GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: הסרת חסמים היה חלק מהמחוללים של עצם הקמת ועדת המשנה כשאנחנו יודעים שהרחפנים האלה זה לא הרחפן עצמו ככלי טכנולוגי, אלא תוכנות שמתלבשות עליו או מידע שעובר לתוכו, נניח כמו תוכנת ייעוד בנייה שהוצגה בפנינו, תוכנת בנייה, פרויקט בנייה שיכול להיות היום מאות דירות ואלפי דירות, גם לחסוך בחיי אדם, גם ליעל את העבודה, לחסוך בעבודה.
אורי מקלב: כלי עבודה מובהק בשביל ניהול פרויקט בנייה.
אורי מקלב: אבל מה שמתברר יותר, מה שאנחנו צריכים לפעול, אדוני היושב הראש ומכובדי השר, זה הנושא הזה שאנחנו צריכים ברי תחרות עם מקומות אחרים.
אורי מקלב: אם שני מפתחים, אחד יושב במדינת ישראל, אחד יושב בחוץ לארץ, במדינה אחרת, והם מפתחים את אותו כלי, אז היתרון של השני שלא נמצא במדינת ישראל, הוא יכול להוציא את המוצר שלו כמה חודשים קודם ולהפוך את השני ללא רלוונטי, זה דבר שאנחנו צריכים להתמודד.
אורי מקלב: אם אנחנו רוצים להיות מובילים ברחפנים, בהסדרה, ההסדרה צריכה להיות איך להתגבר על הנושא הזה של חסמים.
אורי מקלב: חסמים יכולים להרוג את התחום הזה, יכולים להפוך אותנו לנגררים ולא למובילים.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להישאר בשוק הזה.
אורי מקלב: בזה שאנחנו נדע להוריד ולנטר את החסמים, שהם יכול להיות חסמים מוצדקים מבחינתנו, אבל אם לא נהיה שם, אדוני היושב ראש, אנחנו נעשה הרבה דברים, נייצר, נדע הרבה, אבל לא נוכל להיות ברי תחרות.
חיים ילין: אני מודה לשר אורי אריאל שהגיע.
חיים ילין: אני יודע שהזמן קצוב, אבל לפני שאני אתן לך אני רוצה לראות את הרחפן בתחום החקלאות, של עירד דביר.
חיים ילין: אנחנו עושים קצת היפוך של הסדר.
עירא דביר: שלום לכולם, שמי עירד דביר, תודה רבה על ההזדמנות.
עירא דביר: החיישן עצמו הוא 335 גרם, יהיו פה תמונות יותר טובות שאפשר לראות את זה הרבה יותר ברור וזה גם יחסוך זמן.
עירא דביר: קודם כל אני רוצה אולי לפתוח פתיחה קטנה שנוגעת לעניין החקלאות וכל הרחפנים, רבי להב וכנף קבועה.
עירא דביר: פרנק וונג, המייסד של DJI, אמר פעם הברקה גדולה מאוד, הוא אמר 'אין רחפנים, אין כטב"מים, יש מצלמות מעופפות'.
עירא דביר: במידה מסוימת אלה פלטפורמות שעל הפלטפורמות האלה יש את השאלה מה השימוש שעושים בהן.
עירא דביר: השימוש בחקלאות, וזה מה שאני רוצה לדבר היום, לתת לכם קצת כיוון להבין לאן העולם הולך, הוזכרה פה הרבה פעמים המילה צעצועים.
עירא דביר: אז העולם עובר גם בתחום המסחרי מצעצועים לכלים שהם הרבה יותר מקצועיים, מתחילים להתייחס יותר ברצינות לעניין.
עירא דביר: חקלאות מדייקת, מה שנקרא, או remote sensing, כולנו מכירים את זה, השווקים שלנו רלוונטיים להרבה דברים, אבל אני אתרכז היום דווקא בחקלאות כי זה אולי יותר מעניין כרגע.
עירא דביר: קודם כל התחום הזה הוא תחום שקיים למעלה מ-40 שנה, נאס"א עושה אותו עם לוויינים, את החישה מרחוק, אנשים בודקים מרחוק הרבה פעמים בתחומים מולטי ספקטרלים, היפר ספקטרלים, מנסים למצוא דקויות של ערוץ מסוים, של שני ננו מטר שאולי יגיד משהו כזה או אחר.
עירא דביר: במידה מסוימת, אני אגיד אמירה מאוד קיצונית, הנושא של remote sensing גובל בקטעים מסוימים בשרלטנות.
עירא דביר: מילה מאוד קיצונית ואני אתן אולי דוגמה.
עירא דביר: למה הדבר דומה?
עירא דביר: בן אדם מרגיש לא טוב, הולך לרופא, אומר לו 'תשמע, דוקטור, אני בשבועיים האחרונים לא מרגיש מי יודע מה', אומר לו הרופא, 'אתה יודע מה?
עירא דביר: תתרחק ממני, תעמוד ליד הדלת, אני אסתכל עליך טוב טוב ואני אגיד לך מה יש לך'.
עירא דביר: זה remote sensing בהגדרה.
