GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: אני מודה לך ואני מבקש שבעוד שלושה חודשים אתם תכתבו לנו, לוועדה, בצורה מפורטת, מה אתם מתכוונים לעשות, לא בכסף שיש לכם, כי הוא מועט מאוד, מועט מדי, אמרתי את זה בצורה ברורה, אלא איך אתם רואים את תפקידכם כסוכני הסוגיה הזאת בתוך המערכת המחקרית של מדינת ישראל.
דב חנין: המוסד לביטוח לאומי, ד"ר אסיסקוביץ.
דב חנין: למה אתה יושב מאחור, אדוני?
דב חנין: בוא שב פה לידי.
דב חנין: אני רוצה לשאול אותך, אדוני, קרן המחקרים שלכם, 180 מיליון ₪ לשנה, אפס שקלים לנושא הזה, למה?
שרון אסיסקוביץ: אני אשתדל לענות כמיטב ידיעותיי, אני מודה שידיעותיי הן מצומצמות, אבל ממה שידוע לי על הכסף שקרן המחקרים של המוסד לביטוח לאומי מפנה למחקרים בתחומים שונים, חלקם צבועים לאוכלוסיות מסוימות וחלקם עוסקים בפרויקטים שחוצים אוכלוסיות לפי ההגדרות עצמן.
שרון אסיסקוביץ: אני אשמח לספק לוועדה, אין לי איתי מידע על חלוקה של הכסף שהוצא מתוך קרן המחקרים.
דב חנין: אני מקבל את התשובה, קודם כל תשובה כנה.
דב חנין: אני מבקש, אדוני, אנחנו נכתוב למנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.
דב חנין: שוב, יכול להיות שהנתונים שבידינו אינם מלאים, יכול להיות שהתמונה היא אחרת, אז אנחנו נשמח לראות שטעינו, אבל לא נראה לי הגיוני שהמוסד לביטוח לאומי, שאחד התחומים המרכזיים שלו זה תחום הזקנה, ישקיע אפס שקלים מקרן המחקר שלו לכל הסוגיות שאנחנו מתעסקים בהם.
דב חנין: זה פשוט לא הגיוני, זה לא סביר.
קריאה: בושה.
שרון אסיסקוביץ: אני מסכים איתך ובהחלט יהיה חשוב לברר את הנתונים, כי אני חושב שזאת לא התשובה.
דב חנין: תברר את זה ונראה איפה הדברים עומדים.
דב חנין: תודה לך בכל מקרה על התשובה.
דב חנין: ואנחנו נמשיך עם מר יוסף ון זוהרן, הפורום לקידום ביומד בירושלים.
יוסף ון זוהרן: השם שלי ג'ו ון זוהרן, אני מירושלים ביוסיטי, זה פורום של אנשי מקצוע בתחום הביו ואנשי יזמות שמנסים לקשר עסקים בינלאומיים ומשקיעים בינלאומיים לביו חדשנות בתוך העיר ירושלים ואנחנו עושים סינרגיזם בין כל המגזרים השונים, אקדמיה, תעשייה, ממשלה, משקיעים פיננסיים על מנת לדחוף את הביו ביזנס בעיר ירושלים.
יוסף ון זוהרן: לעשות חדשנות זה מאוד מאוד קשה.
יוסף ון זוהרן: בדרך כלל אנשים מחפשים את קיצור הדרך להגיע לתכלס.
יוסף ון זוהרן: הבעיה של הבריאות, של בריאות בגיל זקנה, שזה אחד מהנושאים הקשים ביותר בתחום הבריאות, עדיף לטפל באנשים צעירים, בריאים, single factor, מאנשים עם הרבה הרבה פקטורים.
יוסף ון זוהרן: מה שגילינו בארץ, ברשת שלנו, יש לנו כמעט 2,000 חברים, 200 חברות, זאת אומרת יש המון הזדמנויות בישראל שאפשר לקדם את איכות החיים של אנשים ולחסוך כסף למדינה ולא עושים את זה, כי אין גוף-על שמנסה לעשות איגום משאבים וקביעת משאבים.
יוסף ון זוהרן: מה שנורא נחוץ זה להקים מין ועדה על קידום טכנולוגיות לשיפור איכות החיים והארכת חיים של אזרחים של גיל הזהב.
יוסף ון זוהרן: אני אתן דוגמה, נמצא כאן פרופ' יקיר קאופמן מהרצוג - - -
דב חנין: הוא הדובר הבא.
יוסף ון זוהרן: אז אני לא אדבר, אבל יש נושא אחד שבישראל יכול לחסוך חמישה מיליארד שקל ולתת איכות חיים להמון אנשים וזה מנתונים שגילו בהרצוג.
יוסף ון זוהרן: זה רק נושא אחד.
יוסף ון זוהרן: וזהו.
דב חנין: ד"ר קאופמן, מנהל רפואי של בית חולים גריאטרי הרצוג.
יקיר קאופמן: המחקר היום מראה שניתן לחסוך על ידי מניעה של כמעט 50% ממקרים של המחלה הכי קשה שפוקדת את הגיל המבוגר, עם עליית גיל האוכלוסייה הממוצע, וזה מחלת הדמנציה והאלצהיימר.
יקיר קאופמן: היום המחקר מראה שניתן למנוע חלק גדול.
