GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: ישב אצלי השבוע מישהו שגר בברקן, לא רחוק מהגוש, באזור הגוש, הוא אומר 'תשמע, אני עיתונאי, אני יכול לעשות את העבודה מהבית ואני לא יכול, האינטרנט לא עובד, אני לא יכול ל - - -
יגאל להב: על זה אני מדבר.
אורי מקלב: אני מחזק את דבריך, הוא אומר 'אני לא יכול לעבוד, זה בלתי אפשרי, היישוב שלנו הוא של 60-50, לבזק אין כדאיות להשקיע במקום שלנו'.
יעל כהן-פארן: הם לא אמורים לעמוד בדרישת רגולטור, או שהם עומדים בה וזו לא הדרישה?
אורי מקלב: את המינימום הוא אולי נותן, אבל לא מה שנהוג היום, הוא נותן לך את הדבר הבסיסי.
יגאל להב: מה שייצא לו כלכלי זה מה ש - - -
אורי מקלב: אבל כל תקלה, זה כמה ימים.
אורי מקלב: הוא אומר 'איך אני יכול לעבוד ככה?', אז מה זה אומר?
אורי מקלב: 'שאני במסגרת העבודה שלי, על אף שהייתי יכול להתגבר על החסם של הפריפריה, אבל בעניין התקשורת' - - - אני רק מחזק את הדברים.
אורי מקלב: דיברנו על כמה דברים, דיברנו על בריאות, הוא הביא את הדוגמה מהשלטון המקומי, צחי, היום בריאות, שקיימת היום, בריאות מרחוק דיגיטלית, שרופא רואה אותך, אתה לא צריך רופא מקצועי, המחסור ברופאים מקצועיים באופן כללי, המחסור ברופאים מקצועיים בפריפריה, הטכנולוגיה יכולה לצמצם את הפערים ולתת מענים.
אורי מקלב: משפט אחרון, או שסיימת?
יגאל להב: לא, רק מה שאני אומר, יש דברים שתלויים בכם.
יגאל להב: תשתיות ייקח שנים לעשות, אבל למשל להוריד חסם של לימודים מרחוק, אתם יכולים לקבל על זה הנחיה מחר ואז אתה הופך את הילדים שלי שותפים לאקדמיה.
יגאל להב: קפיצת המדרגה היא לפעמים בירוקרטיה של חתיכת נייר שרק חותמים עליו.
יגאל להב: תשתית של כבישים, אני יודע, זה שנים, תשתית של אינטרנט, עשרות שנים, חזרנו לדור של פעם, קחו את הדברים שאתם יכולים לשנות אותם מהיום למחר ובואו נתמקד בהם, אני אומר לכם, את השינוי נרגיש מיידית.
אורי מקלב: גבריאל נעמן.
גבריאל נעמן: אני מעביר לו.
ניסן בן חמו: ניסן בן חמו, ראש עיריית ערד.
אורי מקלב: אתה נותן לו קודם?
ניסן בן חמו: אז קודם כל אני מברך על ההזדמנות להגיע - - -
אורי מקלב: אני הזכרתי אותך קודם, לא אותך, את העיר ערד.
אורי מקלב: דיברתי על יוקר המחיה שיש דווקא בערי הפריפריה, ובצדק.
אורי מקלב: הייתי במרכז המסחרי בערד, ראיתי את המחירים, המחירים הרבה יותר יקרים של מוצרים בגלל שאין תחרות.
ניסן בן חמו: היעדר תחרות.
אורי מקלב: יש לו גם עלויות יותר גבוהות.
ניסן בן חמו: עשינו גם ניתוח כלכלי, זה מעניין, זה לא קשור לכאן, אבל ממש בדקה.
ניסן בן חמו: לדוגמה, תושבי ערד מוציאים בממוצע בשנה 80 מיליון שקל מחוץ לעיר.
ניסן בן חמו: זה אומר שאם הייתה יכולת להביא את הכסף הזה פנימה לסוחרים הייתה יותר רווחה, זה מה שנקרא המרוץ לתחתית, הסוחר מוכר פחות, הוא מעלה את התמחיר, הוא ימכור עוד מוצר אחד ובסוף מי שנפגע זה התושבים, המשמעות היא בערים שמרוחקות יותר, אין מה לעשות, אין תחרותיות ולכן גם התושבים נפגעים ביוקר המחיה ואין ספק שבאלמנט הזה של מוצרי הצריכה הבסיסיים קיים יוקר מחיה.
ניסן בן חמו: אני רוצה להמשיך מפה את הדברים שנאמרו.
ניסן בן חמו: בערים המרוחקות, אני אתן דוגמה את ערד, הפער, הרשות פחות טכנולוגית, אבל התושבים מאוד טכנולוגיים.
ניסן בן חמו: אני אתן לדוגמה את נבחרת הרובוטיקה של ערד, שהגיעה למקום החמישי באליפות העולם.
ניסן בן חמו: קבוצה עם התקציב הכי נמוך, לפני שנתיים הם לקחו את המקום החמישי כשהם התחרו מול 400 נבחרות כלל עולמיות, רק להבין את הפער, הנבחרת שזכתה במקום הראשון, התקציב שלה היה 40 מיליון שקל, התקציב של נבחרת הרובוטיקה של עיריית ערד, שסיימה במקום החמישי, 160,000 שקל.