עירא דביר: זה לא עד כדי כך קיצוני כי בסופו של דבר אתה נכנס לרופא, הרופא מסתכל עליך מבחוץ, הוא רואה, אם אתה צהוב לגמרי אז הוא יודע שיש צהבת, אם אתה צולע אז הוא רואה שיש לך בעיה ברגל, בודק עם סטטוסקופ, עושה את הבדיקות, עושה איתך שיחה ואומר 'לך ל-MRI', 'לך תעשה סיטי', 'תעשה אקס-ריי', ופה נכנס העניין של ההסתכלות הפרטנית.
עירא דביר: מה שקרה עם כל הכלים האלה שבשלב הראשון בחקלאות מה שנעשה, לקחו מה שעושים בלוויינים, NDVI, כולכם בטח שמעתם את המונח הזה בחקלאות, NDRE, יש GNDVI או - - - 40-30 מדדים כאלה שכולם מתבססים על אותו דבר, מה שהלוויינים עשו במשך שנים.
עירא דביר: הדבר הזה נותן תמונה כללית לחקלאי, חקלאי מזה יכול לדעת אם יש לו בשדה אזור שהוא יבש, יש אזור של מצוקה.
עירא דביר: לדעת ממש מה הבעיה, במעט מאוד מקרים מקבלים את הבעיה.
עירא דביר: כמו שאתם רואים, פה זה צילום מולטי ספקטרלי שיוצא מהחיישן הזה, שתיכף נראה אותו, שהוא מוצא ב- NDVI הזה, בחלק התחתון, את האזור, פתאום מבליט חלקה אחת מסוימת.
עירא דביר: זה מאתר ניסויים של חברה שנקראת יורופין סאקרוסיינס ולמעלה מסמן באופן אוטומטי איפה אזור המצוקה.
עירא דביר: מפה לדעת מה הבעיה, אי אפשר לדעת.
עירא דביר: אבל אם יורדים עם רחפן ומצלמים עם חיישן מולטי ספקטרלי מגובה של שלושה מטרים מקבלים את מה שאתם רואים מצד ימין.
עירא דביר: ומצד ימין זה כבר לא עניין של להגיד בוא ננחש לפי איזה אזור בספקטרום מה הבעיה, אלא רואים בעיניים מה הסיפור.
עירא דביר: את הדבר הזה ניתן לנתח גם בשפת מכונה, להגיע ולזהות מה הבעיות האמיתיות, לשם היום העולם הולך.
עירא דביר: כדי לצלם מגובה נמוך, אי אפשר לצלם שדות שלמים מגובה נמוך כי אז כמות הדאטה היא אינסופית.
חיים ילין: ובעצם אתה גומר עם פקח המזיקים, בגדול.
עירא דביר: צריך להגיע בסוף לדבר שהוא מכונה, שפת מכונה, שמזהה מה המזיק או מה המחלה ולבנות מאגר מידע, ביג דאטה כזה גדול, שאותו, על סמך זה שמוצאים מצוקה מלמעלה, יורדים כמו טלסקופ אחר כך למטה לאזורי עניין מסוימים, מצלמים בהם ואז עושים את שפת המכונה הזאת.
חיים ילין: זאת אומרת אתה תרסס או תיתן את מה שאתה צריך נגד המזיק בנקודה מסוימת לפני שהוא מתפשט לכל השטח ואתה תחסוך ריסוס על כל השטח?
עירא דביר: בדיוק, כל העניין, זה לא רק לחסוך את הריסוס, כי אם תיקח תפוחי אדמה למשל, קיבלת כימשון בתפוחי אדמה, לא זיהית את זה.
עירא דביר: הלוויין מגיע פעם בשבועיים, או שצילמת מלמעלה ועכשיו לך תעלה את זה לענן, מישהו ינתח את זה על הענן, בעוד 48 שעות תקבל תשובה, אחרי 48 שעות זה לא רלוונטי, כי אז כבר איבדת את השדה.
עירא דביר: אתה צריך להיות מסוגל לקבל דבר בשדה עצמו.
עירא דביר: אם אתה מצלם מלמעלה, מוצא נקודות עניין, שולח מיד רחפן שיצלם מגובה נמוך את האזור הזה, החקלאי מקבל את התמונה, הוא יכול לנתח בעצמו, או שעושים בשפת מכונה ואומרים לו 'תשמע, באזור הזה כנראה יש לך כימשון, לך תרסס מיד'.
עירא דביר: היום דרך אגב גם יש רחפני ריסוס כבר, אתה יכול לשלוח אותם לאותן נקודות ג'י פי אס ולעשות את העבודה.
עירא דביר: איפה הבעיה הייתה?
עירא דביר: אמרנו טוב, צריך ביג דאטה כזה של מולטי ספקטרלי של מחלות ומזיקים ומה שלא יהיה, הבעיה שלא היה אף חיישן בעולם שיודע לצלם צילום מולטי ספקטרלי מטווח קצר.
עירא דביר: זה נובע מפיזיקה פשוטה, העיניים שלנו מרוחקת ארבעה-חמישה סנטימטרים אחת מהשנייה, אי אפשר לעשות חפיפה בין תמונות כשאתה מצלם אותן במרחק שלושה מטרים, כי זה כבר - - - כל אחד יעשה את הניסוי הפשוט, שימו יד קדימה, תעצמו עין אחת, עין שנייה, הכול זז מצד לצד, אי אפשר לעשות חפיפה בין שתי התמונות.
עירא דביר: לצורך העניין הזה פיתחנו חיישן, זה החיישן, הוא נמצא פה, מבוסס על המצלמה של סוני, אנחנו רק נותנים את העדשה.
