים שגורמים לעודף אלימות ופגיעות ברשת דווקא בחברה הערבית?
יפעת זץ: אני חושבת שאנחנו מתייחסים לכלל הציבור ולכלל התלמידים שלנו וכן ניתן דגש לגבי החברה הערבית.
יפעת זץ: כמובן שיש לנו עוד עבודה לעשות ומקומות להתפתח אליהם, אבל בהחלט ניתן דגש ותשובה לגבי החברה הספציפית.
יעל כהן-פארן: רות לוין, קרן אברהם.
יעל כהן-פארן: אתם גם עוסקים בנושא ספציפית, באלימות ברשת?
רות לוין: כן, אני באמת רוצה להציג איזה שהיא יוזמה, כחלק מההתמודדות עם תופעת האלימות ברשת בחברה הערבית ולאור העובדה שאנחנו יודעים שלקראת הבחירות ברשויות המקומיות מתגברות תופעות של אלימות בכלל ואלימות ברשת בפרט, בגלל התחרות וההתמודדות.
רות לוין: אז באמת יוזמות קרן אברהם משיקה קמפיין, תצא בקמפיין, שהמטרה שלו היא בראש ובראשונה להתמודד עם התופעות האלה של אלימות ברשת, מתוך כוונה להקטין ולגנות את התופעה הזאת.
רות לוין: מקווה שיהיה לזה אפקט בשטח.
יעל כהן-פארן: משהו שעשיתם עד היום?
יעל כהן-פארן: או שזה רק לקראת הבחירות המקומיות?
רות לוין: זה כרגע ה - - -
יעל כהן-פארן: זה כרגע הפוקוס?
רות לוין: כן.
יעל כהן-פארן: מנאל שלבי, עמותת אדיאר.
מנאל שלבי: כן.
מנאל שלבי: אז ככה, אני מעמותת אדיאר, עמותה שעוסקת בנושא של רצח נשים, אבל מנקודת מבט מקצועית.
מנאל שלבי: אנחנו עובדים עם צוותים ואנשי מקצוע בכל התחומים, לרבות צוותי חינוך.
מנאל שלבי: שתי הנקודות שאני רוצה להעלות, הדבר הראשון זה ממש ליווי של אנשי מקצוע בתחום הזה של מתן התמיכה, שהם בעצמם ייתנו תמיכה לילדים ובני נוער שהם בעצמם לא מודעים ולא יודעים איך להתמודד עם בעיות שמביאים הילדים.
מנאל שלבי: אני חושבת שיש הפרדה שלמה בין מה שקורה ברשת לבין מה שקורה בבית הספר, זאת אומרת יש הפרדה בין אלימות ברשת לבין אלימות בבית הספר ולכן בני הנוער לא מביאים את הדברים לרוב לבית הספר.
מנאל שלבי: אני חושבת שצריך לעקוב אחרי זה ובאמת להכשיר אנשי מקצוע שיטפלו בנושאים האלה.
מנאל שלבי: מחקר אחרון שיצא באוניברסיטת חיפה בדיוק ומדבר על אלימות ברשת מעלה ש-40% מבני הנוער מקבלים את התמיכה דווקא מהרשת עצמה, זאת אומרת מערך התמיכה נמצא ברשת שפגעה בו.
מנאל שלבי: הוא פונה בחזרה לרשת - - -
יעל כהן-פארן: טוב, ברשת יש הכול, את יודעת.
מנאל שלבי: כן, אבל כאילו אין לו מערך תמיכה בחוץ ולכן הוא נאלץ לחזור לשם והוא מקבל תמיכה, שהיא לא תמיכה לדעתי.
מנאל שלבי: אני חושבת שצריך ממש לעקוב אחרי הנושא הזה ולבדוק איך אפשר להוציא אותם מהרשת.
