GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בנימין ביטון: יש המון משאבים, המון תקציבים - - -
2186: בני, לא כדאי לך להיות חבר כנסת.
בנימין ביטון: לא רוצה.
בנימין ביטון: אני לא רוצה, אני אמרתי, לא רוצה.
בנימין ביטון: לא חבר כנסת, אתה רואה?
בנימין ביטון: הרבה חברי כנסת ושרים רוצים ללכת להיות היום ראשי ערים, ירושלים, תל אביב.
אורי מקלב: מאיר, מה אתה אומר לו?
אורי מקלב: כדאי או לא?
אורי מקלב: השאלה מה מאיר לוחש לו.
בנימין ביטון: מאיר לא לוחש לי ומאיר היה ראש עיר מצוין ואמרתי את זה, מאיר פתח ועשה את דימונה ומיתג את דימונה והביא אותה והוא התחיל, לא רק את דימונה, את כל ערי הפיתוח, הוא לא אמר 'שתו לי ועשו לי', זו הייתה רק תקופה אחרת, שלא היו הרבה משאבים, היום יש תקופה של המון משאבים, ראשי ערים התחלפו.
בנימין ביטון: אני כממלא מקום יושב ראש השלטון המקומי אומר לך, התחלפו 100 ראשי רשויות, יש שלטון מקומי חזק, טוב.
בנימין ביטון: בוחבוט השאיר לנו צוות ניהולי מצוין של השלטון המקומי, אמרתי את זה לסמנכ"ל השלטון מקומי, דברים שבאים אנחנו עושים, לא בוכים.
בנימין ביטון: בארבע וחצי השנים האלה אנחנו השבתנו אולי פעם אחת לשמונה-תשע שעות, אנחנו מקבלים את מה שמגיע לנו.
בנימין ביטון: יש עוד הרבה דברים שלא נפתרו.
בנימין ביטון: אני חושב שהיום הזה פתח לנו, לכולנו, גם לחברי הכנסת, שהביא אותנו מאיר לקדמת הבמה, להראות שאנחנו נמצאים על המפה.
בנימין ביטון: ולך, אדוני היושב ראש, תודה.
בנימין ביטון: אני חושב שזה דיון חשוב מאוד, דיון של קדמת הבמה.
בנימין ביטון: נעשה את זה ביום אחד.
בנימין ביטון: גם צריך להגיד לשר אופיר אקוניס, כי נמצאים אצלנו הרובוטיקה.
בנימין ביטון: מי שלא יודע, דימונה זכתה במקום הראשון כבר שנה שנייה בעולם ביוסטון, ייצגו אותנו, ועל זה מגיע להם הרבה מחיאות כפיים.
בנימין ביטון: לא מוחאים כפיים, בלי כפיים.
אורי מקלב: לא, זה בסדר, בשביל הנוער זה בסדר.
בנימין ביטון: אני אמרתי, הרובוטיקה, תודות לזה שאתם הוועדה שהוצאתם קול קורא, יחד עם השר, כדי לתת להם מלגות.
בנימין ביטון: זה עולה לנו הרבה כסף.
בנימין ביטון: איך מאיר אמר בוועדת החינוך?
בנימין ביטון: כל נסיעה כזאת חצי מיליון שקל לרשות המקומית, לנסוע, 60-50 תלמידים.
בנימין ביטון: אין לכם מה להיבהל, תלמידים, גם ליהמן, גם זינמן, יש לכם כסף.
בנימין ביטון: יישר כוח, תודה רבה.
אורי מקלב: כל הכבוד, באמת דברים חמים, במיוחד מה שחשוב בדבריך שיש תקווה, שצריך לראות קדימה.
אורי מקלב: אני אומר, המוטיבציה, כשרואים את המוטיבציה שיש ודווקא במקומות האלה, אני חושב שזה צריך לדרבן אותנו ולחייב אותנו הרבה יותר.
אורי מקלב: ויש את היכולות, זה לא בשמים, זה אצלנו.
אורי מקלב: היא קרובה אלינו ואנחנו באמת יכולים לתת לזה שיפור ודחיפה בלתי רגילה.
אורי מקלב: לפני שאני עובר אליך, מרדכי ארנון, טלי הירש שרמן, מנהלת אגף תורת הבנייה ופיתוח הנדסי ממשרד הבינוי והשיכון.
טלי הירש שרמן: כן, בוקר טוב.
טלי הירש שרמן: אני רוצה לציין, בהמשך לדברים הנעימים שאמר ראש עיריית דימונה, אז משרד הבינוי והשיכון הכין מדריך הנדסי לצוות תכנון וניהול של ביצוע תשתיות ופיתוח מתמחי עיור חדשים.
טלי הירש שרמן: המדריך מתייחס למכלול התשתיות והמערכות שישתלבו בעיר עתידית, בעיר חכמה.
טלי הירש שרמן: למשל גז טבעי, פינוי אשפה, מערכת קולחין וכמובן מערכת תקשורת.
טלי הירש שרמן: המטרה היא פעם אחת לאפשר לכל עיר במדינת ישראל, בטח ובטח לערים ושכונות שמפתח המשרד, להפעיל עיר חכמה בכל דרך שירצה לנכון, ואחת המטרות העיקריות של המדריך זה פשוט למנוע פתיחה וסגירה של כבישים ומדרכות בשביל, כמו שציינו פה, להטמיע מערכות תקשורת ודברים עתידיים שיאפשרו תפעול נכון וחכם של ערים חכמות.