יקיר קאופמן: מדינת ישראל מוציאה היום, זה נתון שיוצא ממשרד הבריאות, 12 מיליארד שקל בשנה על טיפול בדמנציה ואלצהיימר.
יקיר קאופמן: זה מספר שניתן לחסוך ממנו עד 50%, קרי שישה מיליארד שקל, על ידי זיהוי מוקדם של גורמי סיכון לדמנציה ואלצהיימר.
יקיר קאופמן: לצערי מערכת הבריאות היא בעיקר תגובתית, כאשר אדם כבר חולה ואז מתערבים, בדרך כלל זה מאוחר מדי.
יקיר קאופמן: אנחנו לא עושים מספיק כדי להיות פרואקטיביים, כדי לזהות אנשים עם גורמי סיכון בקהילה ולהשפיע, לזהות את האנשים האלה ולהוריד להם את גורמי הסיכון שקשורים באורחות חיים, אם זה תזונה, אם זה פעילות גופנית ובעיקר מה שיוצא עכשיו מהמחקרים הגדולים ביותר שנערכים בעולם, שאחד הגורמים הכי חזקים לתחלואה ותמותה בגיל השלישי זה העניין של יציאה לפנסיה.
יקיר קאופמן: זה גורם לירידה במשמעות, תחושת בדידות, החמרה של דיכאון, סטרס וחוסר גירוי קוגניטיבי.
יקיר קאופמן: כל זה בא כאשר אדם יוצא לפנסיה.
יקיר קאופמן: מחקר ענק שנערך עכשיו, כבר 20 שנה באירופה, מחקר ה-SHARE, שמדינת ישראל היא חלק מהמחקר הזה, מראה בצורה שלא משתמעת לשני פנים שלרוב האנשים יש ירידה מבחינת מדדי הבריאות שלהם באופן משמעותי ואז רוב הכסף יושקע אחרי היציאה לפנסיה.
יקיר קאופמן: יציאה לפנסיה זה אפליה על בסיס גיל.
יקיר קאופמן: היום זו אפליה שהיא יותר קשה מהאפליה המגדרית או מגזרית.
יקיר קאופמן: לצערי מה שקורה, שאנשים בשנות ה-60 לחייהם, הרבה פעמים מבחינה מקצועית הם בשיאם.
יקיר קאופמן: יש לנו מצב שהוא lose lose situation, שמוסדות מפסידים על ידי זה שהם מפרישים אנשים לפנסיה, האדם עצמו מידרדר מבחינה בריאותית והמשק הישראלי מפסיד מיליארדים.
יקיר קאופמן: אם היינו מאחרים את גיל הפנסיה ויוצרים מדיניות ממשלתית לתעסוקה בגיל המבוגר ומפסיקים עם האפליה על בסיס גיל מבחינה מקצועית היינו יכולים לחסוך למשק עשרות מיליארדים בשנה.
יקיר קאופמן: שוב פעם, החיסכון בדמנציה זה שישה מיליארדים, אבל אותם גורמי סיכון שיוצרים דמנציה הם אותם גורמי סיכון לכל הסיבות העיקריות לתחלואה ותמותה.
יקיר קאופמן: זה בעצם העתיד שלנו כשאנחנו מדברים על בריאות של הגיל השלישי ובכלל איכות חיים שלהם.
יקיר קאופמן: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לעשות מה שביסמרק עשה לפני 250 שנה כשהוא קבע את גיל הפנסיה לסביבות גיל 60, אז תוחלת החיים הייתה בממוצע בגילאי 40, היום הכפלנו את זה ויותר וזה הולך ועולה, אנחנו לא יכולים להמשיך להרשות לעצמנו כמדינה להוציא אנשים לפנסיה בגיל מוקדם וחייבים לשנות גם את החקיקה וגם את התכניות הלאומיות כדי להמשיך להעסיק אנשים בגיל מבוגר.
יקיר קאופמן: גם תכניות הביטוח והפנסיה לא עומדים בנטל הזה כי אנשים חייבים להיות עסוקים.
דב חנין: הדברים שלך חשובים, אני אשמח לקבל ממך נייר מסודר, לא רק בעניין הפנסיה, אלא בעניין גורמי הסיכון ואנחנו נבדוק את עמדת הגורמים המקצועיים.
דב חנין: אני רק חייב לומר לך, אני הגעתי לכנסת מהאוניברסיטה, לימדתי משפטים באוניברסיטת תל אביב ואני זוכר עד היום מרצים מבריקים, אנשים באמת עם תרומה מדהימה שפתאום אמרו להם 'רגע, הגעת לגיל 67, עכשיו שלום'.
קריאה: גם רופאים.
דב חנין: זה דבר שעד היום אני לא מצליח לתפוס אותו.
דב חנין: אז יש לפעמים אנשים שעובדים עבודות קשות ומחכים מחכים לרגע שבו הם ייצאו לפנסיה, יש גם כאלה, אבל המנגנון האוטומטי הזה שמפריש אנשים שהם באמת, כמו שאמרת, ובצדק, אדוני, בשיא כוחם, לפנסיה כי כתוב הוא מנגנון אווילי.