מנאל שלבי: הנושא הוא לא רק שיימינג ברשת, יש הרבה מקרי התאבדות, הרבה מקרי רצח, גרירת אנשים לרצח ולאונס, אני חושבת שזו אלימות ממדרגה ראשונה שבאמת צריך לשים לב בצורה שהיא יותר מקצועית ויותר - - - אנחנו בעמותת אדיאר מנסים כל הזמן להיכנס למשרדי הממשלה, אני ואדורה בגישושי שיתוף פעולה ואנחנו כל הזמן מנסים ומנסים ומשרדי הרווחה והחינוך קצת דוחקים אותנו, אומרים שיש להם את התכניות.
מנאל שלבי: זה חשוב וזה מצוין, אבל אני חושבת שגם נקודת המבט שלנו, כאנשים שנמצאים בשטח, היא מאוד מאוד חשובה.
יעל כהן-פארן: תודה רבה, מנאל.
יעל כהן-פארן: ד"ר מחמוד כיאל.
יעל כהן-פארן: אם אתה יכול להציג את מי אתה מייצג.
מחמוד כיאל: אני מייצג את עצמי, קוראים לי מחמוד כיאל, אני רופא במקצועי, יזם בתחום ההייטק והטכנולוגיה בעיסוקי ופעיל ציבור.
מחמוד כיאל: אני חושב שהנושא של העבירות ברשת הוא כתב אישום חמור ביותר והוכחה נחרצת לאוזלת היד של המשטרה בכל מה שקשור במיגור האלימות במגזר הערבי בגלל שפה כל התירוצים של מנהיגות לא משתפת פעולה, אין תחנות משטרה והכול, פה אין דבר כזה.
מחמוד כיאל: יושבים אנשים, טובי המוחות בעולם, מאחורי מחשב וצריך לגלות את זה.
מחמוד כיאל: המשטרה מגיעה לפה, אין להם נתונים.
מחמוד כיאל: הייתי רוצה לשמוע מהמשטרה על הנתונים של העבירות שקורות.
מחמוד כיאל: אני שומע פה על הפניות לאיגוד האינטרנט, פניות זה לא אותו דבר כמו עבירות, כי יכול להיות שבמגזר הערבי אין להם למי לפנות ואז הם פונים אליכם ובמגזר היהודי, כל אחד מכיר חמישה אנשים שיכולים לפתור לו את הבעיה מבלי לפנות אליכם.
מחמוד כיאל: כך שהפניות זה דבר מאוד חשוב, אבל לדעתי צריך שנדע בדיוק את הנתונים, כמה עבירות יש, כמה עבירות של ערבים יש, כמה עבירות ביטחוניות וכמה לא ביטחוניות וכמה מאלה מטופלות וכמה מאלה לא מטופלות.
מחמוד כיאל: אני אזרח פשוט, אבל אני רוצה שתראו את הנתונים האלה לחברי הכנסת ואני רוצה באמת לראות שאתם מעזים להראות את זה לחברי הכנסת.
מחמוד כיאל: עוד משהו, עד כמה הנושא הזה מוציא את הממשלה הישראלית במערומיה.
מחמוד כיאל: רוצים לגייס ערבים למשטרה ורוצים לגייס אותם לצה"ל, אני רוצה לראות כמה אנשים התגייסו, כמה ערבים התגייסו ליחידת הסייבר, היחידה הזו שעוקבת אחרי אנשים באינטרנט.
מחמוד כיאל: אני רוצה לראות מאמצים שמגייסים.
מחמוד כיאל: אני לא מאשים אתכם, חלילה, אני רוצה לראות כמה אנשים המוסד הזה ירצה לגייס אותם ליחידות האלה.
מחמוד כיאל: אני רוצה לראות ואני מאוד מקווה שאתם תעקבו.
נאדיה חאג': קודם כל צריך להכשיר אותם.
מחמוד כיאל: טוב, אנחנו פחות מוכשרים, הבנו, אבל אני רוצה לראות מספרים.
יעל כהן-פארן: לא, היא לא אמרה את זה.
מחמוד כיאל: בסופו של דבר אני רוצה לראות מספרים.
מחמוד כיאל: אני רוצה לראות מספרים, כמה אנשים יהיו חלק, האם יהיו באמת 20%, 5%, 10%, את יודעת מה?