טלי הירש שרמן: המדריך יהיה, פעם אחת, מוטמע בפעילות של המשרד, יהיה מחייב כשהמשרד בא לפתח שכונות וערים חדשות ופעם אחת כלי למקומות שבהם המשרד אינו פועל, כלי בידי השלטון המקומי, בידי רשויות מקומיות להטמיע את המדריך בעיר שלו.
טלי הירש שרמן: המדריך גם יכלול מודל כלכלי, כך שכל ראש רשות יוכל לבחון מה העלות של תוספת של מערכת כזו או אחרת.
אורי מקלב: יש לכם מעקב אחרי השימוש בתוכנה הזאת?
טלי הירש שרמן: זה משהו שהוא חדש, הטיוטה נמצאת אצלי.
טלי הירש שרמן: המדריך נמצא לפני פורום התייעצות בכירים במשרד הבינוי והשיכון ובממשלה.
אורי מקלב: אני שוב אשאל את השאלה, איפה השלטון המקומי נמצא בתוך ההתיציעצויות האלה?
טלי הירש שרמן: השלטון המקומי יוזמן ביולי.
אורי מקלב: אני אומר לכם, נמצא כאן צחי, גם מאיר, השלטון המקומי, מבחינת ההשקעה שלו ורואה פני עתיד בנושא הטכנולוגי, הקים, ממתי המינוי שלך?
אורי מקלב: לקחו אנשים בעלי מקצוע ממדרגה ראשונה כדי לקדם את הנושאים האלה.
אורי מקלב: משרדי הממשלה צריכים להפנים את זה שיש היום כתובת, הם יודעים לא פחות היום ממשרדי הממשלה, מומחים בשטח, יודעים לתת מענה, יודעים לעשות את שיתופי הפעולה ויודעים להתאים חליפה לערים, לומדים את השטח.
אורי מקלב: זה לא יכול להיות בלי שיתוף פעולה.
מאיר כהן: מול מי אתה עובד?
צחי שלום: מה זאת אומרת?
מאיר כהן: עם מי היום יש לך - - -
צחי שלום: עם איזה משרדים?
צחי שלום: אנחנו עובדים עם מטה הסייבר, עם ישראל דיגיטלית.
אורי מקלב: כן, אבל אתה יודע שאנחנו היינו כאן כתובת לאי שיתוף פעולה עם מערך הסייבר.
אורי מקלב: לא משנה, עם גוף ממשלתי, התברר פה שכשהוא פונה לא עונים ולא יכול להיות, התברר כאן שבאמת - - - תשובה, אבל הדברים האלה, השלטון המקומי היום נפתח, יש לו את הכלים להכיל את זה, חבל שלא נעשה את זה.
אורי מקלב: את אומרת תשתיות, זה נכון, אבל צריך לזכור עוד דבר, לא יכול להיות שחברת חשמל עושים, נניח יודעים כבר לעשות חיבור תשתיות - -
טלי הירש שרמן: מסכימה.
אורי מקלב: - - חברת חשמל אומרת עכשיו, 'לא בא לי בתכניות העבודה שלי, אני לא עושה את זה עכשיו.
אורי מקלב: זה לא עכשיו אצלי בסדר היום'.
אורי מקלב: כאן צריכה להיות רגולציה.
אורי מקלב: זה דבר יפה, אבל צריך להכריח ולחייב לשלב את כולם באותו ליין.
טלי הירש שרמן: השלב הבא הוא באמת לאחר הכנת המדריך, שהוא באמת משהו תורתי ותיאורטי, לבוא ולהטמיע אותו בשלבי הביצוע, כמו שאמרת, וליישר קו עם החברות, חשמל, בזק וכל חברות ה - - -
אורי מקלב: תודה לטלי.
טלי הירש שרמן: עוד מילה אחת, ברשותך, מאגף התכנון, שיש לו פעילות משלימה.
שולמית גרטל: שולמית גרטל, מתכננים ערים ואזורים באגף התכנון של המשרד.
שולמית גרטל: רק ממש משפט, בתכנון שלנו אנחנו מקפידים על הנגשה של כל השירותים של העיר באמצעות תכנון גם במסגרת הטכנולוגיה החכמה וגם באמצעות מגע פיזי בין התושבים.
שולמית גרטל: זה קשור לעירוניות, לבנייה מרקמית, תכנון קומפקטי.
שולמית גרטל: מדובר בעידוד עירוב שימושים ועריכתיות על ידי תכנון מדרכות כמו שצריך, הצללה, מרחקי הליכה משירותי הציבור למסחר ולתעסוקה, קרבת התחבורה הציבורית היעילה וכן מדובר גם בבנייה ירוקה.
שולמית גרטל: כפי שנאמר, דימונה היא דוגמה אדירה.
שולמית גרטל: חלק גדול מהתכנון שנעשה שם נעשה בשיתוף המשרד, אנחנו מאוד גאים בהישגים של דימונה.
שולמית גרטל: אני רק אזכיר שלעניין זה יש לנו מין כלי מדידה לכל הנושאים האלה שציינתי ויותר וקוראים לו דוח 360 וזה באמת כלי מדידה, מין צ'ק ליסט כזה שמסביר שכשמתכננים עיר מה הם הדברים שיוצרים עיר ירוקה, עיר חכמה, עיר שפועלת ביעילות המיטבית.