ניסן בן חמו: כלומר פער מטורף, אבל היכולת הטכנולוגית של הילדים, אני בטוח שיש את זה בכל הערים סביבנו, אנחנו רואים את זה בירוחם ורואים את זה בדימונה ורואים את זה גם בצפון, היכולת היא יכולת - - -
אורי מקלב: אתה מתכוון שהערים לא חכמות, אבל האנשים חכמים, בוודאי בפריפריה, לא פחות מבמרכז.
ניסן בן חמו: לא פחות, אבל הפערים ביכולת ההשקעה והמשאבים הם פערים מאוד מאוד גדולים.
ניסן בן חמו: כפי שנאמר פה, לצורך העניין, אם אנחנו צריכים את כספי המצ'ינג להשקיע במעבדות וביכולת להביא ולחשוף את הילדים לטכנולוגיה, לפעמים זה לא מתאפשר, בגלל הפערים התקציביים הגדולים האלה וחייבים לתת את הדעת לזה.
ניסן בן חמו: זה חוצה גזרות, זה במשרד החינוך, דיברנו לפני כן בוועדת החינוך, בסוף המצ'ינג שהורג את הרשויות המרוחקות, שאין פה שום דיפרנציאליות, אני ורון חולדאי צריכים לשלם את אותו סכום על אותה תכנית, אין שום היגיון כשההכנסות שלנו הן לא דומות ולא זהות.
ניסן בן חמו: ומעבר לכך, כפי שנאמר פה, ההשקעה בתשתיות העירוניות.
ניסן בן חמו: כלומר התושבים הם מאוד טכנולוגיים, הרשות פחות וכדי להפוך את זה, כדי להצמיד, שנהיה באותו קו, זה דורש השקעות מאוד גדולות.
ניסן בן חמו: נמצא פה גם בני ביטון, שירחיב על מה שהאשכול עושה, אבל באשכול נגב מזרחי, אחד הדברים שהחלטנו שאנחנו מקדמים זה באמת את האזור החכם.
מאיר כהן: האשכול הראשון היה, שלמה - - -
2186: אצלי.
יעל כהן-פארן: גליל מערבי.
ניסן בן חמו: בוחבוט הוא יוזם האשכולות וצריך לומר, זה מודל שהובא מצרפת.
ניסן בן חמו: אין ספק שהאזוריות היא מפתח כי בסוף אנחנו 256 ראשי רשויות שכל אחד נלחם על אותו תקציב.
ניסן בן חמו: כשאתה מסתכל על הרמה האזורית, הרבה יותר קל להשקיע באזור מאשר ברשות ספציפית, לפחות בנגב המזרחי, ואני יודע שזה גם פועל במקומות אחרים.
ניסן בן חמו: אנחנו עושים את ההשקעה הזאת.
ניסן בן חמו: מילה אחת לגבי להב"ה.
ניסן בן חמו: התכנית הזאת פועלת בערד, היא פועלת בהצלחה רבה ואנחנו רואים ועוקבים בדאגה רבה אחר התכנית הזאת.
ניסן בן חמו: יש לי כמות אדירה גם של ילדים וגם של מבוגרים וגם של קהילה דתית חרדית, שנחשפת לטכנולוגיה ויש דרישה והם רוצים את זה ואם התכנית הזאת תיסגר זו תהיה מכה אנושה לערים.
אורי מקלב: בעניין הזה אנחנו מאוד מקווים שלא יהיה.
אורי מקלב: אנחנו מודעים, אתה מחזק אותנו.
איתי חוטר: צריך לחזור לאוצר פשוט, אז לא תהיה בעיה של מקורות.
אורי מקלב: האמת היא שבעניין הזה, אם מסתכלים על תשומות, אם בודקים השקעות מול תשומות, אין כמו הפריפריה בתשומות.
אורי מקלב: קח את הנוער, ההשקעה בנוער.
אורי מקלב: לא סתם דווקא הנוער מערי הפיתוח מצליח בנושא הרובוטיקה בעוד תחרויות.
אורי מקלב: אנחנו עומדים כאן מאחורי תחרויות שיש בולטות של ערי הפיתוח.
אורי מקלב: גם מטבע הדברים - - -
ניסן בן חמו: מוטיבציה.
אורי מקלב: יש מוטיבציה, יש את היכולת להשקיע פרטנית יותר וגם, אני יכול להגיד בצורה הכי טובה, הפיתויים הם פחות, הבילויים הם פחות, פחות ברחוב, יש לחץ להשקיע בלימודים.
אורי מקלב: מעבר לזה, זה דבר שיכולים לעמוד בזה ויש עידוד סביבתי ויש עידוד של העיר, כשבעירייה גדולה הוא מעדיף לעשות דברים אחרים והחברה סוחבת לדברים אחרים מאשר לשבת שעות ולדגור על הלימודים ומחוץ לשעות הלימודים.
אורי מקלב: כמו שאנחנו אומרים, היזהרו מבני עניים שמהם תצא תורה.
אורי מקלב: קודם כל, חבר הכנסת מאיר כהן, אנחנו בירכנו אותך על הארגון ועל היוזמה של היום הזה, יחד עם חבר הכנסת אלי אלאלוף.
אורי מקלב: אנחנו הרחבנו, אני לא רוצה לחזור על הדברים, אבל אנחנו באמת חושבים, בהתחלה חשבנו שזה אולי לעג לרש, אולי באיזה שהוא מקום עיירות הפיתוח צריכות להילחם על עצמן ואיך אפשר להיהפך לערים חכמות.