עירא דביר: זה למעשה שתי עדשות צמודות אחת לשנייה, משתמשים בסנסור.
עירא דביר: אני לא אכנס לכל הפרטים הטכניים, אבל זה מאפשר לעשות צילום מולטי ספקטרלי ממרחק גם של שניים, שניים וחצי מטרים, שלושה מטרים.
עירא דביר: מה מקבלים כתוצאה מזה?
עירא דביר: בגובה של שלושה מטרים אנחנו מגיעים לרזולוציה של 0.5 מילימטר לפיקסל, זה אומר שעל כל סנטימטר מרובע 400 פיקסלים.
עירא דביר: פה כבר מנתחים מידע.
עירא דביר: כל מי שמתעסק באנליטיקה יודע, garbage in garbage out.
עירא דביר: לא קיבלת חומר איכותי בפנים, עשית קודם רידנדסי או רצית איזה שהיא הורדה ברזולוציה החומר הלך, הכול נהיה פיוזד, אתה לא מקבל אותו.
עירא דביר: עכשיו, השוואה נגיד ללוויינים, שעם זה התחלתי.
עירא דביר: יש לוויין ונוס, לוויין מצוין של תעשייה אווירית שעשתה יחד עם התעשייה האווירית הצרפתית, ללוויין ונוס יש 12 ערוצים.
עירא דביר: הוא נותן רזולוציה של 5.3 מטר לפיקסל, זאת אומרת על כל מטר מרובע יש 0.04 פיקסלים.
עירא דביר: היום החיישנים המובילים בעולם של חברה, מי שמכיר את מייקוסנס, שנקרא מצלמת red edge, על מטר מרובע יש לה 216 פיקסלים.
עירא דביר: בגלל שלקחנו מצלמה של סוני, שהחיישן שלה יחסית גדול, אנחנו מוצאים שמונה מגה פיקסל לערוץ, כתוצאה מזה במטר מרובע אחד 3,460 פיקסלים.
עירא דביר: כך שגם אם מצלמים מגובה 100 מטר ולו ניתן היה, מבחינת רגולציה, לצלם מ-200 או 300 מטר היה עדיף, יש לנו שותפים, חברת בלו בירד, שמצלמים עם המזל"טים שלהם באוסטרליה שדות גדולים, אז הם מצלמים מ-500 מטר, כי הרזולוציה היא מספיק גבוהה כדי שאפשר יהיה גם לצלם מגבוה ולמצוא את נקודות העניין.
עירא דביר: אני קופץ מהר להמשך, פה זה נותן הדגמה, הבדל של איך נראית הרזולוציה.
עירא דביר: הדור הבא, וזה הדבר הכי משמעותי, אנחנו מוציאים באוגוסט חיישן שמבוסס על מצלמה של סוני, במקום שני אלמנטים אופטיים ארבעה אלמנטים אופטיים, עשרה ערוצים מולטי ספקטרלים, שזה למעשה תחליף לוויין, ביחס רזולוציה אחד ל-90,000 ממה שנותן ונוס.
עירא דביר: מחכים לנו בוולקני להתחיל לעבוד איתנו באוגוסט, ויקטור אלחנתי, ה-USDA, החוקר המוביל שלהם מחכה גם כן.
עירא דביר: את כל הקונספט הזה כבר הספקנו להוכיח בקוסטריקה בכל מיני פרויקטים, אבל הדבר החשוב ביותר, אתם רואים.
עירא דביר: זה מראה את כל התהליך, סורקים מלמעלה, עושים חישוב מולטי ספקטרלי, עושים אנליזה אוטומטית.
עירא דביר: בסופו של דבר את החקלאי שנמצא בקצה, כל זה ממש לא מעניין, הוא רוצה לדעת דבר אחד, כמו שהגשש אומרים, כמה ביד.
עירא דביר: הוא רוצה לדעת מה יש לי בשדה, אני בריא?
עירא דביר: אני חולה?
עירא דביר: צריך לרסס או לא צריך לרסס?
עירא דביר: וזה, זה הדבר אולי החשוב ביותר, שזה גם צריך להיות בסוף כלכלית מספיק זול כדי שהחקלאי ירוויח מהטכנולוגיה כסף כי אחרת כל זה משחקים.
עירא דביר: ולזה אנחנו מכוונים.
עירא דביר: יש לנו פה כמה תוצאות שעשינו בקוסטריקה על נושא של ניסוי של מחלות שלא קיימות בארץ.
עירא דביר: זה בנושא של הדרים, נושא של בלאק סיגטוקה, זה בבננות, גם כן לא מכירים את זה בארץ, חישובים של שטחים, כל מיני דברים כאלה.
עירא דביר: אבל זה כבר באמת לא - - -
חיים ילין: שאלה אחת, מבחינת הדאטה בייס של המחלות או המזיקים עצמם - - -
עירא דביר: היום התחלנו לבנות.
חיים ילין: בסדר, אבל אתה בונה לכל אזור דאטה בייס אחר, או שלא מעניין אותך, הזיכרון, שייקח את כל הדאטה בייס בעולם - - -
עירא דביר: בתיאוריה לכאורה אין הבדל.
עירא דביר: יש הבדל, אנחנו עובדים עם יורופין סאקרוסיינס, אנחנו - - - תפוחי אדמה בחמש מדינות מפולין ועד אנגליה, דרך סיציליה והולנד וצרפת.