מחמוד כיאל: שיהיו כחלקם - - -
יעל כהן-פארן: באוכלוסייה.
מחמוד כיאל: לא באוכלוסייה, אפילו מאלה שעוסקים בהייטק.
מחמוד כיאל: אני רוצה לראות.
יעל כהן-פארן: תודה, דברים חשובים ונוקבים.
יעל כהן-פארן: סעיד יסים, בבקשה, חבר הנהלת הסתדרות המורים.
סעיד יסים: קודם כל באמת תודה וכל הכבוד ליושבת ראש ולכל חברי הכנסת שלנו ברשימה המשותפת, שהם עובדים עבודת קודש וזה מצביע על משהו שלא טוב בחברה הישראלית בכלל.
סעיד יסים: הרשימה המשותפת עושה עבודת קודש כי באמת המשימות הן כל כך קשות, כל כך מעייפות, כל אך אמיתיות, כדי לשרת את המגזר הערבי וזה מצביע על דבר ברור, שהאפליה קיימת וזה מצער.
סעיד יסים: עכשיו, צדקה החברה שאמרה שצריכים ללמוד.
סעיד יסים: אני באתי מבתי הספר ואני באמת אומר, עם כל הכבוד לכל המאמצים הצנועים שאנחנו חשים בהם במגזר ובבתי הספר, האם יש באמת תכניות לימוד שמגיעות לתלמידים שלנו?
סעיד יסים: שהתלמידים שלנו מקבלים אותן?
סעיד יסים: בכל עניין ההייטק, בכל עניין האינטרנט, איך להתייחס לאינטרנט, איך להתמודד מול באמת הבעיות הרציניות שמגיעות לשם.
סעיד יסים: אנחנו חשופים יותר מהמגזר השני, ואני שוב נאלץ לדבר על מגזרים בחברה - - -
יעל כהן-פארן: למה אתה חושב שאתם חשופים יותר?
סעיד יסים: אנחנו חשופים כי אנחנו לא לומדים, כי בבתי הספר שלנו חסר תכניות בשביל להכין את התלמידים, להכין את האנשים, שיהיו מוכנים להתמודד עם כל הקיים.
סעיד יסים: עכשיו, אלימות.
סעיד יסים: אלימות במגזר הערבי היא לא משהו תורשתי שנולד במגזר הערבי, זה משהו שקיבלו מהחברה, ושוב אני חוזר, למה?
סעיד יסים: לדעתי, ואני באמת מפנה אצבע מאשימה כלפי כל המוסדות הרשמיים, יש ארגונים ויש אנשים שרוצים לעזור, אבל המוסדות הרשמיים, בתי הספר, בכל מקום יש אפליה נגד הערבים ואז אנחנו חשופים יותר, אנחנו לא נותנים מענה איך להתמודד עם הדברים שנחשפים אליהם הילדים שלנו.
סעיד יסים: אנחנו רואים איך המשטרה מתייחסת לפיזור הפגנות, בין אם זה במגזר הזה או במגזר הערבי, אנחנו רואים את האלימות.
סעיד יסים: אנחנו יום יום חשופים והילדים שלנו, לצערי, הם חשופים יותר מאשר הילדים במגזר השני לגבי המתרחש בכל המדינה בתחום הפוליטי.
סעיד יסים: מה קורה בעזה, איך שם ילדים נהרגים, אף אחד לא אומר כלום.
יעל כהן-פארן: בוא, סעיד, בוא נחזור לנושא הדיון.
סעיד יסים: אני אחזור בחצי משפט לעניין שלנו.
סעיד יסים: כל עוד אנחנו חיים במדינה שאנחנו מרגישים בה, כציבור ערבי, שהמשטרה עוינת ושהמוסדות הרשמיים עוינים ואנחנו מקופחים, זו אווירה שצומחת בה אלימות וצומח בה אי ודאות ואי ידיעה איך להתמודד מול כל הדברים.
סעיד יסים: אני מאחל לעצמי שיבוא יום ואני אהיה במצב אחר לגמרי, שאנחנו לא נדבר על מגזרים.