אורי מקלב: המשלתי את זה, אתה נותן למישהו עני ורש קדילאק ואתה אומר לו 'קח' והוא שואל, 'אני לא יכול, לא ביטוח ולא דלק ואתה מדבר איתי - - -', אבל הגענו למסקנה שהפוך, שערים חכמות כן יכולות לתת קידום מכל הבחינות, גם מבחינה כלכלית יכולים לעזור, המוטיבציה והיכולות להפוך לערים חכמות בערי הפריפריה, יש לזה יכולות יותר גבוהות ובסופו של דבר ההשקעה תצדיק את עצמה.
אורי מקלב: זה גם יכול לחזק את הערים האלה, גם מבחינה חברתית, גם מבחינה תרבותית וגם מבחינת אווירה, איכות החיים תהיה במקומות האלה.
אורי מקלב: ההשקעה היא לא בשמים, זו השקעה שגם מוכיחה את עצמה.
אורי מקלב: לכן אנחנו כן רואים תכלית לדון בעניין הזה, מכל ההיבטים של ערים חכמות.
אורי מקלב: חבר הכנסת סאלח סעד.
סאלח סעד: שלום לכם.
סאלח סעד: אין ספק שהיום הזה הוא יום מיוחד גם עבור מאיר, גם עבור החברים שיזמו את הרעיון ליום המיוחד לעיירות הפיתוח והפריפריה.
סאלח סעד: אני רוצה דווקא להתחבר למה שאמר ניסן בסוף, ראש העיר של ערד, לגבי התושבים והאיכות של התושבים שנמצאים בעיירות הפיתוח.
סאלח סעד: אני גם גר בפריפריה, אני גר בבית ג'אן.
ניסן בן חמו: אחוזי הבגרות הכי גבוהים ב - - -
סאלח סעד: נכון, בארץ.
ניסן בן חמו: נתון מדהים.
סאלח סעד: נכון, כבר ארבע שנים.
סאלח סעד: כשאני רואה את ראשי הערים שנמצאים כאן, את שלמה ואת גבי ואת ניסן ואת השאר, את בני, אני אומר לכם, אני גאה בכם.
סאלח סעד: אני גאה בכם מכמה סיבות, אל"ף, כי אני מכיר אתכם עוד לפני 20 שנה, את רובכם, ואני מכיר את העבודה שלכם היומיומית ואני יודע עד כמה אתם אלה שמביאים את התושבים שלכם להצטיינות.
סאלח סעד: זה לא הממסד מביא את התושבים להצטיינות שהם נמצאים בה, אם זה בתחום החינוך, אם זה בתחום הסייבר, הסטארט אפים והכול, חברים, זה אתם עצמכם, זה התושבים שלכם.
סאלח סעד: ואני אומר לכם, לצערי הרב, אדוני היושב ראש, אני אומר לך את זה, מכיוון שאתה ער למה שאני הולך להגיד לך, שלא יכול להיות שכל מה שקשור בפריפריה הממסד שלנו, או הוא עוצם עין או שהוא עושה את זה בכוונה, לרוב יש חסמים, זה לא יכול להיות, אם זה בחינוך, אם זה באקדמיה, אם זה בבריאות.
סאלח סעד: חברים, זה פשוט לא יעלה על הדעת, אנחנו חייבים להבין פעם אחת ולתמיד שהתושבים האלה הם אלה שנמצאים בחזית.
סאלח סעד: אם יש מתקפה בדרום, הם נמצאים בחזית, אם יש מתקפה בצפון, הם נמצאים בחזית, שלא לדבר על מה שקורה היום, כל השריפות בדרום ועל מה שיקרה חלילה בעתיד, הרחוק או לא רחוק, בצפון, ליד גבול לבנון או ליד גבול סוריה, מה שהיה לפני שלושה שבועות.
סאלח סעד: אז, חברים, אני גאה בכם אחד אחד, אם זה בתושבים ואם זה בראשי הערים, ואנחנו כאן בוועדה הזו, אני כחבר ועדה, ואני יודע שאורי, כיושב ראש הוועדה, תמיד לרשותכם, בכל הדברים, החסמים האלה.
סאלח סעד: אנחנו מנסים בכל דרך לעצור אותם, למזער אותם, לא לעצור אותם, אנחנו לא מצליחים לעצור אותם.
סאלח סעד: אני אתן לכם דוגמה קטנה ביותר.
סאלח סעד: לפני יומיים סיירתי במכללת אורט בראודה בכרמיאל.
סאלח סעד: חברים, מרצים שם שובתים כבר חודש וחצי, אף אחד ממשרד החינוך לא בא לבקר.
סאלח סעד: לא מהמל"ג, לא מהוות"ת, אף אחד, לא מעניין אותם.
סאלח סעד: הולכים לתת לתלמידים שם, לסטודנטים, 3,000 במספר, תעודות עבר ללא למידה.
סאלח סעד: אנשים לא למדו, כמעט כל הסמסטר אנשים לא למדו שם.
סאלח סעד: תבינו מה המשמעות, ועל מה?
סאלח סעד: על זה שעדיין לא נחתם הסכם שכר עם המרצים.
סאלח סעד: מי צריך לחתום?
סאלח סעד: האוצר.