צפרירה הלל דיאמנט: אגף הגריאטריה במשרד הבריאות מקדם שלוש תכניות לאומיות שבהם בהן יש גם נושא של רשם ומחקר מלווה, התכנית למניעת נפילות, שעליה דיברתי, יש את התכנית לדמנציה ואת התכנית לטיפול פליאטיבי שכולם בעצם עוסקים בגיל השלישי מתוך הראייה של המנדט של האגף לגריאטריה.
דב חנין: גב' אורן, מנכ"לית גישה לחיים.
שרית אורן: אני שרית אורן, אני מנכ"לית ארגון גישה לחיים, לשעבר 'תשקופת', שהיושב שלה הוא פרופ' בן קורן.
שרית אורן: אני רוצה להסב את תשומת לבך לשלושה כיוונים חדשים בעיניי.
שרית אורן: האחד, דיברו על patient centered care, כל הנושא של המטופל במרכז וההתייחסות הייתה יותר לפן הביולוגי, אבל אני חושבת שההתייחסות צריכה להיות לפן הפסיכו ביו סוציאלי ולאו דווקא הצד הביולוגי.
שרית אורן: אחד מהדברים שחסרים במדינת ישראל זה מחקר, מאוד דומה למה שכבר התקיים בארצות הברית, משום מה אנחנו תמיד מקבלים את הכול כמה שנים באיחור, הנושא שנקרא dying in America.
שרית אורן: בטח חלקכם מכירים אותו, מחקר מאוד מקיף שנעשה ובין היתר ניסה לברר הוצאה של עלויות בשנת החיים האחרונה.
שרית אורן: בארצות הברית מדובר על כמעט רבע מעלויות הבריאות על מטופל ואני תוהה למה במדינת ישראל של 2018, אחרי חוק זכויות החולה וכו', אין עדיין מחקר מקיף כזה שמנסה לנסות ולהבין מה המשמעות של well being, טיפולים באיכות חיים, איכות חיים שהיא לאו דווקא איכות חיים ביולוגית, אני מדברת גם על איכות חיים נפשית, אני מדברת פה על משמעויות בחיים, הזהות החדשה, המשמעות שלי בעת מחלה כרונית, מה זה אומר שאני מזדקן ואני כבר לא חלק מהקהילה, זקנה במרפסת.
שרית אורן: כל הדברים האלה ביחד, אנחנו לא מספיק מטפלים בהם, לא מספיק מודעים להם ואין לנו מחקר מקיף פה בישראל.
שרית אורן: זה אחת.
שרית אורן: הדבר השני הוא ייפוי כוח מתמשך רפואי.
שרית אורן: זה תחום שעבר כל מיני שינויים בתקופה האחרונה, בשנה האחרונה, ואני חושבת שהגיע הזמן סוף סוף אחת ולתמיד לבחון למה אנשים לא ממלאים אותו, למה רופאים, רופאי משפחה ורופאים גריאטריים לא מספרים עליו, למה כל בן אדם שמגיע לגיל 67 ומעלה לא נאמר לו אוטומטית 'יש לך ייפוי כוח רפואי'.
שרית אורן: זה חלק, דרך אגב, מאיכות חיים.
שרית אורן: הנושא האחרון דווקא לא קשור לחולים עצמם אלא לרופאים, למטפלים.
שרית אורן: לא יודעת עד כמה אנחנו מודעים לתהליכי שחיקה ותשישות חמלה בקרב המטפלים הסיעודיים, הרופאים המטפלים בתחום הסיעודי.
שרית אורן: הגיע הזמן אולי לעשות איזה שהוא מחקר לאומי שיש בצדו מהלכים יישומיים שבסופו של דבר המלצות איך צריך לפעול כדי לקיים את זה.
שרית אורן: אני יכולה להגיד לך שהיום אנחנו עושים פעילות גם בהדסה הר הצופים וגם באסותא עם מתמחים, הדברים שיוצאים שם הם מטורפים לחלוטין ואנחנו עם מתמחים, אנחנו בכלל לא הגענו לשלב הרופאים שכבר בתוך העניין הזה שנים.
שרית אורן: זה מטורף מה שאנשים מרגישים, איזה תשישות חמלה.
דב חנין: ההערות שלך הן חשובות, במיוחד ההערה האחרונה.
דב חנין: אנחנו צריכים להתייחס לבן אדם בגיל הזקנה לא בבידוד, אלא כחלק מרקמה שמסביב לו, אנשים שמטפלים בו או תומכים בו ולפעמים בעצמם נשחקים והקושי שלהם הוא גם מקרין בסופו של דבר על אותו אדם שנמצא בזקנה.
דב חנין: תודה על ההערה החשובה.
צפרירה הלל דיאמנט: לגבי הטיפול הפליאטיבי, ברור לנו שחלק גדול מהמערך הטיפולי כולל את הצוות המטפל.
צפרירה הלל דיאמנט: יש לנו רופאים, יש לנו אחיות ויש לנו כוחות עזר ומטפלים, איך שלא נקרא להם.
צפרירה הלל דיאמנט: אגף הגריאטריה מקדם מהלך שבו אנחנו מכשירים במוסדות גריאטריים אחיות ועובדות סוציאליות כדי לתמוך בצוותים שמטפלים.
צפרירה הלל דיאמנט: זה קורס שנערכו כבר שניים, מעל ל-60 מוסדות והתהליך מתקדם, זאת אומרת המודעות לכך שצריך לתמוך במטפלים קיימת וזה נעשה במסגרת התכנית לטיפול פליאטיבי.