עירא דביר: כי זה בכל מקום נראה אחרת.
עירא דביר: אבל כשאתה בונה אלגוריתם נכון, בונים את זה מכל החישובים של כל הערוצים המולטי ספקטרליים ביחד ובסופו של דבר יש לנו היום לשניים-שלושה גידולים, כמו קולורדו בגלל בלאק סיגטוקה ועל נושא של כימשון בתפוחי אדמה, יש לנו משהו שהוא כבר עובד בכל מקום, שגם בדקנו אותו, על סמך מה שעשינו באירופה בדקנו בארץ ורואים, זה מזהה את זה מצוין גם כן.
חיים ילין: שאלה אחרונה, נושא הזרעים.
חיים ילין: אחת הבעיות הקשות ביותר זה שברגע שהמחלה נמצאת כבר בתוך הזרע ולא מודעים אליה אתה בעצם אכלת אותה ולא יעזור כלום.
חיים ילין: זה קרה לא פעם אחת בזרעים של תפוחי אדמה שאנחנו קונים מאירלנד.
חיים ילין: איך אתה יכול, אם מסוגלים בכלל לאתר את המחלות האלה עוד לפני שהן מגיעות לזרעים ומגיעות אלינו.
עירא דביר: זה אני לא יודע.
עירא דביר: מה שאני לא יודע אני לא מדבר עליו.
עירא דביר: אנחנו מתעסקים היום עם הגידולים בשדה.
עירא דביר: את השימושים הנוספים במידע מולטי ספקטרלי והיפר ספקטרלי, יש המון שימושים, העובדה שאתה יכול להשתמש בחיישן הזה ולצלם איתו ממרחק קרוב, זה אומר שגם בבתי אריזה אתה יכול להשתמש.
עירא דביר: עשו כמה ניסיונות, בלו בירד עשו את זה, שמזהים גם עצמים מתחת להסוואה לצרכים צבאיים בכלל.
עירא דביר: זאת אומרת יש המון מקומות, יש הרבה שימושים.
עירא דביר: היום במשרד לאיכות הסביבה בארצות הברית חיפשו אצות במאגרי מים, אז הדברים האלה גם תופסים, כי אנחנו מכסים גם את התחום הכחול.
עירא דביר: יש המון יישומים, אנחנו בסך הכול מספקים את החיישן פלוס את התובנה הכללית מה ניתן לעשות איתו.
עירא דביר: תודה רבה לכם.
חיים ילין: כבוד השר, ידידי היקר, אורי אריאל, שר החקלאות.
אורי אריאל: תודה, תודה לחבר הכנסת חיים ילין על היוזמה ועל הביצוע.
אורי אריאל: פגשתי לפני כמה ימים את אלוף במילואים אמיר אשל באיזה שהוא עניין ודיברנו על היישומים בחקלאות.
אורי אריאל: היה לו סיכום של שורה אחת, תראו, פלטפורמות יש, מה שאתם רוצים, אין בעיה של פלטפורמות, אני חוזר על דברי עירא בערך, החוכמה היא לתת לנו כלים עכשיו להתחיל לצלם, לזהות ולדעת ולהבין מה ראינו כי בסוף צריך להבין גם מה רואים, רואים מצוין, צריך לדעת לאבחן.
אורי אריאל: אני חושב שבנושאים רבים בתחום החקלאות אפשר להגיד כבר כי מציון תצא תורה, זה כבר מתקיים.
אורי אריאל: מי שמסתובב בעולם רואה ויודע כמה מגיעים אלינו כדי ללמוד, להבין, לראות ובעיקר ליישם, כי היכולת שלנו היא כפולה, פעם אחת זה המדענים, מה שנקרא מו"פ, מחקר ופיתוח, ויש לנו אנשים מצוינים, אבל לא פחות מזה חשוב הקשר בין המו"פ לחקלאי.
אורי אריאל: החקלאי יודע לקבל את מה שהמו"פ עשה, ליישם בשדה ולהעלות במחשב, לא במכתב עם יונת דואר, אלא על המקום להגיד 'אדוני, וולקני, לא עובד, למה?
אורי אריאל: תבדוק את זה'.
אורי אריאל: הוא עונה לו, הם מדברים.
אורי אריאל: השיח רציף בתוך השדה, הוא בודק, הוא עונה לו והיכולת הזאת מדלגת על שלבים מאוד ארוכים.
אורי אריאל: במדינות אחרות עושים סימפוזיונים, 'ניפגש בעוד חודש, נראה, תביא לי דוגמה, אני אסתכל על זה'.
אורי אריאל: אלה, בניתוח שלי, היתרונות הכי גדולים שלנו ואנחנו עושים את זה בענק בהרבה מאוד דברים, שלא ניכנס אליהם עכשיו, אנחנו עושים את זה גם בזה.
אורי אריאל: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם, אומרים תמיד חזון אחרית הימים מהו?
אורי אריאל: זה כיתתו חרבותיהם לאתים, חנינותיהם למזמרות וכן הלאה, כולם מכירים, וגר זאב עם כבש.
אורי אריאל: דרך אגב, זה קורה במקום אחד כבר, אתם יודעים?
אורי אריאל: בגן החיות התנ"כי פה בירושלים, אבל כל בוקר מחליפים את הכבש.