סאלח סעד: לאוצר יש את כל הזמן בעולם.
סאלח סעד: חברים, זה לא יכול להיות, כל מה שקשור בפריפריה יש חסמים, יש מעצורים, ואנחנו כאן צריכים לעצור את זה, צריך להגיד די.
סאלח סעד: ומאיר, באמת תודה על היום הזה, זה יום מיוחד ואתה איש מיוחד שעושה המון דברים למען הפריפריה.
אורי מקלב: תודה, תודה על דברי החיזוק וההזדהות.
אורי מקלב: אתה תוכל לשמוע את חברת הכנסת פארן?
מאיר כהן: אני לא מדבר.
יגאל להב: משרד החינוך, אין פה אפילו נציג.
יגאל להב: אתם יודעים מה זה להביא מורה לפריפריה?
יגאל להב: אתם יודעים מה זה לשלם לו?
בנימין ביטון: יגאל, דיברנו על זה בוועדת החינוך.
אורי מקלב: רוצים לצמצם את התמריצים ולשנות אותם.
יגאל להב: והוא אפילו לא נמצא.
יעל כהן-פארן: קודם כל לברך, גם על קיום היום הזה, גם על הדיון בוועדה כאן.
יעל כהן-פארן: באמת במדינת ישראל שהיא כל כך קטנה, זה בכלל מוזר לדבר על פריפריה, בואו נודה על האמת, והגיע הזמן לשים לזה סוף.
יעל כהן-פארן: זה הסיפור.
יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר לכם סיפור אישי קטן, וזה קשור לדימונה.
יעל כהן-פארן: כשהייתי ילדה אמא שלי הייתה פסיכולוגית, היא עדיין פסיכולוגית, היא כבר בפנסיה, אבל היא נסעה פעם בשבוע לדימונה וגרנו ברמת גן, פעם בשבוע, באוטובוסים, שלקחו אולי שלוש שעות כל כיוון, זה היה סיוט, זה לא היה פשוט, כדי שיהיה שירות פסיכולוגי בדימונה כי היא הייתה המדריכה ובלעדיה, אם היא לא הייתה מגיעה, לא היה שירות פסיכולוגי בדימונה.
יעל כהן-פארן: היא נתנה את השירות במקום.
מאיר כהן: אגב, גם היום בכביש 6 לפעמים זה לוקח שלוש שעות.
יעל כהן-פארן: כן, בגלל פקקים, וזה הסיפור האחר, אבל לפחות יש רכבת לדימונה והיא צריכה להשתפר, ויש רכבת לבאר שבע.
יעל כהן-פארן: לא הייתה.
יעל כהן-פארן: אבל אני זוכרת את זה כשיעור בשבילי, כצעירה, כתיכוניסטית, אמרתי 'מה, אמא שלי השתגעה, לנסוע כל שבוע לדימונה?', זה נראה, כן, מעבר להרי האופל.
יעל כהן-פארן: אבל קודם כל ברור שזו ציונות וגם הבנתי שיש פה פער והפער חייב להיסגר.
יעל כהן-פארן: אנחנו כבר 30 שנים אחרי ואנחנו באמת מדברים על מדינה שהיא מאוד קטנה, בסך הכול כשאין פקקים כמה זמן לוקח לך לנסוע לפה?
יעל כהן-פארן: שעה ורבע?
יעל כהן-פארן: בדיוק, אז באמת הגיע הזמן - - -
אורי מקלב: שעה וחצי?
יעל כהן-פארן: לא, גם שעה ורבע, נכון?
קריאה: כביש 31, כביש 6.
יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, גם התשתיות כמובן, מדובר עליהן, אז גם כשהכבישים פקוקים צריך להשקיע בתשתיות מסילתיות ועכשיו אני רוצה לגעת בערים החכמות, שזה נושא הדיון.
יעל כהן-פארן: תראו, בכלל מה זה עיר חכמה?
יעל כהן-פארן: עד לאחרונה הייתה מנהלת, אני לא יודעת אם היא עדיין קיימת, אבל אם כן אז תגידו לי שיש נציגים שלה, אבל הייתה מנהלת בהתחלה.
יעל כהן-פארן: אני זוכרת את זה כי עסקתי בתחום האנרגיה, זה התחיל דווקא עם משרד האנרגיה, מתוך ראייה של עיר חכמה בתחום של חיסכון באנרגיה ואנרגיה מתחדשת וכו', אבל זה עבר למשרד ראש הממשלה כי הבינו שזה משהו הרבה יותר גדול, אבל זה גם קצת התמסמס שם, מה לעשות, לצערי.
יעל כהן-פארן: היום קודם כל עיר חכמה, אף אחד לא באמת יודע מה זה, זה מין יצור ערטילאי שכל אחד לוקח אותו מזווית אחרת, אחד עושה wi fi בכל העיר, אחד עושה מצלמות בכל העיר וכל אחד מסתכל על החוכמה, לחוכמה פנים רבים, כמו לתורה.
יעל כהן-פארן: 70 פנים לתורה?
יעל כהן-פארן: אז גם לחוכמה יש לפחות 70.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שיש פה גם בעיה ועל זה צריך להצביע.
יעל כהן-פארן: כן, היה רצוי שתהיה איזה שהיא הגדרה למה צריך לשאוף כעיר שרוצה להגדיר את עצמה כעיר חכמה.
