GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמירם אפלבום: על כל תחום שאתם יכולים לחשוב, חברות ישראליות היום שמובילות במחקר, מובילות ביזמות, מובילות ביכולת לחשוב מחוץ לקופסה, נמצאות בעמדת זינוק שהן יכולות להכניס מוצרים חדשים ולא סתם יש מעל 6,000 סטארט אפים בארץ.
עמירם אפלבום: אבל לא רק אנחנו זיהינו את הדבר הזה.
עמירם אפלבום: תסתכלו מה קרה בעולם.
עמירם אפלבום: בעולם ב-2006, יש פה חברות של נפט ושל דברים פיזיים, אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש חברות מתוך העשר הן חברות של נפט, חברות של hardware, אם אתם רוצים, חברה אחת בסך הכול, שזה מייקרוסופט, זה ICT , שזה Information and Communications Technology.
עמירם אפלבום: אחת.
עמירם אפלבום: יש שלוש חברות שהיה להן ייצוג בישראל.
עמירם אפלבום: במעבר מהיר ל-2016, יש פה רק חברה אחת עדיין, בין עשר המובילות בעולם, שהיא גז.
עמירם אפלבום: תראו איזה מהפכה העולם עבר, חברה אחת שהיא חברת נפט ויש פה, תספרו יחד איתי, חמש חברות שהן ICT ותשע חברות שיש להן היום נוכחות בישראל.
עמירם אפלבום: לא רק אנחנו יודעים שפה קרה משהו, העולם מסתכל עלינו, ואתם לא תאמינו, ואני מסתובב הרבה בעולם, הרבה יחד עם השר, העולם מסתכל עלינו בהערצה איך נבנה פה אקו סיסטם ולשמר את האקו סיסטם, כבוד יושב ראש הוועדה, זה נושא שהמדינה והתעשייה חייבים לתת עליהם את הדעת במשותף, איך אנחנו שומרים על הדבר הזה.
עמירם אפלבום: אנחנו אמנם מרכז של חדשנות ויזמות, אבל הדבר הזה לא בא מעצמו, יש פה אקו סיסטם שהממשלה, יש לה חלק גדול מאוד בזה, האקדמיה שלנו, שהיא חזקה מאוד - - - את מסתכלת עליי כאילו שאני עובר את הזמן, לא?
אורי מקלב: זה כבר עבר, אבל - - -
עמירם אפלבום: אבל זה מעניין.
עמירם אפלבום: יש לנו חברות סטארט אפ שהן מובילות בעולם, יש לנו מימון על ידי המגזר הפרטי, יותר מ-70% מהמימון מגיע מהמגזר הפרטי.
עמירם אפלבום: יש פה חברות צומחות ואת הקרדיט הגדול לחברות רב עולמיות שבאות הנה וצה"ל.
עמירם אפלבום: צה"ל, שהוא בא כתוצאה מצורך אמיתי להגנת מדינת ישראל, אותו צה"ל, היום הופכים את המוצרים למוצרים שנמכרים בכל העולם.
עמירם אפלבום: רגל לחקלאות, אבל גם במוצרים צבאיים לכל העולם ולאמצעי מניעת טרור.
עמירם אפלבום: אנחנו עובדים ביחד.
עמירם אפלבום: רשות החדשנות, אני לא אכנס כי אין לי זמן, תומכת בכל מגזרי הטכנולוגיה היום שיש, מחממות טכנולוגיות דרך סטארט אפים, דרך חברות בינוניות, חברות גדולות, ופה אני רוצה להגיד משהו שמסוכן להגיד אותו בפורום ממשלתי.
עמירם אפלבום: רשות החדשנות מאמינה שהיזמים יודעים לאן השוק הולך יותר טוב מהממשלה, ולכן אנחנו נותנים ליזמים לבוא ולהגיד איזה תחומים הם חושבים שהם רוצים להיפתח ולפתוח ולהשקיע כסף, אנחנו אומרים להם, יש לכם תכנית כלכלית טובה?