סעיד יסים: למה צריכים במדינה אחת לדבר על המגזר הבדואי, על המגזר ה - - - גם כאן יש אפליה, אנחנו מגזר אחד, אנחנו המגזר הערבי הפלסטינאי שחיים במדינה הזאת.
סעיד יסים: אני אף פעם לא אמרתי המגזר הספרדי, אז למה אנחנו צריכים לדבר במדינה אחת שהיא של כולנו בשפות ובדברים כאלה של מגזר ערבי ומגזר יהודי?
סעיד יסים: ומה משתמע מזה?
סעיד יסים: כאילו כל מי שרוצה באמת בלב טוב להגיש משהו למגזר הערבי, כאילו שהוא עשה חסד למגזר הערבי.
סעיד יסים: כל שר שבא לבקר במגזר הערבי, הוא בא עם סל, 'אני עשיתי, הבאתי לכם', כאילו שאנחנו מקבלים נדבות, באים לתת לנו נדבות למגזר.
סעיד יסים: אנחנו חלק בלתי נפרד מהמדינה הזאת ואנחנו צריכים להיות אזרחים שווים בכל דבר, ככה נפתור את בעיית האלימות ואת בעיית החיים המשותפים.
סעיד יסים: תודה רבה.
יעל כהן-פארן: תודה רבה, סעיד.
יעל כהן-פארן: מסעוד, אתה רוצה לסכם?
מסעוד גנאים: לצערי יצאתי, לא שמעתי את משרד החינוך על התכניות שלו.
מסעוד גנאים: אני יודע שמשרד החינוך, כמורה לשעבר וכחבר ועדת חינוך, תמיד יש את הדיונים האלה, יש איזה תכנית על העניין של העלאת התודעה של האינטרנט הבטוח.
יפעת זץ: נכון.
מסעוד גנאים: אם זה לתלמידים, אבל אני רוצה לשמוע, משום שהבעיה שלנו היא לא רק עם הילדים, אלא עם ההורים, כי ההורים צריכים להעלות את התודעה משום שהצעירים יותר מתוחכמים.
מסעוד גנאים: הפייסבוק והטוויטר, מדברים אליהם, לילדים שלנו, לא אלינו, לנו יותר קשה, אז צריך להכשיר ולהעלות את התודעה אצל ההורים משום שבסוף ההורה הוא המפקח והמבקר הראשון של הילד שלנו.
מסעוד גנאים: אני מניח שדיברתם על זה, אני לא יודע אם דיברתם על התכניות.
יעל כהן-פארן: הייתה שיחה קצת על התכניות, אבל אולי בשביל מסעוד טיפה פרטים, אם את יכולה.
יפעת זץ: בשמחה.
יפעת זץ: אמרתי גם מקודם שכמובן שאנחנו עובדים קודם כל עם התלמידים שלנו, מתוך מקום שבאמת רוצה לפתח בהם מיומנויות ויכולת לנצל את הרשת לטובה, לפתח בהם ערכים חיוביים וכמובן למנוע מצבים של פגיעה ובריונות ושיימינג וכו'.
יפעת זץ: החומרים מותאמים לחברה הערבית, הם כמובן מונגשים בשפה הערבית, העברתי כאן תכנים שאפשר לעיין בהם, אלה שיעורים שמתקיימים לאורך כל השנה.
יעל כהן-פארן: באיזה גילאים?
יפעת זץ: את יכולה למצוא שם מכיתה א' לאורך כל השנים.
יעל כהן-פארן: כל הגילאים?
יעל כהן-פארן: זה חלק ממערך של שיעורי מחנך?
יפעת זץ: זה חלק מתכנית 'חיים ברשת' שמועברת דרך שיעורי חינוך ודרך שיעורי כישורי חיים, כחלק קבוע מתכנית הלימודים לאורך כל השנה, בדגש על שלושה מועדים.
יפעת זץ: פתיחת השנה, ששם אנחנו מתייחסים יותר לכללי התנהגות, תקנון בית ספרי, שכל הנושא של התנהלות ברשת נכנס גם לתוכו.