שולמית גרטל: תודה רבה.
אורי מקלב: יפה מאוד, תודה על הדברים.
אורי מקלב: אני באמת חושב, צחי, ליזום פגישות עם ראשי ערים שמעוניינים, מפעם לפעם, עם המשרד, פעם זה מינהל התכנון, פעם זה משרד השיכון, כדי ללמוד את הדברים האלה.
אורי מקלב: אני חושב ש - - - ואנחנו גם נעזור בעניין הזה.
רועי אלרום: חבר הכנסת מקלב, אם אפשר לחזק מה שהם אומרים?
רועי אלרום: מרכז השלטון המקומי הוא חשוב, אבל בסוף מי שמתכנן עם המדינה, אם זה משרד השיכון או רשות מקרקעי ישראל, תלוי כל רשות עם מי היא עובדת, היא חלק מצוות התכנון.
רועי אלרום: כשאנחנו מתכננים שכונה, דימונה, מעלות, אנחנו קובעים מה יהיה, זה ראשי הרשויות קובעים אם תהיה תקשורת מתאימה או תאורת לד חכמה, תנופת הפיתוח שיש ברשויות מאפשרת לנו לפחות בשכונות החדשות, ומתוך ההכנסות גם להכניס את זה לוותיקות אחר כך, את הטכנולוגיה החכמה, שזה התשתית, חלק מהתשתית לעיר החכמה, זה תלוי ברשויות המקומיות.
רועי אלרום: עם מרכז שלטון מקומי, בלי מרכז שלטון מקומי, זה תלוי ברשות המקומית.
רועי אלרום: ואני צריך לציין שמטה הדיור, אמנם היא לא פה, הם לא מונעים מאיתנו גם להעמיס את העלויות האלה על הוצאות הפיתוח, ההיפך, הם מאשרים הוצאות פיתוח.
אורי מקלב: זה יפה, צריך לציין את ראשי הערים, שכשהם עומדים מול יזמים, מול בנייה, הם עומדים על הדברים האלה.
אורי מקלב: תראו היום בערים, הם לא מתעסקים - - -
רועי אלרום: זה עוד בפיתוח, זה עוד לפני היזמים.
אורי מקלב: בפיתוח, זה כשיש משרד השיכון, אבל בחלק - - - יש פיתוח היום שאתם עושים לבד?
רועי אלרום: כן, ודאי, הכול לבד.
רועי אלרום: היום רשויות מקומיות בעידוד המדינה - - -
בנימין ביטון: הכול הכול.
בנימין ביטון: רשויות מפתחות, פיתוח עצמי.
בנימין ביטון: אין יותר את התקורות שהיו לוקחים לנו, 8%-7%, אנחנו מכניסים אלינו.
רועי אלרום: אם הן רוצות.
אורי מקלב: ואתם עומדים בזמנים?
רועי אלרום: אל תחשוף את הפרטים, בני, לא כדאי לך.
אורי מקלב: הרב מרדכי ארנון, איך להציג אותך?
אורי מקלב: אתה רוצה עיתונאי, עורך מדור בריאות בעיתון, שיש כאלה שקונים את העיתון רק בשביל המדור שלך?
אורי מקלב: אני יודע שכשאתה נמצא יש מצב רוח.
בנימין ביטון: זה רב שגדלנו עליו.
מאיר כהן: אסור כבר להגיד פופיק ארנון?
מרדכי ארנון: מותר, אבל זה לא כל כך נכון.
אורי מקלב: כשאתה נמצא יש מצב רוח, זה בטוח.
מרדכי ארנון: בוקר טוב לכולם, אני עכשיו מקלקל לכם את מצב הרוח.
מרדכי ארנון: אני אדבר קצת כמו אפיקורס.
מרדכי ארנון: אני כופר בביטוי עיר חכמה, טלפון חכם ובית חכם.
מרדכי ארנון: זה הבל הבלים, זה אחיזת עיניים, זה גניבת דעת.
מרדכי ארנון: יש אנשים חכמים וחז"ל אמרו '
מרדכי ארנון: חכמים היזהרו בדבריכם וכל שכן במעשיכם'.
מרדכי ארנון: ואתם יושבים פה, האנשים החכמים, שדואגים לאוכלוסייה מכל מיני היבטים, כל מיני דברים, נשמעו דברים חכמים - - -
אורי מקלב: תוריד את הכובע קצת.
אורי מקלב: הכובע מסתיר אותך.
מרדכי ארנון: אני כותב בעיתון משפחה בנושא בריאות.
מרדכי ארנון: אני הייתי חולה מאוד לפני תשע שנים, עברתי לאורח חיים בריא וחזרתי בגיל שלי 20 שנה אחורה, לכן אני כל כך נלהב להעביר את התורה הזאת לאחרים.
מרדכי ארנון: לפני שנה ליוויתי מישהו לבית חולים 'שערי צד', הייתי במיון ואני פשוט הזדע
מרדכי ארנון: זעתי ממה שראו עיניי, אין שם מקום לעבור במעברים, מיטות והכול עם חוטים והכול עם שקיות כאלה של אינפוזיה.