אורי אריאל: בשלב מסוים הם ביחד, אחרי זה תודה.
אורי אריאל: בכל אופן חלק גדול מהפיתוחים האלה, גם נאס"א וזה, בקיצור, זה חנינותיהם למזמרות, זה פיתוחים צבאיים שההשקעות בהם הן בערך כמעט אינסופיות, הגזמתי, אבל הן עצומות ואם מישהו נורא צריך אז הוא יגיד 'קחו עוד 200 מיליון דולר'.
אורי אריאל: רק תראו מה עכשיו קיבלנו מארצות הברית לטובת ההגנה, כיפת ברזל, חץ הזה, חץ ההוא, כיפת קסמים, איך השמות?
אורי אריאל: יש פה חבר'ה שיודעים את זה יותר טוב ממני.
חיים ילין: שרביט קסמים.
אורי אריאל: שרביט קסמים, כן.
אורי אריאל: בסדר, אז הם נתנו עוד 500 מיליון דולר.
אורי אריאל: וזה לא הראשון וגם כנראה לא האחרון, כי אנחנו מצליחים אז יש טעם לתת עוד, זה לא דבר שנכשל ברוך ה', וכן, החוכמה היא לקחת הרבה פעמים את היישומים, בלעז אפליקציות, את היישומים הצבאיים ולתת להם יישומים אזרחיים ואז חוסכים הרבה מאוד זמן, הרבה מאוד כסף ועם תוצאות מצוינות, מהירות, ששוות לחקלאות.
אורי אריאל: הייתי אתמול בעוטף ישראל, אני קורא לזה, מה שמכונה עוטף עזה, בסדר, רחפנים נגד הבלונים וזה, חברים, זה יותר רציני.
אורי אריאל: עזבו את המשחקים שם, שם יש תשובה מאוד פשוטה, זה ירי אחד לברכיים ולא רחפנים ולא סרטונים ולא כאלה, אנחנו נמצאים במציאות שמדינת ישראל משקיעה כל שנה, מישהו יודע כמה אנחנו משקיעים במו"פ חקלאי?
אורי אריאל: אני אעזור לכם, 400 מיליון שקל כל שנה, ואנחנו מעריכים שסכום דומה לזה מושקע על ידי הפרטים בצורות שונות, זה חברות הזרעים, חברות כאלה, חברות אחרות, עירא, נעים להכיר, מה שנקרא, אני רואה אותו פעם ראשונה, אבל גם משקיע במחקר ופיתוח כמו אחרים ואולי זה יותר.
אורי אריאל: אנחנו מסתובבים סביב מיליארד שקל במו"פ החקלאי.
אורי אריאל: זה סכום אדיר, אבל לא אדיר מאוד.
אורי אריאל: זה לא מעט כסף ואנחנו שמחים שכל אחד מכם ייכנס לקולות קוראים שלנו ולכספים שלנו.
אורי אריאל: חלק גדול מהכסף הולך לוולקני, מי שמכיר קצת את המערכת, זה רוב הכסף, אבל יש עוד כספים, מדען ראשי וכן הלאה, וייקח את העזרה שהמדינה יכולה לתת.
אורי אריאל: זה לא הרבה מאוד, אבל זה משהו, כדי להטמיע זה בסדר, כדי להתחיל ללכת, וייתן לנו את המוצרים.
אורי אריאל: אני מסכם בזה, מדינת ישראל מייצאת הרבה דברים, בתחום החקלאות אני מדבר, על שום דבר אחר לא, היא לא תוכל להמשיך לייצא ולראות את ההכנסה העיקרית בעגבנייה ובפרי ההדר ואפילו לא בקנביס הרפואי.
אורי אריאל: אם אתם שואלים מה קורה עם זה, אנחנו מתקדמים.
אורי אריאל: מעט מאוד אבל אנחנו מתקדמים.
אורי אריאל: פרטים בהמשך, בכנס הבא.
אורי אריאל: בקיצור, מדינת ישראל תייצא בחקלאות שני דברים עיקריים, אחד זה ידע, השני זה טכנולוגיה ומה שיש פה מייצג את הטכנולוגיה ואת הידע, את שני הדברים, לא תמיד הם ממש ביחד, הם תמיד אחד ליד השני, ברור, ואנחנו בכיוון הזה.
אורי אריאל: אנחנו מנסים לייצא גבינות קשות לסין והמון דברים מהסוג הזה, זה לא הכיוון המרכזי שיוביל אותנו בדור הקרוב.
אורי אריאל: זה יחזיק עוד כמה שנים ונדחף עוד משהו חדש, אמרתי, קנביס רפואי, יש לנו במחסנית עוד שניים-שלושה דברים מעניינים, ישימים, שיש סיכוי בחמש-שבע השנים הקרובות.
אורי אריאל: אין בעיית מחסור של אוכל בעולם, בניגוד לכל הסיפורים והאגדות, אנחנו מייצרים כל הזמן יותר, יש בעיה של חלוקה שוויונית, זאת אומרת יש מדינות שאין להם כלום, יש מדינות שזורקים 30%-20% מהאוכל לפח.
אורי אריאל: לא אוכלים ולא צריך וכו' וכו', לא זאת הבעיה, הבעיה היא לייצר יותר דברים בהוצאות יותר נמוכות כדי שזה יהיה זמין לכל אחד.