יפעת זץ: כמובן השבוע הלאומי, שחל בפברואר, שזה שבוע שיא, וגם יש תכנים שמפותחים לקראת היציאה לחופשת הקיץ, ששם הילדים הרבה יותר נמצאים מול המסכים.
יפעת זץ: ואני אגיד שמבחינת ההורים, אז אפשר גם לראות שם, אנחנו מפתחים עלוני מידע באמת מתוך רצון להעלות את המודעות של ההורים.
יפעת זץ: ישנם שיעורים מקוונים, הרצאות, באמת כדי להעלות את המודעות וגם להפוך אותם למקור לפנייה לעזרה, במידה שהילדים כן נחשפים לתכנים, כן נפגעים, שההורים יוכלו להוות כתובת לפנייה לעזרה.
יעל כהן-פארן: נציגת המשטרה, את רוצה להגיב לדברים שעלו קודם, וגם היו שאלות, אמנם יצא הדובר ששאל את השאלות, אבל לגבי נתונים.
קרן מועלם: לגבי מה שהוא אמר, לגבי הפייסבוק.
קרן מועלם: יש לנו בדוברות את מחלקת הפייסבוק ששייכת לדוברות של משטרת ישראל.
יעל כהן-פארן: רגע, הדוברות של משטרת ישראל, זו פונקציה קצת שונה, יש דוברות שעובדת בפייסבוק כדי לספר מה עושה המשטרה ויש את העבודה של - - -
קרן מועלם: כן, אני כבר מסבירה.
קרן מועלם: יש את מחלקת פייסבוק ביחידת דוברות של משטרת ישראל, היא בעצם מקבלת פניות מהאזרחים כדי לטפל בבעיות כלשהן שעולות בפייסבוק, אם זה אלימות, אם זה שיימינג, אם זה הסתה, הכול.
קרן מועלם: במחלקה הזאת יש גם את יחידת הערבית.
קרן מועלם: מי שצריך נגישות לשפה הערבית, יש לו.
קרן מועלם: אנחנו, כמשטרת ישראל ובכלל ברשת הפייסבוק או הטוויטר, אין אף אחד שיכול לבוא ולאתר את כל האלימות הזאת אם לא פונים לרשויות.
קרן מועלם: אם מישהו לא יפנה לראש הפייסבוק או אלינו אנחנו לא נדע שקיים הפוסט היחיד הזה לגבי האלימות.
יעל כהן-פארן: אגב, אם פונים למערכת של פייסבוק על פוסט פוגעני, זה מגיע גם אליכם או לא בהכרח?
קרן מועלם: לא בהכרח.
קרן מועלם: החברה לא מחויבת אלינו.
קרן מועלם: חברת פייסבוק לא מחויבת אלינו.
קרן מועלם: כן יש לנו את הקשר מול פייסבוק והם פועלים בהתאם.
קרן מועלם: לגבי נתוני העבירות, זה בהתאם למה שאמרתי, אני לא יכולה לתת נתונים בגלל שאני לא יכולה להציף אותם, כי אני לא יודעת אם הם קיימים בכלל.
קרן מועלם: אני יכולה להגיד שיש 20% שאני מטפלת בהם, זה סתם מספר שאני זורקת, אבל בפועל יש הרבה יותר.
קרן מועלם: אני לא יכולה לנטר מה שאני לא יודעת עליו.
יעל כהן-פארן: לא, אבל מה שמגיע אלייך, יש לך נתונים ממה שכן מגיע אלייך, על כמות הפניות, על איך זה מתפלג באוכלוסייה?
קרן מועלם: אני יכולה לברר ולהעביר לכם את זה.
יעל כהן-פארן: אוקיי, אנחנו נשמח, הוועדה תשמח לקבל, תודה.
קרן מועלם: בנוגע למה שהתייחסו פה לגבי הסתה וגזענות.
קרן מועלם: כבר נעשות פעולות, גם בנוגע לפייסבוק.
יעל כהן-פארן: גם הסתה כלפי ערבים?
קרן מועלם: הסתה כלפי ערבים, הסתה נגד היהודים.