מרדכי ארנון: שאלתי שם מישהי שמכירה אותי, היא אחראית על המיון, היא אמרה לי 'זה יום טוב', 'זה עוד יום טוב'.
מרדכי ארנון: החלטתי לכתוב טור על הנושא הזה ולברר מה קורה באמת בחדרי מיון.
מרדכי ארנון: כמה אתם חושבים אנשים במדינת ישראל עוברים בשנה במיון?
מרדכי ארנון: כמה בערך?
מרדכי ארנון: תזרקו מספרים.
קריאה: מאות אלפים.
מרדכי ארנון: הוא אומר מאות אלפים.
מרדכי ארנון: מישהו זורק עוד מספר טוב?
סמדר אונה: מיליון וחצי.
מרדכי ארנון: פי שניים.
מרדכי ארנון: שלושה מיליון איש עוברים כל שנה במיון בבתי חולים בישראל.
מרדכי ארנון: האחראית על המיון באיכילוב אומרת שכל יום - - -
קריאה: גם המלווה?
מרדכי ארנון: לא, לא, לא.
קריאה: רק מטופלים?
אורי מקלב: רק מטופלים?
אורי מקלב: חצי מדינה כמעט - - -
מרדכי ארנון: אחות באיכילוב אומרת שכל יום במיון זה כמו פיגוע המוני.
מרדכי ארנון: מאיפה זה בא?
מרדכי ארנון: למה אנחנו חולים כל כך?
מרדכי ארנון: אם מדינת ישראל נניח הייתה כמו גוף האדם, היינו משווים את זה לגוף האדם, אז שליש מגוף האדם חולה, שליש מהתאים שלו חולים, למה אנחנו כל כך חולים?
מרדכי ארנון: אתם מתעלמים מדבר אחד, מהמושג שנקרא קרינה, כי לא רואים אותה.
מרדכי ארנון: גם לא רואים את הגזים שיוצאים מהמכוניות.
מרדכי ארנון: הגז במטבח שלנו, שמו לו ריח כי הוא מסוכן, שייזהרו ממנו.
מרדכי ארנון: אם היינו שמים בדלק צבע אדמדם כזה שהיה יוצא מהאגזוז החוצה, איך היו נראים הרחובות שלנו?
מרדכי ארנון: אם הקרינה שלנו הייתה נצבעת בצבע אדום, כחול, או משהו כזה, איך היה נראה המרחב הציבורי שלנו?
מרדכי ארנון: זה לא חכם לעשות את זה.
מרדכי ארנון: לשים wi fi לילדים בחדר, בכיתות, לרשת את כל העיר בקרינה, כשכרגע אנחנו לא רואים את התוצאות, אני לוחץ פה יוצא הדבר הזה.
מרדכי ארנון: זה תהליך שיכול לקרות ואחר כך בוכים שבדימונה אין בית חולים ובבאר שבע אין בית חולים.
מרדכי ארנון: אני רוצה ליצור מצב של מניעת חולים ואז לא יצטרכו בית חולים.
אורי מקלב: זה מגובה?
מרדכי ארנון: אתם מכירים את הסיפור על הגשר בחלם?
מרדכי ארנון: הקרשים היו שבורים ואנשים נפצעו ונפצעו ונפצעו.
מרדכי ארנון: ישבו חכמי חלם שבעה ימים ושבעה לילות והחליטו לבנות בית חולים ליד הגשר.
מרדכי ארנון: זה מה שהולכים לעשות.
מרדכי ארנון: אני מציע, תחשבו טוב טוב לפני שמרשתים את העיר עם wi fi ועם כל מיני קרינות כאלה.
מרדכי ארנון: יש שיטות הרבה יותר טובות ויותר זולות.
אורי מקלב: יש לי פתרון למה שאתה אומר, לפתח דברים שמונעים את הקרינה.
אורי מקלב: יחד עם הפיתוחים של הדברים - - -
מרדכי ארנון: אם יש, ודאי.
מרדכי ארנון: מסננים, אני מכיר מישהו שהקים בית חרושת לזה.
אורי מקלב: יש מנטרלי קרינה.
צחי שלום: זה עיר חכמה לא רק wi fi, wi fi זו נקודה ספציפית והיא אפילו מורידה את הקרינה מהסלולרי שאנחנו וגם אתה, כולנו, מסתובבים איתו.
מרדכי ארנון: אני מכיר את הדיבורים האלה.
צחי שלום: יש את הפערים ויש את הדעות, העולם חלוק בנושא הזה.
אורי מקלב: אני שואל עם מה זה מגובה מקצועית?
אורי מקלב: אני ישבתי בוועדת תכנון ובנייה, לפני התפקיד הזה פה, בעיריית ירושלים, ישבתי לא מעט שנים, הבאנו מומחים, היו אנשים שהתנגדו למערכות של אנטנות, הסבירו להם שככל שיש אנטנה יותר קרובה ככה הקרינה היא פחותה.
קריאה: למי שמדבר בטלפון, למי שלא משתמש הוא כולו מוקרן.
אורי מקלב: אני לא נגד זה, רק אני אומר - - - תודה.
מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, אני מודה לך מאוד מעומק ליבי על קיום הישיבה הזאת ועל זה שאתה לוקח חלק ביום הטוב הזה שבו אנחנו שני דברים עושים, לפני שנדבר על עיר חכמה.