אורי אריאל: אנחנו על זה ונשמח לראות כל אחד מכם יחד איתנו ועם החקלאים ועם החקלאות ותודה רבה לחיים ילין, שבחר נושא מעניין.
חיים ילין: אם אני כבר פה, לפחות ליהנות.
אורי אריאל: ובהצלחה.
אורי אריאל: אני מצטער שאני לא שומע אתכם, לסיבותיי, בסדר?
חיים ילין: אורי, תודה.
חיים ילין: רחפן תחום הבינוי.
אורי אפק: שלום.
אורי אפק: אנחנו לא מפתחים פלטפורמה ולא חומרה, אלא משתמשים ברחפן מהמדף, הרחפן הלבן של חברת DJI שהוזכרה קודם, למעשה 70% מתעשיית הרחפנים, מי שעשה את המהפכה זה הרחפן הזה.
אורי אפק: לוקחים רחפן צעצוע, או רחפן שמשמש לשימושים פרטיים והופכים אותו לרובוט שטס באתרי בנייה באופן אוטונומי ומנתחים את הדאטה כדי לתת ערך לעולם הבנייה.
אורי אפק: הבנייה זה אחת התעשיות הענקיות בעולם, 13% מהתוצר העולמי, אבל עדיין מאוד מאוד ידנית, עדיין הבנייה מנוהלת הרבה עם נייר ועיפרון ואנשים שמסתובבים באתר הבנייה ורואים מה קורה שם.
אורי אפק: בהיעדר טכנולוגיה הפיקוח הזה בסופו של דבר מייצר הרבה מאוד דחיות וחריגות בתקציב, אנחנו מכירים את זה גם בפרויקטים בישראל, נכון גם לשאר העולם.
אורי אפק: אנחנו כאן נכנסים ועוזרים לחברת בנייה לנהל את עצמה, אבל גם ללקוח של חברת הבנייה לנהל את פרויקטי הבנייה שהוא מממן, והלקוח של הבנייה הוא עוד יותר עיוור מהחברה עצמה לגבי מה שקורה שם.
אורי אפק: במקרה שלנו הדרך שבה שאנחנו עושים זה סריקה אוטונומית של אתר הבנייה ואנחנו מתמחים ביצירת הטסה אוטונומית באמצעות הטאבלט כאן, שאתם רואים שהוא מחובר דרך השלט לרחפן.
אורי אפק: אינטרפייס קל שמאפשר להטיס סביב בניין, לסרוק את החזיתות, לסרוק מעל, פרויקטים גדולים וגם פרויקטים מצומצמים יותר, לגובה.
אורי אפק: אחר כך אנחנו מעבדים את המידע הזה לעולמות של תלת מידע על הענן ומייצרים תובנות שמאפשרות לנהל יותר טוב את האתרים.
אורי אפק: כשאנחנו מדברים על יזם ויזם הרבה פעמים זה המדינה, זה משרד השיכון, זה משרד הביטחון, ואלה הלקוחות שלנו, זה מאפשר לנו לנהל את כספי הציבור שהולכים לבנייה ואלה כספים מאוד מאוד גדולים, להבין לאן הם הולכים, לפקח על הקבלנים, שלא תמיד האמת היא נר לרגליהם ואנחנו נותנים עיניים למדינה בפיקוח על הפרויקטים שהיא מממנת.
יותם אברהמי: בנוגע ליכולת של הרחפן הקטן לעמוד בתנאי אקלים קשים, אם יש לנו מזג אוויר קשה ברמת הגולן או יש לנו רוח חזקה, או גשם.
אורי אפק: הרחפן הזה עומד בערך ב-20 קשר, האח הגדול שלו, שנמצא שם, כבר עומד בתנאים יותר קשים גם של גשם וגם של רוח, אבל הוא עולה הרבה יותר, כך שהתשובה היא שיש פתרונות לדברים האלה, ראינו גם פתרון עוד יותר גדול, הבעיה היא שהם מהר מאוד עולים בכסף שנדרש, במחיר כדי לבצע את זה.
אורי אפק: אנחנו מתחילים בפתרון שהוא זול, שהוא מצומצם בעלויות שלו כדי לאפשר לו להיכנס לכמה שיותר אתרים.
אורי אפק: צריך לזכור שבבנייה, בסוף, הרבה פעמים כשמזג האוויר גרוע גם לא בונים ולכן אנחנו פחות או יותר באזור הזה, אבל זה נכון שיש מצבי קיצון כאלה.
אורי אפק: נראה כמה דוגמאות של כמה שזה עושה.
אורי אפק: אנחנו מסוגלים למשל לבדוק איך התקדמו עבודות עפר והמערכת שלנו כבר עצרה חשבוניות לתשלום בעיריית ראש העין, של כמיליון שקל.
אורי אפק: אנחנו מתעדים גם שינויים תוך כדי תהליך הבנייה ולמעשה מייצרים דאטה בייס של דברים חפורים בתוך הקרקע שאחר כך נשכחים ועולים עליהם עוד פעם עם טרקטורים, ועוקבים אחרי השינויים באמצעות אלגוריתם גילוי שינויים שלנו.
אורי אפק: כאן לדוגמה, באחת העיריות שאנחנו עובדים איתם, לא עשו חניות נכים.