דב חנין: המודעות, גברתי, אולי קיימת אצלך ואצל האנשים בצוות שלך, אבל בפועל אני אומר לך שהמציאות היא איומה ונוראה.
דב חנין: אין לי מילה אחרת לתאר את זה.
דב חנין: אני רואה אנשים ונשים שמטפלים באנשים מבוגרים, אני חושב שהם אנשים קדושים, הם עובדים קשה, אבל בתנאים בלתי אפשריים ואם הם נשחקים אני רק יכול להבין את זה.
דב חנין: אולי בצמרת המקצועית שגברתי נמצאת בה יש הבנה לעניין הזה, אני חושב שעדיין אנחנו רחוקים מכדי שזה יחלחל לכל האנשים שמטפלים בפועל.
דב חנין: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לד"ר שירלי רזניצקי, מנהלת המחלקה לחקר הזקנה, מכון ג'וינט ברוקדייל.
שירלי רזניצקי: שלום.
שירלי רזניצקי: אני רוצה בהזדמנות הזאת להעלות נושא אחד על הפרק וזה סקר הקשישים האחרון.
שירלי רזניצקי: סקר הקשישים האחרון נעשה בשנת 1997, לפני יותר מ-20 שנה ובעצם לא נעשה מאז סקר מקיף על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שיכול לתת תמונת מצב על מצב הזקנים בישראל ויכול לתת תמונה שתאפשר תכנון עתידי של הצרכים של הזקנים במדינת ישראל.
שירלי רזניצקי: יש את סקר ה-SHARE שכבר הוזכר פה, אבל הוא לא מקיף קבוצות אוכלוסייה ספציפיות והוא לא מאפשר ניתוח של קבוצות אוכלוסייה ספציפיות כמו זקנים זקנים שזו קבוצת אוכלוסייה שהאחוז שלה באוכלוסייה והכמות שלה באוכלוסייה הולכת ועולה, זקנים ערבים, שגם שם ההזדקנות היא מואצת בשנים האחרונות ותהיה מואצת גם הלאה, וגם הזקנים הצעירים, כדי ללמוד מה הצרכים שלהם.
שירלי רזניצקי: אנחנו עוסקים במגוון של תכניות של הערכת צרכים של זקנים והערכת תכניות שנעשות עבור זקנים, חלקן בשיתוף עם המוסד לביטוח הלאומי, אבל אני חושבת שסקר לאומי לקשישים הוא צורך חיוני וכדאי שהוא ייעשה לפחות כל עשר שנים ולא אחרי 20 שנה.
נעמה רותם: אני יכולה לענות על זה?
נעמה רותם: אני מהלשכה לסטטיסטיקה.
דב חנין: שמך.
נעמה רותם: שמי נעמה רותם, אני ראש תחום בריאות בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
נעמה רותם: זו תשובה מעצבנת, מה שאני אגיד עכשיו, בדרך כלל סקרי קשישים הם פוסט מפקדיים, גם 97' היה שנתיים אחרי מפקד ואנחנו תכננו, הקימו קבוצות עבודה לסקר לכזה אחרי מפקד 2008 וזה נפל כמובן על מימון מכיוון שהמוסדות שמממנים העדיפו לממן את SHARE.
נעמה רותם: אז SHARE קיים, SHARE זה סקר שוטף, זה הרבה כסף לעשות סקר קשישים בלמ"ס ופשוט לא יכולנו להגיע למימון הנדרש.
נעמה רותם: המשרדים שהסכימו לממן נתנו חלק מאוד מאוד קטן.
נעמה רותם: אז זו באמת צריכה להיות החלטה לאומית, את מה מממנים.
דב חנין: גב' גופמן.
סיון גופמן: קודם כל תודה, אני מייצגת את קבוצת עמל, אנחנו חברה פרטית וגם אנחנו מתוך איזה שהיא הבנה של השדה הרמנו את הכפפה והקמנו מרכז מחקר אקדמי.
סיון גופמן: היתרון שלנו זה באמת שאנחנו מגיעים לשדה ואנחנו רואים מה באמת קיים בקרב האוכלוסייה הקשישה.
סיון גופמן: אני רוצה לספר לכם על מחקר שעשינו בשיתוף עם מכון הרצג, בהמשך למה שנאמר על הגישה הפסיכו סוציאלית.
סיון גופמן: המחקר בחן את הנושאים של פגיעות וחוסן בקרב קשישים, בעיקר בקרב אוכלוסיות מסוימות כמו הורים שכולים, קהילה גאה, באמת אנשים שמועדים לכל מיני מצבים רגשיים קצת יותר בעייתיים, כשגם אנחנו מנסים ליישם מזה תכניות טכנולוגיות לקהילה, אם זה פיילוט של מתן צמידים לקשישים שמנטר אחר הפעילות של השינה והצעדים כדי שיוכל באמת לעשות איזה שהוא משהו משתף ולדווח למשפחות שלהם וגם לדווח לרופא, במידה שיש איזה שהיא ירידה, או שימוש בטכנולוגיות של VR במצבים של דמנציה כדי לשפר את איכות החיים של הקשיש, גם אם הוא בבית וגם אם הוא במוסד.
סיון גופמן: אנחנו ממשיכים באופן עצמאי גם בנושא הזה.