יעל כהן-פארן: זה לא רק לשים wi fi ברחובות, ולכולנו זה ברור, יש פה אלמנטים של תכנון נכון, יש פה אלמנטים של תחבורה חכמה ונכונה, יש פה אלמנטים של שירות לאזרחים ויש פה אלמנטים של החיים של האזרחים עצמם.
יעל כהן-פארן: כמו שאמר כאן ראש העיר קרני שומרון, שאנחנו רוצים לראות את האפשרות לאנשים ללמוד מרחוק, לעבוד מהבית עם הדיגיטציה הנדרשת לכך.
יעל כהן-פארן: ולכן אני מכאן אומרת, גם, אני קוראת לממשלה לחזור ולעסוק בנושא הזה כי זה העתיד.
יעל כהן-פארן: חברים, באמת, ערים בעולם הולכות לכיוון הזה ואנחנו רואים את זה, זו לא סיסמה ריקה.
יעל כהן-פארן: עיר שלוקחת על עצמה כמשימה להפוך לעיר חכמה זה בשביל לתת שירות נכון וטוב יותר לעולם הדיגיטלי והמתפתח והמודרני פלוס פלוס.
יעל כהן-פארן: אז אנחנו רוצים שהערים שלנו יהיו בשורה הראשונה כי בסופו של דבר, אם אמרתי שכל העניין הזה של פריפריה צריך להתבטל, אבל אלה עתודות הקרקע שלנו, אנשים צריכים לעבור לגור שם, כי אין מקום שם במרכז ובשביל שהם יעשו את זה הם צריכים להרגיש שהם לא מפסידים שום דבר, שהם יכולים לעבוד שם, שהם יכולים לקבל שם תרבות וחינוך ואת אותם סטנדרטים שהיו להם במרכז, או קרוב לכך, גם בערים שהם שעה ורבע נסיעה.
יעל כהן-פארן: אז תודה רבה ובאמת אנחנו צריכים מכאן להצביע על הדרישות של הגדרות ושל הפיכת העיר החכמה למשהו ברור ולצורך מתן בסיס לחיים טובים ואיכותיים בפריפריה.
אורי מקלב: בני, לפני שניתן לך, ענת מרקוביץ, מנהלת פרויקט תכנון זמין במינהל תכנון.
אורי מקלב: אולי יש לנו בשורות טובות.
ענת מרקוביץ: אני מהיזמים והמקימים של המערכת המקוונת להגשת תכניות בינוי.
אורי מקלב: תציגי את עצמך יותר בתפקיד.
ענת מרקוביץ: ענת מרקוביץ, אני מנהלת מה שנקרא פרויקט תכנון זמין במינהל תכנון.
ענת מרקוביץ: אני רוצה לדבר בהקשר של הרגולציה, בהקשר למה שאת דיברת, מה אנחנו יכולים לעשות כרגולטור, מה בעצם מינהל תכנון עשה כרגולטור בהקשר למערכת של התכנון הזמין, שנקראת מבא"ת, שהיא מאפשרת להגיש תכניות דרך האינטרנט, מה שמשרת היום את כל הציבור והרשויות המקומיות ומטה הדיור בעצם לא היה יכול לעשות את כל מה שהוא עושה היום בלי המערכת שאנחנו הקמנו לפני כמה שנים.
ענת מרקוביץ: אנחנו, כרגולטור, אמרנו שלכל תכנית יש אותו כרטיס, כרטיס מידה.
ענת מרקוביץ: תיכף אני אגיד לכם איך זה מתקשר למה שדיברנו.
ענת מרקוביץ: יש כרטיס מידע אחיד, גם אם זו תכנית מנהריה, גם אם תכנית מנצרת, תמיד התכנית נראית אותו דבר.
ענת מרקוביץ: התוכן יכול להשתנות, אבל הכרטיס הוא זהה.
ענת מרקוביץ: רק אני אגיד לכם, למשל יש ייעוד קרקע ליד הגעתון, יש ייעוד קרקע למגורים ליד הגעתון.
ענת מרקוביץ: אין דבר כזה, אנחנו ביטלנו את כל זה, עשינו שפה אחידה וזה רק רגולטור יכול לעשות.
ענת מרקוביץ: למשל בתחבורה, אם אתם משתמשים במובאיט, איך אתם יכולים לדעת מתי מגיע רכב, אם זה רכב הסעות, אם זה רכבת, אם אתה רוצה לעשות מסלול נסיעה בין רכבת לשאטל לאוטובוס, אתה יכול לעשות את זה באפליקציה אחת, למה?
ענת מרקוביץ: בגלל שיש כרטיס מידע אחיד לכל רכב הסעות של חיילים, לרכבת, לאוטובוס וכו'.
ענת מרקוביץ: גם הנושא של ערים חכמות, וזה משהו שרק רגולטור יכול לעשות, שיהיה כרטיס מידע לכל הפריטים הקשורים לעיר חכמה, לא שכל אחד ימציא את הגלגל.
ענת מרקוביץ: למשל לאשפה, אולי לא נעשה עם זה משהו, אבל אם אנחנו מדברים על נושא חירום, אני מצד המחשוב, אם אנחנו מדברים על כרטיס מידע של אזרח, כרטיס מידע של מה שאנחנו עושים למשל בנושא חירומי, טיל כזה או טיל כזה, כל הפעילות, בחינוך, ברווחה, אם אנחנו הולכים על עניין - - - וצריך מישהו מלמעלה, לא ועדה, אלא ועדונת, שכל פעם שיש איזה שהוא פרויקט שקשור לעיר חכמה, שזה יעבור בקצרה, לא בירוקרטיה, בקצרה את הוועדה הזו, כדי שיהיה סנכרון.