מאיר כהן: אנחנו מביאים את הסיפור הטוב של העיירות המפותחות, עיירות הפיתוח, כל אחד יכול לקרוא להן איך שהוא רוצה, מביאים לקדמת הבמה לכנסת.
מאיר כהן: זאת גאווה גדולה לארח כאן את דימונה ויקנעם ושדרות, וילדים שעושים דברים נהדרים.
מאיר כהן: דימונה מקום ראשון ביוסטון ואני רואה כאן סטארט אפ של אלון, יקנעם, שכמנהל בית ספר לשעבר, אני עומד פעור פה.
מאיר כהן: אז תודה לך, אדוני.
מאיר כהן: אבל יחד עם זה אין שום ספק שאף אחד לא מברך על המוגמר.
מאיר כהן: מה שמאוד נוגע ללבי בהתנהגותם של חבריי ראשי הערים, במיוחד בפריפריה, זה שאתה לא תמצא ראש עיר שהוא רק מברך על המוגמר, אתה כל הזמן תמצא ראשי ערים שמצליחים בפרק אחד והולכים לפרק הבא.
מאיר כהן: לפעמים אני פוגש ראשי ערים, אני אומר להם 'אתם נחים מדי פעם?' הם אומרים לי 'תשמע, קיבלתי 80% בגרות', אני אומר לו 'יופי', הוא אומר לי 'לא, אני כבר חושב על ה-20% שלא קיבלו, למה הם לא קיבלו'.
מאיר כהן: וזו בדיוק התרבות שמתפתחת ברשויות המקומיות ולכן יש שינוי מהותי ושינוי שמסמן הצלחה ומספר סיפור אחר לגמרי.
מאיר כהן: עכשיו, בנושא של הערים החכמים, אדוני.
מאיר כהן: אחד הדברים שמתסכלים אותי ואני עדיין לא מצאתי לו פתרון הוא איך אנחנו דואגים שדור הילדים שלנו יישאר.
מאיר כהן: אני גר בדימונה, אני נוסע כל יום לדימונה, הילדים שלי לא גרים בדימונה.
מאיר כהן: שלושתם למדו, אנשי אקדמיה, עזבו.
מאיר כהן: אני מנסה לחשוב כל הזמן מה יעשה את המקום שלנו לאבן שואבת לילדים שיחליטו להישאר.
מאיר כהן: כמובן כל מי שיגיד פרנסה צודק וכל מי שיגיד בריאות צודק, ובאמת יש ארגז כלים שבלעדיו אנשים לא יישארו, אפילו לא יבואו לפריפריה.
מאיר כהן: כשהקמנו בדימונה חדר מיון קדמי זה כי כשרצו להגיע חבר'ה צעירים, אז הם שאלו, 'תגיד לי, מאיר, אם אני צריך להתעורר בשתיים בלילה ורופא לבן שלי, יהיה לי?' אמרתי לא, הוא אמר 'אני לא בא'.
מאיר כהן: עכשיו אני חוזר לעיר החכמה, הדור שלנו יגור, או שנגיד ככה, לא יגור בערים שהן לא חכמות, כי בעוד חמש, עשר שנים שיח של עיר חכמה זה בִּילְד אִין, לא תהיה עיר שתרשה לעצמה להישאר מאחור.
מאיר כהן: לא תהיה עיר.
מאיר כהן: לכן מה שהכי חורה, שמשרדי הממשלה לא מביאים שבהקצאת תקציבים, זה לא מנת חלקם של החבר'ה שיש להם.
מאיר כהן: תמיד כשיש עיר חזקה או ראש עיר משוגע זה יהיה, אבל מה לעשות, יש ערים שהן לא חזקות ואין בהן ראשי ערים משוגעים, השאלה אם אנחנו רוצים להשאיר אותם אחורה.
מאיר כהן: כי כשבא משרד האוצר ונלחם על תכנית להב"ה, זה קשקוש, זה גרושים.
מאיר כהן: זו תכנית נהדרת שאני זוכר שכשהקמנו את מרכז להב"ה בדימונה, אז השכנה של אמא שלי ז"ל, ששתיהן עלו ממרוקו ב-1962, באה אליי ואמרה לי 'אני, כפרה עליו, מתכתבת עם הבן שלי ודאקיל מחשב'.
מאיר כהן: מה יותר מזה?
מאיר כהן: זה הדור הזה.
מאיר כהן: הילדים שלנו לא יגורו בעיר שהיא לא עיר חכמה.
מאיר כהן: הרב ארנון, אני הקשבתי לדברים שלך ברוב קשב, יכול מאוד להיות, יש לכאן ולכאן, יכול להיות מאוד, תמיד לחיות חיים בריאים זה טוב ולהישמר זה מצוין, אבל אני לא רואה את זה בסתירה.
מאיר כהן: אין שום סתירה בין לחיות בעיר חכמה לבין הבריאות שלך.
מרדכי ארנון: צ'יפים לאשפה זה מצוין.
מאיר כהן: לכן אני אומר, אם יש קריאה שצריכה להיות מהוועדה הזאת זה למשרד האוצר, אחת בנושא של להב"ה, שמיד יחזיר את התקציבים ויפסיקו עם המשחקים המיותרים האלה.