דב חנין: יש איתנו נציגה של המועצה הבריטית בישראל, נמצאת?
דב חנין: אתה הנציג, בבקשה.
יהונתן מנדלבאום שור: אני מנהל תכנית BIRAX בתחום ההשכלה הגבוהה במועצה הבריטית בישראל.
דב חנין: לפני שתאמר את דברך אני חייב בגילוי נאות.
דב חנין: לפני הרבה שנים נשלחתי על ידי המועצה הבריטית לפוסט דוקטורט באוקספורד, אז אני מנצל את ההזדמנות כדי להודות לך, לא על זה אני רוצה לדבר, אבל בכל זאת אני חייב לגלות את זה בפני הנוכחים, אולי זה יעורר בפני מישהו איזה שהיא שאלה.
יהונתן מנדלבאום שור: המועצה הבריטית מפעילה מזה כשבע שנים את תכנית BIRAX שהיא תכנית שעד לשנה הנוכחית עסקה ברפואה רגנרטיבית, משרד המדע הוא אחד השותפים שלנו בתכנית הזאת, תכנית שמתבססת בעיקרה על פילנתרופיה בריטית, גם ישראלית, אבל בעיקר פילנתרופיה.
יהונתן מנדלבאום שור: לפני שנה המועצה המדעית שלנו, בראשות פרופ' רות ארנון ופרופ' לורד רוברט וינסטון, החליטו לכוון את התכנית הבאה של BIRAX בתחום חקר הזקנה.
יהונתן מנדלבאום שור: קול קורא פורסם בסוף חודש מאי והוא רץ כרגע להצעות משותפות של חוקרים ישראלים ובריטים למחקרים בסדרי גודל של מענק של כ-400,000 פאונד לשותפות כזאת.
יהונתן מנדלבאום שור: בנוסף אנחנו משיקים כנס גדול מאוד בלונדון, בחודש ספטמבר הקרוב, שיעסוק בתחום הזקנה בהשתתפות חוקרים ישראלים, חוקרים בריטים, אנחנו ניגע גם בתחום הרפואה המותאמת אישית, קצת ביג דאטה, שזה מאוד מאוד חשוב בתחום הזה, ואנחנו מקווים להפיק מדע איכותי ברמה הגבוהה ביותר כמו שתכנית BIRAX הובילה בשנים האחרונות.
דב חנין: מר אלכס פרידמן, מנכ"ל 'נכה לא חצי בן אדם'.
אלכס פרידמן: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין, שותפנו למאבק הנכים.
אלכס פרידמן: דיברנו היום וגם מקודם בוועדה אחרת על תוחלת החיים שעולה כל חמש שנים בשנה אחת.
אלכס פרידמן: מדברים על זה שזה סוג של נטל, אבל תוחלת החיים זה לא נטל, זו ברכה וצריך לשפר ולדאוג שתוחלת החיים תעלה אף יותר.
אלכס פרידמן: יחד עם זאת אני בתור בן אדם עם מוגבלות קשה יודע מה זה לחיות עם מחלות ועם מוגבלות ולכן איכות החיים היא דבר חשוב בפני עצמו ואולי אפילו יותר.
אלכס פרידמן: בניגוד להרבה מחלות ונכויות בגיל צעיר את רוב מחלות הזקנה אפשר למנוע, המדינה לא עושה זאת כמו, לצערי, הרבה דברים אחרים.
אלכס פרידמן: אני מודה לידידי ד"ר איליה סטמבלר על השותפות בפרויקט הזה, על הדיון החשוב הזה בוועדת המדע, לחברת הכנסת טלי פלוסקוב, ואני מבקש ממך, חבר הכנסת דב חנין, שנקבע דיון המשך, דיון מעקב מיד אחרי הפגרה על מנת לראות שבאמת הנושא הזה מתקדם ולא נשאר מאחור, כמו שהאוכלוסיות החלשות נשארו במשך עשרות שנים.
אלכס פרידמן: תודה רבה לכולכם.
דב חנין: אנחנו נסכם את הדיון ואני רוצה לומר כך, קודם כל ברור לכולנו, כל המשתתפים בדיון הזה, עד כמה אנחנו מתעסקים בשאלה חשובה.
דב חנין: אנחנו מדברים על פלח אוכלוסייה גדול, שהולך וגדל, ואנחנו רוצים להבטיח להרבה האנשים האלה חיים ארוכים, אבל כמו שאמר מר פרידמן, חיים באיכות חיים גם, באיכות חיים טובה ושאלת הידע והמחקר היא שאלה מאוד מאוד קריטית בהקשר הזה.
דב חנין: אני רוצה לברך את כל אלה שנמצאים כאן, קודם כל על העשייה שלכם והפעילות שלכם והידע שיש לכם.
דב חנין: אני חייב לומר שכשהתכוננתי לדיון וקראתי את המסמכים, יש גם כמה אנשים שלא הספיקו לדבר כאן, התרשמתי מאוד מהידע שנמצא אצלנו ומצטבר אצלנו בחברה הישראלית בכל מיני שאלות בריאותיות שקשורות לזקנה.
דב חנין: אז קודם כל כל הכבוד לאלה שעושים.
דב חנין: יחד עם זאת אני מאוד מודאג כשאני רואה את תמונת ההשקעות של מדינת ישראל בתחום הזה.