ענת מרקוביץ: כמו שאת אמרת, אנחנו לא ערים חכמות, אנחנו בעצם עיר אחת גדולה, ישראל היא עיר אחת גדולה ואין סיבה שיהיה בסיס נתונים שונה לכל עירייה וכשאתה עובר מגבעתיים לרמת גן אתה עובר למערכת שונה.
ענת מרקוביץ: זה לא הגיוני ולא צריך להיות ככה, צריכה להיות ועדה קטנה, ממש קטנה וחכמה, מה שנקרא, שמאשרת את כל הפרויקטים האלה ומוודאת שהם יכולים לדבר אחד עם השני.
אורי מקלב: אנחנו לא מזלזלים, אנחנו חושבים שזה דברים חשובים, מה שאת אומרת, אני אגיד לך - - -
ענת מרקוביץ: זה ממש - - -
אורי מקלב: גב' מרקוביץ, אנחנו מאוד מעריכים את מה שאמרת, את הנציגה שמשרד האוצר בחר להציג אותך, הוא בחר לשים את הדברים הטובים, אבל יש עוד כמה ממשקים שאת לא ממש יכולה לענות על זה, כי את מתחום המחשוב ותחום התכנון והדברים האלה.
אורי מקלב: יש לכם ממשק עם השלטון המקומי?
אורי מקלב: כשאת עכשיו באה ומתכננת?
אורי מקלב: אני חושב שכשאת מדברת עכשיו על מה שרגולטור יכול לעשות, אני חושב שהממשק הראשון צריך להיות איתם בחלק הזה, לשמוע מהם את הדברים.
אורי מקלב: הם יכולים הרבה להחכים אותנו.
ענת מרקוביץ: שוב, בתחום התכנון, אנחנו נתנו שירות מעולה לכל הוועדות המקומיות, אנחנו הכי הכי הרבה, לדעתי - - -
2186: הוא שאל שאלה, יש לך קשר עם השלטון המקומי?
ענת מרקוביץ: קודם כל זה שהפרידו את מינהל תכנון ממשרד הפנים זו הייתה טעות.
2186: לא, אבל זה שאין לך קשר עם השלטון המקומי - - -
צחי שלום: ומינהל התכנון כשתכנן את המערכות, הוא לא התייעץ עם הרשויות, הוא החליט החלטה ועשה אותה.
ענת מרקוביץ: בכלל לא.
ענת מרקוביץ: קודם כל - - -
אורי מקלב: גב' מרקוביץ, הם מייצגים את הצרכנים האמיתיים שאת מייעדת אותם ו - - -
בנימין ביטון: אני אענה לגב' מרקוביץ.
אורי מקלב: זה טוב ויפה מאוד שמשרד האוצר, אני ביקשתי שיהיה נציג של משרד האוצר, בגלל הנושא התקציבי, הם מעלים נושא במקרה הזה, גם דברים עקרוניים, אבל גם דברים של לדעת מה רוצים, אבל אחר כך התשלום, זה אינו דומה, אי אפשר לתת את אותם משאבים ואותו תקצוב, גם בדברים הטכנולוגיים, לערים הגדולות וגם לערי הפריפריה.
אורי מקלב: צריך לדעת שיש דברים שהמדינה נותנת באופן שווה, זה לא נכון.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך מאיפה זה הגיע לידיעתנו ושלא האמנו, זו הייתה הפתעה בשבילנו.
אורי מקלב: ישבנו כאן על נושא ההתמודדות של הרשויות המקומיות במתקפות סייבר.
אורי מקלב: רשויות מקומיות קטנות, היו להן תכניות, זה נקרא בקשות כופר, התברר שהיו רשויות מקומיות שלא עמדו בזה, נחסם להם והם שילמו כופר.
אורי מקלב: ואנחנו דיברנו על מה המדיניות של רשות הסייבר, האם זה נכון, האם זה לא נכון לעשות, האם אנחנו יודעים לעזור להם במתקפות האלה.
אורי מקלב: מדוע הרשויות המקומיות חשופות למתקפות סייבר?
אורי מקלב: היינו בטוחים שבגלל שתקציב ההגנה שלהם הוא יותר קטן, הם לא יודעים לעשות את זה, המערכות לא מתאימות וכל הדברים ועוד בעיות שזה מאפיין אנשים שנמצאים בחסר תקציבי ויש לזה השפעה טכנולוגית, גם על הגנות הסייבר.
אורי מקלב: אבל מה שהתברר לנו, להפתעתנו, חבר הכנסת מאיר כהן, התברר שבתכנית הפיילוט שהממשלה עושה הכניסו מועצות מקומיות שנמצאות בפריפריה על קו הגבול.
אורי מקלב: שאלנו מה קשור, למה דווקא שמת אותם?
אורי מקלב: הרי הם לא נמצאים - - - התחילו ממקומות אחרים שהיו יותר חשופים, דווקא בערים גדולות וחשופות יותר, כן, אמרו שיש קשר בין הקרבה הגיאוגרפית לגבול לניסיונות למתקפות סייבר, בתחום הביטחון למשל.