קרן מועלם: הכול באותו נושא.
קרן מועלם: אם הפרקליטות - - -
יעל כהן-פארן: לא, כי את מבינה שהתחושה היא פה שהסתה נגד יהודים, מתייחסים אליה אחרת מהסתה נגד ערבים.
קרן מועלם: ברור לי, אני יכולה להבין, אבל לא אני, כמשטרת ישראל, לא אני זאת שקובעת אם זה נכון לפעולות פליליות או לא נכון.
קרן מועלם: הפרקליטות קובעת לי, 'תפעלי נגד' או 'אל תעשי כלום', אבל אנחנו, כשאנחנו מקבלים את הפנייה הזאת אנחנו כן פועלים מול פייסבוק ומול הפרקליטות והם בעצם מחליטים מה לעשות.
יעל כהן-פארן: גם בזה נשמח לקבל נתונים על כמות הפניות על הסתה לשני הצדדים ורמת הטיפול.
יעל כהן-פארן: האם יש, כמו שעולה, התחושה שעולה כאן מהשיח, אפליה מסוימת בטיפול בדברים, שהסתה נגד החברה הערבית, נגד ערבים, לא מטופלת באותה רמה.
יעל כהן-פארן: אני אומרת כאן דברים שהם אולי טריוויאליים, אבל זו התחושה.
יעל כהן-פארן: אני אשמח לקבל את הנתונים.
קרן מועלם: בסדר גמור.
יעל כהן-פארן: עוד משהו, קרן?
קרן מועלם: לא, זהו.
אורנה היילינגר: אני מבקשת להבהיר כמה דברים מתוך הניסיון שלי.
אורנה היילינגר: אל"ף, למשטרה, ותסלח לי קרן, אין מוטיבציה לטפל בבריונות ברשת, לא בחברה הערבית ולא בחברה היהודית.
אורנה היילינגר: זאת אומרת אני ממש לא רואה שום הבחנה בקטע הזה ביום יום.
אורנה היילינגר: שתיים, לא כל בריונות ברשת זו עבירה פלילית, גם חשוב לדעת, אפרופו המוטיבציה של המשטרה, ולי מאוד מאוד חשוב לשים פה על השולחן, אנחנו מדברים וחשוב מאוד שנדבר פה הרבה על הילדים, אבל הבריונות ברשת, בעיקר אגב בחברה הערבית, היא בקרב המבוגרים.
אורנה היילינגר: בעצם זה קהל זנוח לחלוטין, לא מודעות, לא - - -
יעל כהן-פארן: אין שום מערכת שמטפלת בו, זה לא כמו מערכת החינוך.
אורנה היילינגר: אני חושבת שקמפיינים נדרשים בחברה הערבית להבנה של הנושא.
יעל כהן-פארן: כן, אוקיי.
יעל כהן-פארן: יש לי עוד שאלה, את מקבלת פניות, חלקן אנונימיות, חלקן מן הסתם לא, האם יש לך קשר עם מאו"ר, עם המשטרה, האם דברים עוברים?
יעל כהן-פארן: עם פייסבוק?
יעל כהן-פארן: עם הרשת שמדובר בה?
אורנה היילינגר: קודם כל הקשר המיטבי שלי הוא באמת עם כל הפלטפורמות החיצוניות, בקשה שלי להסיר איזה שהוא תוכן פוגעני מטופלת מהר מאוד, תוךשעות, להבדיל משלושה-ארבעה ימים, כמו שנאמר קודם.
יעל כהן-פארן: אז הכי טוב לפנות אליכם, את אומרת?
אורנה היילינגר: אתם מוזמנים לפנות אליי.
מסעוד גנאים: את יודעת כמה אנשים פונים אלינו, צעירים, צעירות, 'תעזרו לי', מפיצים את התמונה שלה, שלו, זה כמעט כל שבוע, כל שבועיים.
אורנה היילינגר: איגוד האינטרנט, 054-8858911.
יעל כהן-פארן: למה אין לכם איזה כוכבית משהו?