דב חנין: תמונת ההשקעות של מדינת ישראל בתחום הזה היא שערורייתית.
דב חנין: אנחנו מדינה שיש לה תקציבי מו"פ לא מבוטלים, אבל אחוז הכספים שמוקדשים לשאלה שהיא שאלה, איך אמר פעם ראש הממשלה?
דב חנין: החיים עצמם, להתעסק בחיים עצמם, אלה שאלות של החיים עצמם, וכשאנחנו רואים כמה כסף מקדישים לחיים עצמם לעומת דברים אחרים, אנחנו רואים שזה כסף מזערי, ממש כסף קטן, ממש ממש כסף קטן, זה לא מתקבל על הדעת, זה לא הגיוני וזה לא מקובל עלינו.
דב חנין: לכן בסיכום הדיון הזה אנחנו נפנה לראש הממשלה, לשר האוצר, לשר המדע ולשר הבריאות ונפנה את תשומת ליבם לחשיבות של הסוגיה הזו ולחשיבות של התקצוב שלה, ולשר הכלכלה כי הוא אחראי כמובן על חלק מהקרנות שעוסקות במחקר, על חשיבות הסוגיה מצד אחד והתקצוב המזערי מהצד השני.
דב חנין: זה פער שאי אפשר לסבול אותו ואי אפשר להתקיים איתו.
דב חנין: אנחנו נבקש באופן מיוחד, כמו שאמרתי במסגרת הדיון, התייחסות פרטנית של משרד הבריאות.
דב חנין: אתם מבחינתנו הכתובת הראשונה כי אתם הכתובת שאחראית מבחינת מדינת ישראל על בריאותם של בני האדם ולכן לא בתור הגורם המממן, אלא בתור הגורם המייצג את הסוגיה בתוך המערכת הממשלתית, אנחנו מבקשים מכם התייחסות מיוחדת לשאלה איך אתם כמשרד בריאות יכולים לקדם הגדלה של הנתח התקציבי שמוקדש לנושאים האלה בגופי המחקר השונים.
עירית אלון: אני חושבת שגם בתור גורם מממן יש חשיבות לעבודה של משרד הבריאות.
דב חנין: בהחלט, גברתי, אבל בתקציב של שמונה מיליון שקלים זה תקציב קטן.
דב חנין: אנחנו כמובן מעריכים כל שקל שמוקדש לדבר הזה, אבל זה בסופו של דבר תקציב קטן.
דב חנין: אנחנו נוציא מכתבים לגורמים המממנים באופן ישיר מחקרים, שהם המשרד למדע וטכנולוגיה, הקרן הלאומית למדע, הרשות הלאומית למחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית, ות"ת, הוועדה לתכנון ותקצוב, תכניות המחקר שלהם, קרן המחקרים של הביטוח הלאומי ומנכ"ל הביטוח הלאומי, האקדמיה הלאומית למדעים, המשרד לשוויון חברתי שהוא בסופו של דבר המשרד שמופקד על גמלאים בישראל.
דב חנין: אנחנו נפנה אליהם בבקשה להגדיל בצורה משמעותית את היקפי המימון של מחקרים שמוקדשים לתחום הזה.
דב חנין: וגברתי המנהלת, אני מבקש שכל הפרוטוקול של הדיון הזה - - -
ענת לוי: הנה יושב ראש הוועדה גם הגיע.
דב חנין: יופי, הנה הגיע אלינו היושב ראש הקבוע של הוועדה.
דב חנין: חבר הכנסת מקלב, החמצת דיון מרתק, אם כי קצת הייתי אומר מדאיג, אבל מרתק.
אורי מקלב: רציתי להודות לך על זה ש - - -
דב חנין: תודה שנתת לי את ההזדמנות לנהל את הדיון החשוב הזה.
דב חנין: אני מציע שכל הפרוטוקול של הדיון הזה, נעביר אותו לידי חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שעומדת היום בכנסת בראש ועדה מיוחדת שעסוקה בגיבוש תכנית אב לאומית לנושא הזקנה.
דב חנין: אני חושב שכל השאלות שהועלו כאן צריכות להיות גם חלק מתכנית האב הלאומית, שהיום הוצגה איזה שהיא טיוטה ראשונית של המסקנות שלה וזה צריך להיות חלק מזה.
דב חנין: אני גם מבקש מכל הגורמים שנמצאים כאן מסביב לשולחן להמשיך לראות את ועדת המדע, חבר הכנסת מקלב, שהוא יושב ראש הוועדה, מנהל פה באמת, אני אומר את שבחו בפניו, אבל את אחת הוועדות הכי איכותיות של הכנסת, אז אנא מכם, ראו את הוועדה שלנו ככתובת בעניין הזה.
דב חנין: את הדברים שאמרתם בדיון אתם מוזמנים גם להעלות על הכתב, להעביר בצורה מסודרת כמכתב אל הוועדה, אנחנו מבטיחים להמשיך ולייצג אתכם מול כל גורמי הכנסת והממשלה כדי שהסוגיות החשובות האלה ימשיכו ויידונו במלוא התוקף.
דב חנין: אדוני יושב ראש הוועדה, אני גם מציע, אף אחד מאיתנו לא יודע מה אורך חייה של הכנסת - - - (היו"ר אורי מקלב)
אורי מקלב: אתה מאחל לה אריכות ימים או לא?