מאיר כהן: הדבר השני, במדידה של הצלחתה של עיר ובמיוחד ביישובים הערביים, שיש שם עוד מענקי איזון שהם עמוקים, לקחת בחשבון את הפרמטר הזה של עיר חכמה ולדאוג שבמדינת ישראל לא תהיה עיר שהיא לא תהיה עיר חכמה.
מאיר כהן: אחרת הילדים שלנו, כשירצו לבוא ולנהל שיח חכם עם הרשות ועם בית הספר ועם כל דבר, גם עם הרשות העסקית, הם לא יבואו למקום שיצטרכו, לצערי הגדול, ארנון, לצערי הגדול - - - הבן שלי אומר לי, 'תשמע, אני לא הייתי מזמן בסופרמרקט', אמרתי לו 'למה?', הוא אומר לי 'הכול באינטרנט.
מאיר כהן: אני נכנס לאינטרנט, מזמין, מביאים לי'.
מאיר כהן: אין מה לעשות, אם זה יהיה בדימונה והכניסו את זה בדימונה והיום זה מדהים לראות אנשים בדימונה שהיו מטיילים איתי בשוק והיום הם אומרים לי 'מאיר, מה, שמענו שהיית בסופרמרקט', אני אומר להם, 'הייתי, נו', 'מה, אתה לא משתמש באינטרנט?
מאיר כהן: ' אמרתי, 'לא, אני לא יודע לבחור עגבניות דרך האינטרנט'.
מאיר כהן: ושוב תודה רבה.
אורי מקלב: תודה, באמת בהצלחה, אנחנו רואים כמה שזה היה חשוב.
אורי מקלב: אבל זה לא רק wi fi, אנשים שיכולים לסדר דרך הבית, לא צריכים לצאת עם המכונית, מקטינים את זיהום האוויר, הרב ארנון.
מרדכי ארנון: אני לא נגד מה שהוא אמר, אבל אני חושב שהסופר זה - - -
אורי מקלב: אבל לעיר חכמה יש הרבה דברים שמשפיעים על איכות הסביבה באופן דרמטי, הרב מרדכי ארנון, מהרבה בחינות.
אורי מקלב: נכון שיש את המושג קרינה, אבל מהרבה בחינות אנחנו יכולים להוסיף גם בבריאות וגם באיכות הסביבה וגם בעוד דברים, אבל צריך לכוון את זה נכון.
אורי מקלב: מר גדעון בר און, מנכ"ל, ואחרי זה בת ציון שלומי.
ניצן דה פז: אני צריך לדבר על השבת גם.
אורי מקלב: נראה, אנחנו פשוט חייבים לסיים.
אורי מקלב: אתה מנכ"ל מה?
גדעון בר און: מנכ"ל חברה שנקראת מוביליטי אינסייט, החברה הזו עוסקת בפתרון של בעיות פקקי תנועה בארץ ובעולם.
גדעון בר און: לצערי ולשמחתי אנחנו זכינו במכרז באטלנטה, ג'ורג'יה.
גדעון בר און: רק להבין, אטלנטה, ג'ורג'יה - - -
אורי מקלב: זה לשמחתך ולצערך זה לא קרה בארץ.
גדעון בר און: כן, אבל תיכף אני אגע בדבר הזה.
גדעון בר און: בארץ אנחנו פרוסים בפריסה בחיפה וקצת בתל אביב.
גדעון בר און: אני רק אגיד, לסבר את האוזן, אטלנטה רבתי זה שישה וחצי מיליון איש, בוא נגיד שאני מסכים למה שאמרה הגברת מתכנון, זו רשת אחת שלמה.
גדעון בר און: רק בשתי מילים, אני עצמי אלוף משנה במילואים, אני בא מתחום תכנון של מבצעים מיוחדים ואנחנו מתייחסים לנושא של העיר החכמה, אנחנו מסתכלים על זה בצורה אסטרטגית ולאו דווקא בצורה של המכונית הבודדת ולכן זה קשור לעניין הרשתי.
גדעון בר און: למעשה, מכיוון שאנחנו מנטרים את התנועה במשך תקופה מאוד ארוכה, אנחנו מצליחים לבנות מטריצות ומצליחים לבנות סימולציה ולעשות אפילו פרדיקציה, זאת אומרת חיזוי.
גדעון בר און: אני יכול לעשות חיזוי היום ולהגיד שבעוד שלוש שעות יהיה פקק בכביש 6 ומי שיגרום לפקק הזה בכביש 6 זה 3% אנשים שיצאו ממעלות או 2% שיצאו מירושלים.
גדעון בר און: על ידי זה שאני יודע מאיפה מגיעה הבעיה אני בעצם יכול למנוע אותה.
גדעון בר און: לדוגמה, אם אני יודע שיהיה פקק באום אל פחם על כביש 6, ש-7% מהאנשים שעושים את הפקק יצאו מירושלים, אני יכול לשים שלט ביציאה מירושלים, מראש, ולהגיד 'כל מי שיוצא מירושלים ייסע דרך כביש 2 ולא דרך כביש 6', וכך אני מונע את הפקקים.
גדעון בר און: מה שאני רוצה להגיד, הראייה שלנו היא שאנחנו מסתכלים בצורה רשתית ואסטרטגית ואנחנו מסוגלים להביא תובנות שיכולות לעזור למנהלים, למתכננים ולכל מי שאחראי על התנועה.