אורי אפק: זה ויזיביליות, אנחנו מגיעים לפרטים שמגיעים עד לרמת מנכ"ל החברה הכלכלית והם הולכים ועושים דברים.
אורי אפק: הנה, זה למשל דוגמה לאחד האי-מיילים, לא רוצה לחשוף ספציפית מי זה, 'תלך תבדוק, תלך תעשה', על בסיס המידע שאנחנו מביאים מהשטח ישר לשולחן של מקבלי ההחלטות.
אורי אפק: דוגמאות של בטיחות, הנה עובד שישן באתר הבנייה.
אורי אפק: מוריד את הנעליים, שם את הקסדה על הפנים והלך לישון, וזה אתר בנייה פעיל, מעליו יש מנוף שעובד.
אורי אפק: עוד בעיות בטיחות בגובה, שאנחנו מוצאים באמצעות המערכת שלנו.
אורי אפק: אנחנו מדברים על בטיחות של רחפנים, אני לא מכיר אף אחד שמת מרחפן, אבל 40-30 איש מתים באתרי בנייה בישראל, אנחנו מסוגלים לעזור למנוע את אובדן החיים הזה וכאן אני מצטרף לפניות לרגולטור.
אורי אפק: אנחנו הצד שהרגולציה עליו היא מאוד קשה, היא יותר קשה מכל מקום אחר בעולם, הצד שמקיים את החוקים ויש מדבקות על האתר הזה, ואנחנו רוצים להגיע למצב שלא אנחנו נצטרך להטיס את הרחפן עבור הלקוחות שלנו, אתרי הבנייה, אלא שהחברות הקבלניות יוכלו להטיס עבור עצמן והיום הרגולציה לא מאפשרת את זה, היא כבדה מדי לחברת בנייה להטיס עבור עצמה.
חיים ילין: אני אשאל שאלה פה.
חיים ילין: לכל בניין הרי חלק מהעלויות זה פיקוח על בנייה.
חיים ילין: אתה בא ואומר, יש פה מפקח, אז שהוא יוכל או מישהו מטעמו, זה לא משנה, מטעמכם להסמיך אנשים שיכולים להטיס את זה מבחינת הרגולציה.
יותם אברהמי: השאלה אם זה חוסך עלויות מהבחינה הזו.
אורי אפק: בוודאי, כיוון שהעלות העיקרית היא כוח אדם היום והרחפן הזה לא עולה כמעט כסף.
חיים ילין: אוקיי, אני לא נכנס לזה כרגע.
אורי אפק: אם יהיה אפשר להסמיך מישהו מאתר הבנייה בעלות נמוכה להטיס, יהיה אפשר לטוס כל יום ולא פעם בשבועיים או חודש כמו שהיום.
חיים ילין: אנחנו חייבים להמשיך הלאה.
אורי אפק: תודה רבה לכם.
אבישי פדהצור: ברשותך, רק הערה קטנה.
אבישי פדהצור: כל ישראל כשרים, בזה אין לנו ספק, אני רק רוצה להזכיר שכטב"מ, ראשי תיבות כלי טיס בלתי מאויש, זה שהוא בלתי מאויש והוא כלי טיס, יש אסדרה למדינת ישראל לכלי טיס, כשאתה מפעיל כלי טיס בהפעלה מסוימת אתה צריך להישאר בזה, הכלי עצמו צריך להיות מאושר, צריך להיות לו תעודת כושר טיסה, אז חלילה שלא תצא תקלה בפני הוועדה כאילו שיש חלל באסדרה.
אבישי פדהצור: חזקה על כל מי שהציג פה שהוא מכיר את הדינים ואת כל הרישיונות, אבל שלא יהיה מצב כזה שמישהו צופה מהצד ואומר אולי - - -
איילת נחמיאס ורבין: מה זאת אומרת, דרימליינר ורחפן לא יהיו באותה אסדרה.
אבישי פדהצור: אז קודם כל, גברתי, כל הדברים האלה, כמו שאמרנו, אני אעשה את זה בתמצית, אם יש עוד שאלות אני אשמח להרחיב, כל הדברים הללו הם בהתאם לשימוש מסווגים או ככלי טיס או כטיסנים.
אבישי פדהצור: רוב החבר'ה שהציגו פה עד עכשיו זה לא פנאי וספורט, ברגע שזה לא פנאי וספורט זה כלי טיס, ברגע שזה כלי טיס, המטיס צריך רישיון, הפלטפורמה עצמה, אין לי מילה טובה לפלטפורמה, מי שיעזור לי יבורך, העצם עצמו צריך רישוי לכשירות האווירית שלו, כמו הטסט לאוטו.
אבישי פדהצור: כאשר אני עושה את זה במסגרת ה - - -
איילת נחמיאס ורבין: כבר נכון להיום?
אבישי פדהצור: כבר נכון להיום, גברתי, כן.
אבישי פדהצור: החקיקה שאנחנו עושים עכשיו מטרתה להקל, אבל כבר היום, ולפעמים נוצר הרושם כשמדברים על רחפנים, כי זה נושא שהוא מאוד מאוד שובה את הלב ואת העין, אז יש תחושה של ואקום.
אבישי פדהצור: לא, יש אסדרה.
אבישי פדהצור: אז נכון שאולי האכיפה קצת חלשה, כי לא הכול כאן מסכן חיים, אבל האסדרה בראש ובראשונה נועדה לחכם שעיניו בראשו, שלא בודק את גבולות החוק אלא שיש לו אחריות אישית ומשמעת.