דב חנין: בהיבט הזה כן, אבל אם אנחנו נזכה שהכנסת עוד תמשיך גם אחרי הפגרה לעבוד עוד כמה חודשים אני הייתי מציע לך, אדוני, יושב ראש הוועדה, לשקול לקיים גם דיון מעקב בנושא הזה ולשמוע מה התחדש מאז הדיון הזה.
דב חנין: ואני מתכבד לתת את רשות הדיבור ליושב ראש הוועדה.
אורי מקלב: אני רק באתי באמת להודות לך על זה שאתה מנהל את הישיבה בגלל צורך דחוף בוועדה שלא הייתה מתוכננת מראש, זו ועדה שדנה כמה דיונים רצופים בהתראה קצרה וקבענו את התאריך הזה עוד לפני קיום הוועדה ההיא, כך שאני נאלצתי, אבל אנחנו תמיד יודעים שיש לנו מישהו נאמן ותמיד מעמיד את עצמו במקום שצריך, זה חבר הכנסת דב חנין, שהוא גם שותף מאוד בכיר בוועדה הזאת ונמצא פה.
אורי מקלב: רק לפני כמה ימים היה דיון בנושא שאתה קידמת, אתה עומד בראש שדולת התחבורה הציבורית ביום התחבורה הציבורית, עוד אחד מהדברים הטובים שאתה עושה פה בכנסת.
אורי מקלב: אני שמח שבאמת ניהלת דיון שאתה מאמין בו וראית בו כדיון חשוב והמסקנות, אנחנו גם נראה איך לקדם.
אורי מקלב: אני מבטיחכם נאמנה שאנחנו נמשיך בדיונים האלה ואנחנו גם יודעים, הנושא של אריכות ימים וחיים הם ערך הכי חשוב, זה ערך שמחייב את כולנו, הכי עילאי.
אורי מקלב: לפעמים באמונה שלנו אנחנו חושבים שהעולם הזה הוא פרוזדור קצר, החיים הם חיי נצח, אז אם ככה צריך לקצר אותו, למה צריך להאריך אותו?
אורי מקלב: הפוך, אבל אמנם אנחנו מאמינים שיש אחרי החיים האלה חיי עולם הבא, איך שאנחנו קוראים לזה או בסגנון אחר, אבל התפקיד פה הוא באמת לעשות את המקסימום והתפקיד שלך עכשיו, בתקופה שאתה נמצא, לעשות את המקסימום הטוב.
אורי מקלב: ככל שמאריכים ימים כך באמת יש את האפשרות לפעול.
אורי מקלב: דקה אחת יותר חשובה בחיים כדי שתוכל לנצל ולעשות להיטיב, אחרי זה אתה לא יכול לעשות את זה יותר.
אורי מקלב: בעשרת הדברות, המצווה היחידה או החיוב היחיד שיש גם יחד עם זה תמורה, כבד את אביך ואת אמך למען יאריכון ימיך.
אורי מקלב: שואלים, אתה צריך לכבד את האבא והאמא בגלל שיאריכון ימיך?
אורי מקלב: אתה מוריד את זה בשבילך, כאילו משהו אגואיסטי, אתה עושה למען שלך יהיה טוב.
אורי מקלב: אני גדלתי הרבה בבית אבות, אבי היה רב ברמת גן, בבית אבות ברמת גן, ושם ראיתי באמת הרבה שנים ואבי היה אומר 'תראה, אתה רואה את היהודי הזה, חי, עושה, יש לו חיות, אתה יודע למה?
אורי מקלב: כי באים לבקר, הילדים שלו באים לבקר, המשפחה, יש לו קרובים, הוא באמת - - -'.
אורי מקלב: שיראו הדור הבא, שכיבדת את אביך ואת אמך ואתה על אף הזקנה באת ותרמת ועשית, אז ממילא גם אחרי זה, גם לך יהיה טעם בחיים, אתה תוכל להאריך ימים בזכות זה שיראו וגם הילדים שלך יעשו לך את מה שאתה עשית וממילא החיים שלך יהיו הרבה יותר בערך.
אליהו מזרחי: מעשה אבות סימן לבנים.
אורי מקלב: חוץ מזה אנחנו יודעים החיים של כל אחד זה לא רק בשביל עצמך, בעצם זה ערך לא רק פיזי, שאתה חי עוד כמה שנים, זה בעצם כל הסביבה, זה מחייב את כל הסביבה.
אורי מקלב: אריכות ימים גורמת שאנחנו כאנושות, יש לי למי לעשות, יש לנו למי לתת, יש לנו במי להתחשב, איך להיטיב את הדברים.
אורי מקלב: זה לא רק בן אדם ואריכות ימים חשובה רק לעצמו, לכל אחד שיש לו יותר שנים לחיות, אלא אנחנו צריכים בשנים האלה, זה מחייב את כל הסביבה, אנחנו צריכים להיערך לכך, לתרום לכך, להשקיע בזה, זה מחייב אותנו לאנשים שמאריכים ימים, גם להאריך ימים וגם למלא את זה בדברים טובים ובתוכן טוב ובאפשרויות המרביות.
אורי מקלב: אנחנו בעניין הזה נעשה את המקסימום ונמשיך את הדיון בנושא הזה, לפי המסקנות שאני אראה מה שקבעת.