אורנה היילינגר: אל"ף, כי אפשר גם להעביר את זה דרך ווטסאפ, והרבה מאוד אנחנו עושים את זה, בי"ת, לא נתנו לנו כוכבית בגלל הקמת מערך מאו"ר.
אורנה היילינגר: אני חושבת שזה נכון שמאו"ר יטפל בילדים, אנחנו נטפל במבוגרים וכולנו נהיה מרוצים.
יעל כהן-פארן: אמיר רוצה להגיב.
אמיר גפן: אני רוצה רגע להגיד משהו על העניין של הטיפול המשטרתי.
אמיר גפן: כמו שאמרתי, אני לא שוטר, אני איש המשרד לבטחון הפנים, אני רק רוצה לשים איזה שהיא פרופורציה, שתבינו את ההתייחסות של המשטרה לנושא הזה של בריונות ברשת.
אמיר גפן: מערך מאו"ר, על פי החלטת הממשלה שתקצבה אותו, היא תקצבה אותו ב-130 תקנים, מתוכם 100 שוטרים, את המערך הזה מובילים שני שוטרים בדרגות של ניצב משנה, שכפופים לאח"מ וכפופים ללהב.
אמיר גפן: השוטרים האלה, הדבר היחיד שהם עושים בעבודתם, יום ולילה, זה רק נושא של טיפול בבריונות ברשת.
אמיר גפן: אין להם עוד עבודה אחרת, הם מוקדשים רק לנושא הזה.
מסעוד גנאים: אמיר, רק חאלס, תעברו מהרצה לעבודה.
אמיר גפן: אני איתך.
יעל כהן-פארן: לריצה.
אמיר גפן: אנחנו הראשונים, בטח אנשי המערך, שרוצים לצאת.
יעל כהן-פארן: במה זה תלוי, בתקציבים?
אמיר גפן: לא, זה לא תלוי בתקציבים, זה תלוי בלראות שכל המערכת - - -
יעל כהן-פארן: בניית מערך?
אמיר גפן: יש הזדמנות אחת לעשות רושם ראשוני בציבור, אנחנו רוצים שכשנצא עם זה לציבור ויתחילו להגיע פניות ל-105, שלא יקרה שפניות לא מטופלות ברמה הכי גבוהה שהן יכולות להיות מטופלות ועל זה אנחנו עובדים.
אמיר גפן: אז כמו שאמרתי, המערך עובד, הוא מטפל, יום יום מגיעות אלינו פניות ואנחנו מטפלים בהן.
אמיר גפן: ברגע שנעשה מאמץ דוברותי ושיווקי כמובן המספרים האלה יגדלו, אבל כבר היום, כולל כמו שציינו, מהחברה הערבית, מטופל היום.
יעל כהן-פארן: אני אסכם את הדיון, ממש בדקה.
יעל כהן-פארן: תודה לכל המשתתפים.
יעל כהן-פארן: אין ספק שהנושא של אלימות, בריונות ברשת, בכל החברה הישראלית, גם הגלובלית, הוא אתגר ענק בפנינו, בפני החברה, בפני המערכת, ואולי בחברה הערבית הוא אתגר אף גדול יותר בגלל השינויים שהיא עוברת, בגלל חוסר ההתייחסות המערכתית לאלימות שלא ברשת, הכללית, שחווה החברה הערבית.
יעל כהן-פארן: אני יוצאת מכאן בקריאה, באמת אני שמחה על הדברים שנאמרו, גם על ידי נציגי מאו"ר והמשטרה ומשרד החינוך, אבל אני חושבת שיש מקום להרבה יותר עשייה ולשים בפוקוס את החברה הערבית דווקא אולי כדי ליצור תיקון בשביל הדור הצעיר, שיאמין במערכת, שיאמין שהמערכת עובדת גם בשבילו ושהוא יכול להאמין בה ולהיות חלק מהחברה הישראלית הכללית.
יעל כהן-פארן: זה האתגר שלנו במדינת ישראל, להביא אותנו להיות חברה אחת, בלי כל הפיצולים, כמו שאמר כאן הדובר הקודם.