חיים ילין: חברים, לי יש ישיבת סיעה שאני חייב להתיישר אליה ולא יעזור כלום, יש לי בוסים מעליי, אתם יודעים.
אבישי פדהצור: זה היה חשוב להבהיר את זה, שהרגולטור בחדר לא - - -
חיים ילין: לא, בסדר.
יניב גלניק: תודה רבה שהזמנתם אותי.
יניב גלניק: שמי יניב, אני מחברת זיפליין, אנחנו החברה היחידה בעולם שעושה היום משלוחים באמצעות מזל"טים בממדים של מדינה שלמה.
יניב גלניק: אני אחראי על הפעילות באפריקה ובמזרח התיכון ואני מאוד מודה לכם על ההזמנה.
יניב גלניק: אני היום רוצה מאוד בקצרה לספר לכם על מה אנחנו כבר עושים, שנתיים אנחנו פעילים - - -
איילת נחמיאס ורבין: אתם כמו המשלוחים של אמזון?
יניב גלניק: אז לאמזון אין משלוחים, אמזון מאוד רוצים לקנות אותנו, שאנחנו נעשה בשבילם את המשלוחים, אבל הם כבר ויתרו על הניסיון שלהם ואני יכול להסביר למה הם ויתרו.
יניב גלניק: גם גוגל ונצ'רס לאחרונה השקיעו בנו מאותה סיבה.
יניב גלניק: אנחנו החברה היחידה שעושה את זה היום, יש רק מדינה אחת בעולם שמרשה את זה, לטוס מעבר לראיית העין בצורה אוטומטית לחלוטין, שזה רואנדה, ושם אנחנו היום יכולים להביא את המוצרים שלנו לכל מקום בכל רואנדה, אנחנו מתרכזים בעיקר בלוגיסטיקה של בריאות, כבר הצלנו מעל ל-1,500 חיים ברואנדה וזה שהצלחנו להביא את מנת הדם או את התרופה ממש לאותו הכפר באותו הרגע שהם צריכים אותה.
יניב גלניק: הבאנו את רואנדה למצב שלא רק ששום דבר לא פג תוקף, תחשבו על זה, ואף פעם לא נגמר המלאי.
יניב גלניק: אפילו בכפר הכי רחוק, שאפילו אין אליו כבישים, בכל מזג אוויר, יום ולילה, תוך בערך רבע שעה אני יכול להביא להם כל תרופה, כל סוג דם שהם צריכים ובצורה הזאת בעצם המצאנו מחדש את המערכת הלוגיסטית.
יניב גלניק: אנחנו מאוד שמחים להביא את הטכנולוגיה הזאת גם לארץ, כי אנחנו צריכים אותה.
יניב גלניק: אז אני רוצה מאוד בקצרה להסביר לכם איך זה עובד ומה אנחנו עושים.
יניב גלניק: התחלנו באמת ברואנדה, עם מעט מאוד בתי חולים, רק דם ורק מקרי חירום.
יניב גלניק: היום אנחנו מגיעים לכל רואנדה, כמו שהסברתי, ולא רק דם.
יניב גלניק: גם מכשירים רפואיים שהם מאוד יקרים ואי אפשר להחזיק אותם בכל כפר ובכל בית חולים אפילו, תנו לי להחזיק את זה אצלי במחסן, תוך רבע שעה זה יכול להגיע לכל מקום.
יניב גלניק: אז איך זה עובד?
יניב גלניק: יש לנו רוקח.
יניב גלניק: אנחנו עכשיו קיבלנו פרס של חדר הדם הכי מפותח בכל אפריקה, זה יושב ברואנדה.
יניב גלניק: זה מקרה של אישה שמדממת אחרי לידה, היא צריכה שתי יחידות דם, אותו רוקח לוקח אותן מהמקררים כמו שאתם רואים, מעביר את זה במערכת שלנו, שהיא מחוברת דרך ה-back end למערכת הבריאות שלהם, אנחנו מחוברים מן הסתם לרת"א באמצעות ה-back end, זה החבילה עם המצנח שלנו, שככה הוא מעביר את זה למי שמפעיל את כלי הטיס.
יניב גלניק: כך אנחנו מטיסים אותו.
יניב גלניק: אנחנו עובדים במקום מאוד קטן, של 50 על 50 בערך, אנחנו מטיסים אותו ככה מהמשגר שלנו.
יניב גלניק: כל הטכנולוגיה הזאת עם מהנדסים שלנו, אנחנו עושים אותם, ממש ביד אנחנו מובילים אותם ואת כל המערכת הזאת אנחנו מפעילים בעצמנו רק עם עובדים מקומיים.
יניב גלניק: המזל"ט מוטס ככה, מגיע למהירות של 160 קילומטר לשעה ולמזל"ט הזה יש טווח של 160 קילומטר.
יניב גלניק: אנחנו מאוד מהירים ובאמת הוא אוטונומי לחלוטין מהנקודה הזאת שהוא עוזב את המשגר.
יניב גלניק: מה שאתם רואים פה זה ה-UTM הראשון בעולם שמשתמשים בו ברשות תעופה אזרחית.
יניב גלניק: לרשות התעופה יש את אותו הוויזיביליטי שלנו יש.