דב חנין: תודה רבה, תודה רבה לכולכם.
יעל כהן-פארן: צהריים טובים לכולם, אנחנו נפתח את ישיבת ועדת המשנה בנושא קידום טכנולוגיות אנרגיה מתחדשת ומעקב אחר עמידת מדינת ישראל, ממשלת ישראל, ביעדים של הסכם פריז, הסכם האקלים.
יעל כהן-פארן: הנושא שלנו היום הוא מצב התכנית הלאומית להיערכות לשינויי אקלים.
יעל כהן-פארן: עד היום כמעט כל דיוני הוועדה עסקו במיטיגציה, עסקו בפתרונות שהוסכם עליהם בהחלטת הממשלה וכמובן בראייה הרחבה יותר העולמית בהסכם האקלים, הפתרונות לצמצום פליטות גזי החממה, צמצום ההשפעה שלנו בישראל ובעולם כמין האנושי על פליטות כאלה ואחרות שגורמות למשבר האקלים.
יעל כהן-פארן: היום לא נדון בנושא, היום נדון בצד השני, במה שמכונה אדפטציה.
יעל כהן-פארן: אני מניחה שסביב השולחן הזה המונח הזה מוכר, אני לא בטוחה שהוא מוכר לכל הציבור הישראלי ועל זה אנחנו באים לדבר ובעצם ההסתכלות של משבר האקלים, בין אם אנחנו רוצים את זה או לא, הוא, אפשר לומר שכבר כאן, אפשר לומר שמגיע הרבה יותר מהר ממה שחשבו, זה כבר לא הבעיה רק של הנכדים והנינים שלנו בסוף המאה.
יעל כהן-פארן: אני מסתכלת על הבנות שלי, הן נולדו בתחילת המאה, אני מאחלת להן שיחיו עד סוף המאה, אני כנראה לא אחיה עד סוף המאה, הן יראו את זה בעיניים כשהן יהיו מאוד מאוד קשישות, אבל בוודאי שזה כבר כאן.
יעל כהן-פארן: מפתיע מהכול הייתה הבעת ההפתעה של שר האנרגיה, שאחראי גם על המים, כשיצאו בקמפיין חיסכון במים לרגל חמש שנות בצורת, שאמר, הוא אמר את זה בתקשורת, אמר את זה מעל כל גל אתר מזדמן, שמשבר האקלים הפתיע והגיע מוקדם מהצפוי.
יעל כהן-פארן: אז כנראה שיש איזה שהוא נתק בין הדרג הפוליטי והדרג המקצועי והמומחים ומי שעוסק בנושא שבוא נגיד צקצק בלשונו ואמר, 'אני לא הופתעתי, אני שמעתי על זה כבר קודם'.
יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שההערכות של מומחים רבים שמשבר האקלים משפיע כבר על אזור המזרח התיכון, וכמובן עלינו בתוכו, וההשפעות הן כבר מורגשות והמקום של הדיון היום הוא קודם כל להבין מה קורה, איך נערכים לדברים ברמה הממשלתית וגם קצת לנסות לגשר על הפער הזה, שלא יהיו עוד שרים מופתעים וחברי כנסת מופתעים.
יעל כהן-פארן: אני חייבת להגיד שאני מעלה את הדברים בהרבה מאוד שיחות שלי, עם חברי כנסת כמובן ובאמירות שלי במליאה ובוועדות השונות כשעולה הנושא הרלוונטי, אני חושבת שיש פה מקום לקום להתריע כאן, כמדינת ישראל.
יעל כהן-פארן: אנחנו באחד האזורים שאמורים לפי כל התרחישים, לצערנו, להיפגע מכל שינוי אקלים ומכל משבר האקלים ואנחנו כבר חשים את זה היום, אבל בוודאי שאם נסתכל קדימה עוד 50 ויותר שנים הצפי הוא הרבה הרבה יותר גרוע.
יעל כהן-פארן: מה אנחנו עושים בעניין, האם אנחנו עושים די גם כדי לפתור את הבעיות הפנימיות שזה ייצור לנו וגם החוצה?
יעל כהן-פארן: האם אנחנו גם מהווים איזה שהוא גורם ברמה הבינלאומית?
יעל כהן-פארן: כמה שזה קשה לישראל לפעול בזירה הבינלאומית לפעמים, אבל כשזה נוגע לקידום טכנולוגיות היא יודעת לעשות את זה יפה.
יעל כהן-פארן: אבל להיות מי שזועק, כמו שמדינות האיים הקטנות זועקות, כי הן פשוט שוקעות או ישקעו בעתיד תחת הים, אבל הן הולכות, בכל ההתארגנויות הבינלאומיות, הוועידות הבינלאומיות, וזועקות את זעקתן, ואני בתחושה שכאן, ישראל, יש לה מקום קודם כל להבין ולהפנים שאנחנו צריכים לזעוק, כי המצב לא טוב באזורנו, ולצאת החוצה ולזעוק גם בפני הגורמים האחרים, כי ברור שישראל לא תישא לבדה את נטל הטיפול וצמצום ההתחממות הגלובלית.
יעל כהן-פארן: אנחנו נתחיל עם רשימת הדוברים, אני שמחה ומברכת כל אחד ואחת שהגיעו.