אורי מקלב: דווקא אין בעיה, היום הכניסה והיציאה לרכבים מוגנים נעשות על ידי אס.
אורי מקלב: אסים ודברים כאלה, אם אתה יודע לתקוף את זה ואתה אומר למישהו, לקבוצת אנשים, 'תצאו מהמרחב המוגן' ואז אתה - - - אז יש כשל מאוד גדול והכול זה שאלה של מחשב.
אורי מקלב: ככה שאני אומר שהדברים האלה מאוד חשובים ואנחנו חושבים שבעוד דברים, אבל אם תרצי אחרי זה להתייחס לדברים שנאמרו פה אני אאפשר לך, בגלל שאת נציגת האוצר בכל אופן.
ענת מרקוביץ: אני בעצם נציגת משרד הפנים, כי אנחנו עשינו את זה כמשרד הפנים.
אורי מקלב: אבל מינהל התכנון - - -
ענת מרקוביץ: לא, את הפרויקט הזה עשינו כמשרד הפנים.
אורי מקלב: זה משרד האוצר.
אורי מקלב: זה מתחיל כבר מפה, מבית זה מתחיל.
אורי מקלב: אנחנו כל הזמן רצים להתמודד עם תופעות ועם שיתוף הפעולה עם האוצר.
מאיר כהן: את מאלה שמבכים את המעבר.
ענת מרקוביץ: אני מאלה שמאוד מבכים ורואים שזו שטות בגלל שמשרד הפנים עכשיו הקימו אגף תכנון.
ענת מרקוביץ: זה מראה שהתכנון, כאשר אתה מדבר על רשות, הוא חייב להיות קשור לכמה ארנונה, איפה אתה רוצה לעשות אזורי תעסוקה, כל הדברים האלה זה אחד, ופיקוח על הבנייה.
ענת מרקוביץ: שלושתם צריכים להיות באותו מקום ושלושתם נפרדו, שזו שטות גדולה.
ענת מרקוביץ: אבל זה לא קשור.
אורי מקלב: בני ביטון, ראש עיריית דימונה.
אורי מקלב: אתה רוצה להגיד ערי פריפריה אתה אומר דימונה.
קריאה: דימונה זה כבר לא פריפריה.
בנימין ביטון: כבר לא פריפריה, נכון.
בנימין ביטון: חבל שחברת הכנסת הלכה - - -
אורי מקלב: חבר הכנסת מאיר כהן סיפר לנו על מחירי הדיור שעלו.
בנימין ביטון: קודם כל אני רוצה להודות לחברי וידידי מאיר כהן, שיזם את היום הזה יחד עם חבר הכנסת אלי אלאלוף, יחד עם השלטון המקומי.
בנימין ביטון: אני חושב שסוף סוף זה הביא את נושא ערי הפיתוח, איך אומר חברי וידידי, יושב ראש השלטון המקומי לשעבר בוחבוט?
בנימין ביטון: הערים המתפתחות, לא ערי הפיתוח.
בנימין ביטון: היא לא שמעה את זה, זה צרם לי טיפה שהיא אמרה שלפני 30, 40 שנה שלחה את אמא שלה כפסיכולוגית, אז אני יכול להגיד לה שאנחנו יכולים עכשיו לשלוח פסיכולוגים ואנשי חינוך גם לרמת גן וגם לכפר סבא ולרעננה ואנחנו בפן אחר לגמרי.
בנימין ביטון: וסליחה שמשרד האוצר באמת, בדיון כזה כל כך חשוב על נושא הפריפריה ונושא החדשנות ומה שאנחנו אומרים, אני חושב שברמה הזו היה אם לא שר האוצר אז לפחות מנכ"ל משרד האוצר, ובלי לפגוע, אני חושב שאת עושה עבודה יוצאת מן הכלל, אבל הסיפור הזה צריך לבוא לקדמת הבמה.
בנימין ביטון: אצלנו באזור הדרום, בוחבוט, מיוזמי ומהפרויקט הקמת האשכולות, אז בוחבוט הקים את האשכול ואנחנו היום חמישה אשכולות שהוקמו.
בנימין ביטון: אני מדבר על יושב ראש אשכול הנגב המזרחי, שאנחנו לא אמרנו ערים חכמות, שמנו אשכול חכם.
בנימין ביטון: זו פעם ראשונה באמת שהשרה גילה גמליאל יחד עם יושב ראש סיסקו העולמי, שהיה אצלנו בדימונה, הקמנו שלושה האבים כאלה, אחד בדימונה, אחד בח'ורה ואחד בערד, שווה לראות איזה מהפכה אדירה עשינו בתחום החדשנות.
בנימין ביטון: אני אקח לכם רק את דימונה, אתם מדברים על חדשנות, מדברים על מה שעשיתם, מדברים על ערים חכמות, אני אתן כמה דברים שלא אני התחלתי, חלקם התחיל ראש העיר הקודם, מאיר כהן, אני אתן לו את הקרדיט ואת הדבר הזה.
בנימין ביטון: מדברים על עיר חכמה, קודם כל העיר דימונה כולה מושקית במים מושבים, שזה התחיל בתקופה של מאיר, מהמים אצלנו, ממכון הטיהור שלנו.
בנימין ביטון: תבואו תראו את דימונה, עיר ירוקה לכל דבר.