גדעון בר און: אבל רציתי לגעת דווקא בנושא של העיר החכמה ובפריפריה.
גדעון בר און: חבל שאני מדבר פה מול כיסאות ריקים, אבל אני חושב - - -
אורי מקלב: לא כיסאות ריקים, אבל הדברים שלך נרשמים בפרוטוקול.
גדעון בר און: אני גם אחד הנציגים של היוזמה הפרטית ושל הסטארט אפ ניישן, כי זה מה שאנחנו עושים.
גדעון בר און: אנחנו לוקחים - - -
אורי מקלב: מול מי אתם עובדים?
אורי מקלב: מול הרשויות המקומיות, מול המדינה, מול משרד התחבורה?
אורי מקלב: איפה אתם מנסים להציע את מה שיש לכם
גדעון בר און: בישראל אנחנו עובדים מול נתיבי ישראל יפה נוף, שזה נתיבי איילון של חיפה, ומול משרד התחבורה וגם רשויות התכנון המסוימות.
אורי מקלב: מה הערך המוסף שלך דווקא לערי הפריפריה, שהפקקים שם זה לא - - - אמנם אני מבין שהם יכולים לגרום וגם כביש 6 בסך הכול מוזן, מהדוגמה שאתה הבאת, מהרבה ערי פריפריה שאין קשר ביניהן מבחינת תחבורה ואתה יכול לקשר, אם אני אדבר בשפה פשוטה יותר את כל מה שאתה אומר.
אורי מקלב: אתה יכול לחבר את כל נושא התחבורה, גם בפריפריה, שהיא אולי כשלעצמה לא צריכה להתמודד, אבל היא בסוף מתנקזת לאיזה מקום ומובילה למקום ואתה יכול לחבר בין כל הדברים לרשת אחת שמדברת אחת עם השנייה וגם יודעת להתייעל ויודעת לנווט.
אורי מקלב: זה אני מבין על רגל אחת מה שאתה אמרת.
גדעון בר און: אדוני היושב ראש איש מאוד חכם, הבין את הכול בארבע מילים.
אורי מקלב: אבל אני רוצה - - -
גדעון בר און: אני רוצה להסביר לאנשים של הפריפריה.
אורי מקלב: רק רגע, גם האנשים של הפריפריה, או לאנשים ש - - -
גדעון בר און: אני רוצה להגיד לך מה התרומה.
גדעון בר און: אני לא מדבר דווקא על החברה שאני מנהל אותה, שהיא ממש בקצה הטכנולוגיה, שהנושא של החיזוי והנושא של הסימולציה הוא במשנתנו.
גדעון בר און: אני רוצה להגיד דבר כזה, קודם כל, לדעתי, כיזם, אני חושב שזה התפקיד של הפריפריה לייצר את החדשנות.
גדעון בר און: כשאומרים עיר חכמה, אדוני הרב, לא מתכוונים לעיר שהיא חכמה, מתכוונים שהאנשים הם חכמים, שאנשים לוקחים תובנות מתוך מה שהם יודעים ואת התובנות האלה עושים יותר טוב.
גדעון בר און: סתם לדוגמה, דיברת על נושא של מיון בבית חולים.
גדעון בר און: כל נושא המיון בבית חולים, אם ניקח וננהל אותו בצורה חכמה אני לא חושב שיהיו פקקים בתוך ה - - - זה אותו דבר כמו פקקים של מכוניות, למה?
גדעון בר און: כי אפשר לווסת את האנשים שמגיעים לבית החולים.
גדעון בר און: אפשר לעשות לפני בית החולים שני חדרי מיון מקומיים ולבנות את זה.
קריאה: עוד בית חולים.
גדעון בר און: אבל זה לא קשור לתקציב.
גדעון בר און: אדוני היושב ראש, עוד שני משפטים.
גדעון בר און: זה לא קשור לתקציב ואני אגיד לך למה.
גדעון בר און: אני לא מקבל משכורת מהממשלה, אני מייצר את המשכורות לעצמי ולאנשים שעובדים אצלי, זה קשור רק ליוזמה, זה קשור רק לקחת, וזה אני מברך אתכם, על הדבר הזה, אתם צריכים לקבוע חזון טכנולוגי, אתם צריכים לקבוע מטרות ויעדים, את הדבר הזה, אחת שעשיתם את זה, אחת שהפרלמנט הזה יושב ועושה את זה, ליצוק לתוך הדבר הזה תוכן, ומשיצקנו את התוכן אנחנו נמשוך אחרינו את כל האחרים, לא תהיה שום בעיה.
גדעון בר און: כי אם אנחנו נוביל במחשבה ואנחנו נוביל בחדשנות, ואללה בסוף נביא את הכסף מהאוצר, ואם לא תביא את הכסף מהאוצר, תביא אותו גם מיזמים פרטיים, כי אנחנו מוכנים להשקיע בפריפריה, אנחנו מוכנים להשתמש בכוחות שיש שם.
גדעון בר און: עד כאן, תודה רבה, חבל שלא שמעו אותי האחרים.
אורי מקלב: זה נכון, יש דברים שלא קשורים ב - - - אבל יש לנו את השלטון המקומי, צחי נמצא פה, יש כאן נציגות של השלטון המקומי.