מסעוד גנאים: תודה, יעל.
יעל כהן-פארן: תודה רבה, אני נועלת את הדיון.
אורי מקלב: צהריים טובים לכולם, אני מתכבד לפתוח, אני מתנצל על הקול שלי, הוא צרוד מאוד, אז תרוויחו שדברי הפתיחה שלי אני אקצר, אני לא אאריך בדברי הפתיחה לאור הצרידות ואני גם מכין לי את הגרון לעוד כמה דיונים חשובים היום בכנסת.
אורי מקלב: אז אי אפשר, תרשו לי גם את כל מה שנשאר לי, לא לגמור את הכל, להשאיר חלק מהקול גם לדברים אחרים.
אורי מקלב: אבל אני קודם כל מקבל בברכה את שר המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.
אורי מקלב: את המנכ"ל, את נילי ועוד חברי כנסת שוודאי ישתתפו איתנו היום בדיון.
אורי מקלב: אבל קודם כל תרשו לי לפתוח באופן רשמי.
אורי מקלב: היום יום שני, ד' באב, תשע"ח, ה-16 ביולי 2018.
אורי מקלב: ועל סדר יומנו דיווח שר המדע והטכנולוגיה על פעילות משרדו.
אורי מקלב: אבל אני רוצה כאן לציין שזה לא דיווח רגיל, זה לא הדיווח הראשון של השר, זה גם לא הדיווח השני וזה לא השלישי, היו לנו דיווחים שוטפים ועוד ביקורים או התייחסויות והשתתפויות של השר בדיונים מסוימים שעסקנו, אם זה בנושא החלל, בנושא המחשוב.
אורי מקלב: אבל כשאנחנו מדברים על סקירה, הפעם, יש לנו כמה דברים שהם מיוחדים.
אורי מקלב: ראשית, הרצף השלטוני.
אורי מקלב: זה לא כל כך מובן מאליו ששר ושר מדע יש לו רצף שלטוני.
אורי מקלב: היינו רגילים עד היום שהכהונה שלהם הייתה קצרה או בגלל שהם הלכו או בגלל שהקדנציה נפסקה.
אורי מקלב: ואנחנו היום זוכים שיש רצף שלטוני, אפילו רצף של עשייה, המשכיות של עשייה, וזה דבר שמאוד מאוד משביח ומאוד נותן גם בניסיון וגם בצורה המקצועית וגם באמינות של הפעילות והרחבת הפעילות כשמכירים וכשיודעים איך לקדם ואיך למשוך קדימה.
אורי מקלב: וזה ברור.
אורי מקלב: אבל הפעם יש חידוש לאור אגף כתף שהוקם בכנסת.
אורי מקלב: אני לא יודע אם כולכם מודעים ואם לא אז הכנסת הקימה במסגרת העמקת הקשר וחיזוק הקשר וחיזוק הפיקוח של הכנסת על משרדי הממשלה שבדיווח של משרדי הממשלה יהיה דיווח, אמנם בבחירת השר, אבל לפי תכנית מסודרת, לפי צורה מסודרת.
אורי מקלב: ושזה צריך להיות בהלימה לתכניות העבודה של המשרד.
אורי מקלב: כל משרד יש לו תכניות עבודה, הוא מציג תכניות עבודה, הוא גם פועל לפי תכניות עבודה.
אורי מקלב: ואנחנו, ככה הכנסת רואה לעצמה, ואני חושב שאני תומך בה, אני חושב שזה דבר נכון מאוד, להתחיל לעבוד בצורה מסודרת.
אורי מקלב: אם אנחנו גוף מפקח אנחנו צריכים לעבוד בצורה מסודרת כדי לדעת לקחת נושאים, לפרוס אותם לפרוסות, לראות מה תכניות העבודה, כמה היישום שלו, מה התכניות הלאה, לקבל תשובות הרבה יותר מקצועיות ופרטניות על נושאים רבים שנמצאים בתוך תכניות העבודה ושהם משתלבים היום עם מה שהשר מציג לנו כסקירת השר.