בנימין ביטון: זה פרמטר אחד.
בנימין ביטון: פרמטר שני, אחרי בוחבוט, אני לא אגיד לפני בוחבוט, בוחבוט התחיל, כל העיר בלדים.
בנימין ביטון: הרבה רשויות כבר התחילו.
בנימין ביטון: פרויקט של עשרה מיליון שקל, כל דימונה בפרויקט של לדים.
בנימין ביטון: פרויקט שלישי לעיר חכמה, מוני נטו.
בנימין ביטון: מי שלא יודע מה זה, עד סוף השנה כל דימונה תהיה במבנים הציבוריים.
בנימין ביטון: אנחנו לא נצרוך כסף מחברת חשמל, אנחנו נייצר את החשמל, את העודפים נחזיר לחברת החשמל.
בנימין ביטון: אנחנו מדברים על עיר חכמה.
בנימין ביטון: דבר רביעי נוסף שהוא חשוב, פינוי האשפה.
2186: אז אתה יותר חכם מהמדינה.
בנימין ביטון: אתה רואה?
בנימין ביטון: אני אומר תראה מה עיירות הפיתוח או העיירות המתפתחות עשו, מר בוחבוט.
בנימין ביטון: פינוי אשפה, שדיברתם עליו.
בנימין ביטון: אנחנו בתהליך, רבותיי, שכל אחד, כן פינו לי, לא פינו לי את האשפה, הכול בצ'יפים במערכות האשפה.
בנימין ביטון: גם ב-360 גם במכולות המוטמנים.
בנימין ביטון: שכונה ירוקה, הגדולה, שמאיר בזמנו התחיל להקים אותה ואני קצרתי עכשיו את הפירות, שכונת השחר שלנו.
בנימין ביטון: היא השכונה הירוקה הגדולה החכמה בכל מדינת ישראל.
בנימין ביטון: כל מי שיגור בשכונה הזו, יהיה לו wi fi חינם.
גבריאל נעמן: מה עם המצלמות?
בנימין ביטון: דקה.
בנימין ביטון: 90% מהעיר דימונה שלנו במצלמות ועד סוף השנה הבאה נשלים את כל העיר.
בנימין ביטון: אלה פרמטרים לעיר חכמה.
בנימין ביטון: מה עשינו באשכול ושכללנו את זה?
בנימין ביטון: בגלל המרחקים הגיאוגרפיים לקחנו שלושה דברים שהם חשובים לנו, בריאות, אדוני, תגיד לאדון ליצמן, זה דבר שבאמת יש פערים בערי הפיתוח, במקום להקים את בית החולים בבאר שבע, היו צריכים להקים אותו או בלהבים או בדימונה, אז הוא קיבל החלטה להקים בית חולים נוסף, אז אמרנו מצפה, הערבה התיכונה, דימונה, ערד, כל אלה, מרחקים, אמרנו שתוך כדי, אנחנו עכשיו בתהליך יחד עם משרד הבריאות, יחד עם הקופות הכלליות, שאנחנו נקים אותן, תבוא לבדיקת רופא, אתה לא צריך לנסוע לבית חולים סורוקה, תשב אצל הרופא המטפל שלך, ייפתח לינק 'רופא מומחה', כל הדברים האלה ייעשו דרך זה.
בנימין ביטון: דבר נוסף, לימודי חינוך.
בנימין ביטון: חינוך, שזה חשוב, נכון?
בנימין ביטון: כולם מדברים על המורה הפרונטלי, אבל לא צריך, היום אפשר ללמוד גם למידה מרחוק.
יגאל להב: אי אפשר, אתה לא מקבל אישור של האקדמיה.
יגאל להב: דיברנו על זה מקודם, לא היית.
בנימין ביטון: בסדר, אז אנחנו בתהליך, שלחנו את זה למל"ג.
בנימין ביטון: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, דיברו על נושא הסייבר, שהוא חשוב מאוד, בירת הסייבר במדינת ישראל היא באר שבע, אבל מי שלא יודע בירת האקדמיה תהיה בדימונה.
בנימין ביטון: בשנה הבאה, ב-2019, הולכת לקום מכללת הסייבר בדימונה.
בנימין ביטון: 120 סטודנטים.
בנימין ביטון: אז אפשר לעשות.
בנימין ביטון: אז חברת הכנסת אמרה, יש פערים, עדיין לא הכול ורוד, לא הכול טוב, אבל אנחנו היום, מי ששולט במדינה, ויסלחו לי חברי הכנסת והשרים, השלטון המקומי הוא השלטון שמוציא את הדברים לפועל.
בנימין ביטון: אם הממשלה, והיא מבינה את זה, לא רק הממשלה הזאת, גם הממשלה הקודמת, אני חייב לתת מחמאות ל - - - ושלא תגידו, אמנם אני איש ליכוד - - -
אורי מקלב: לא, אתה לא איש פוליטי.
בנימין ביטון: יש מהפכה אמיתית, אני אומר, סוף סוף הבינו, אם בוחבוט, שהוא איש מפלגת העבודה, אמר לראש הממשלה בוועידת הגליל, 'אדוני ראש הממשלה, אני מפרגן לך ואני אומר לך, מעלות זה לא מעלות של לפני 20 או 30 שנה'.
בנימין ביטון: שלומי זה לא שלומי, לפי מה שהוא אומר, עוד חמש שנים.