אורי מקלב: אני חושב לעשות יום אחד של מפגש, יש דברים שרק במודעות, רק במוטיבציה, רק ברצון, לא שאלה של כספים, ודאי לא כספים גדולים, וכל איש במיוחד בפריפריה, אם הוא יידע שהוא יכול לתכנן את היום שלו נכון ולא שהוא לא יודע מה קורה איתו בהמשך הדרך, אם זה בנושא תחבורה ונושאים שונים, אני חושב שזה באמת יכול לקדם מאוד.
גדעון בר און: אדוני היושב ראש, עוד מילה אחת.
גדעון בר און: אני עסוק בגיוס של עוד עשרה מיליון דולר לפתח את הסטארט אפ שלי ולקחתי את הארבע-חמש שעות האלה, אתה יודע מה?
גדעון בר און: בגלל ציונות.
גדעון בר און: כי אני חושב שזה נכון ואני חושב שצריך לעשות את זה והפריפריה תדבר.
אורי מקלב: הנה, זה מראה באמת שלא באת בשביל - - - לא מסיבה של בשביל לעשות איזה עסקה, אלא להעלות מודעות ולהציף את הנושאים, שיש את האפשרות.
אורי מקלב: זה באמת מעשיר אותנו בדיון ציבורי וזה תורם לדיון הציבורי.
בת ציון שלומי: אני מאוד שמחה שהפעם, לא כמו בפעם הקודמת, אני לא הראשונה שהעליתי את נושא הקרינה, ברוך ה', הרב ארנון.
ענת לוי: תציגי את עצמך לפרוטוקול.
בת ציון שלומי: בת ציון שלומי, חברה בוועדת הגנת הסביבה בעפולה, פעילה, גם עצמאית וגם מייצגת רגישי קרינה ואנשים שמודעים לנזקיה.
בת ציון שלומי: אני חושבת שזה היה מאוד אופייני, התגובה לרב ארנון, שבעצם יש פחות או יותר התעלמות.
אורי מקלב: אבל, גדעון, תראה גם אנשים שטורחים, מגיעים מעפולה באופן מיוחד כדי להעביר את המסרים האלה גם כן.
גדעון בר און: מצוין, חשוב מאוד.
אורי מקלב: מזה אנחנו חיים, זה מה שנותן לנו את הכוח.
בת ציון שלומי: אני חושבת שצריך קצת להתיר את הערבוב שנוצר, כי יש עיר חכמה, שזה יפה מאוד, למשל מים מושבים, נשמע נפלא, כל מיני אוטובוסים שמגיעים לקשישים ומביאים להם את האפשרות, אני לא יודעת מה, למלא איזה טפסים, ארנונה, אני לא יודעת מה.
אורי מקלב: לא, ללמוד על המחשב, אחרי זה הם בעצמם עושים את זה.
בת ציון שלומי: גם לי יש מחשב, המחשב הוא חוטי, המקלדת היא חוטית, העכבר הוא חוטי.
בת ציון שלומי: כאן זה נעצר, זאת אומרת האלחוטי, בכל מקום שיש קשר בין בן אדם לבן אדם עם משהו אלחוטי או שיש חיישנים מדובר על קרינה, קרינה זה דבר שהגוף שלנו לא בנוי להתמודד איתו, אנחנו לא נוצרנו ככה.
בת ציון שלומי: כל השנים שהאדם היה קיים הוא לא חי בתוך קרינה מלכותית והיום היא אלפי מונים ממה שהיא הייתה בשנות ה-60 וה-70.
בת ציון שלומי: התחלואה העצומה שיש, אנחנו לא רואים אותה עכשיו בחדרי המיון, שם מתגלגלים להם כל אותם אלפים ומיליונים במהלך השנה ואנחנו צריכים להבין שהם נופלים בצדי הדרך ואף אחד לא רואה אותם כשכואב להם ועצוב להם.
בת ציון שלומי: גם לנו לפעמים כואב, לי אישית, אני משלמת מחיר על זה שבאתי לכאן מעפולה, כואב לי קצת הראש מזה שישבתי באוטובוס ואנשים מסביבי כולם עם סלולר.
בת ציון שלומי: לי אין סלולר, אני לא רואה וכמה שיגידו לי שישימו אנטנות יותר צפופות זה פחות קרינה, תגמרו את המשפט, זה פחות קרינה למי שיש לו את הסלולר, בשבילו יש פחות מרחק בינו לבין האנטנה, אז הוא יסבול פחות, אני אסבול יותר.
בת ציון שלומי: יש עדיין מיעוט שלא רוצה את כל זה.
בת ציון שלומי: הבעיה שלי עם העיר החכמה זה שכופים עלינו באופן הפולשני ביותר, בתוך הגוף שלנו, גלי קרינה יום ולילה.
בת ציון שלומי: אנחנו לא צריכים לחיות תחת הממטר הזה, תחת המתקפה הזו.
בת ציון שלומי: הילדים שלי, בעלי ואני רוצים לחיות בבית ללא קרינה, אבל באו וכפו עלינו מונה חכם.
בת ציון שלומי: באיומים, באיומים לתביעות, דברים נוראים.
בת ציון שלומי: אז יש הסתרה מכוונת של מידע מהציבור, אני רואה את זה כל פעם.
בת ציון שלומי: הנה, שמו לנו פנס לד ועליו הגיעה איזה חברה לדיטק והתקינה משהו, עלה שם בחור והתקין משהו עם מברג.