עמירם אפלבום: יש לכם אסטרטגיה גלובלית?
עמירם אפלבום: אתם מוכנים לשים כסף מהבית?
עמירם אפלבום: אנחנו נלך איתכם, אנחנו לא נכתיב לכם איזה תחום אנחנו נתכנס.
עמירם אפלבום: אני פה אעצור, בגלל שיש לנו עוד הרבה דוברים.
עמירם אפלבום: אולי עוד מילה אחת, רשות החדשנות עובדת היום, הרחיבו את הפעילות שלה גם להון אנושי, אנחנו גם דואגים לעוד מימון, אנחנו גם מדברים על תשתיות מו"פ ואנחנו רוצים וחושבים שניצור ערך ואת הערך הכלכלי הזה נוכל לתפוס כדי שמדינת ישראל תוכל לקבל יותר ערך כלכלי לכלכלת מדינת ישראל מהחדשנות.
עמירם אפלבום: אנחנו מקום ראשון בהשקעות במו"פ, אבל אנחנו רק מקום 23 בתוצר הלאומי הגולמי לנפש.
עמירם אפלבום: זה פרדוקס, אנחנו צריכים להיות לפחות 15, זה היעד שהשר לנו הגדיר, מקום 15 בתוצר לאומי גולמי לנפש.
עמירם אפלבום: איך נעשה את זה?
עמירם אפלבום: תיכף מיכל תדבר על זה, אנחנו חייבים להניע את כל הכלכלה הישראלית, כולל ייצור מתקדם, להניע אותו באמצעות הטכנולוגיה.
עמירם אפלבום: זה הדבר האחרון שאני מראה, אני כבר לא אדבר, 24 מיליארד דולר אקזיטים, 5.2 מיליארד דולר השקעות הון ומעל 600 חברות שנוספות בכל שנה.
עמירם אפלבום: אני אסיים.
אורי מקלב: תודה באמת על הדברים, גם נמצא את ההזדמנות לשבח על כל מה שאתם עושים.
אורי מקלב: אנחנו מנהלים דיונים במיוחד הרשות לחדשנות.
אורי מקלב: הרבה מהדברים שאתה דיברת עליהם, כמו התכנית הלאומית לבריאות דיגיטלית, אנחנו עשינו דיון מיוחד.
אורי מקלב: דיברת על חקלאות, רחפנות.
אורי מקלב: רק אתמול הבאנו לכאן מספר לא מועט של רחפנים באופן ממשי, באמצע הכנסת הצגנו אותם, למעלה, קיבלנו הסבר, הצגנו אותם, היה כאן ייצוג, דיברנו באמת על חקלאות, ראינו מצגות או סרטים על המשמעות.
אורי מקלב: אנחנו יודעים את זה, בעבר מה הוא עושה, ולגבי התעשייה.
אורי מקלב: זו השוואה דומה, מה שרחפן יכול לעשות באתר בנייה, בתוכנה מיוחדת שפיתחו פה בישראל על ניהול בנייה באופן דיגיטלי, מה הייעול, איך שיפרו את הבטיחות, כמה חיסכון שיש בזה, התפוקות השונות.
אורי מקלב: שימוש בבנייה, משהו פיזי, כמה הטכנולוגיה יכולה לתרום ולשנות, לעשות שינוי מהותי ומהפכני.
אורי מקלב: אסור שהטכנולוגיה המתחדשת שקיימת כבר תדלג על התעשייה.
אורי מקלב: ביום הזה זה מה שאנחנו רוצים, לקדם את זה, לחזק את זה, לתמוך בזה, לכן הבאנו את כולכם גם כדי לשמוע, גם לראות מה יש בעתיד וגם לנסות לראות איך אנחנו מתגברים על חסמים, אם יש, או איך דוחפים את העניין קדימה.
אורי מקלב: זו מטרת הדיון היום.
אורי מקלב: נמשיך עם משרד הכלכלה, היות שהתחלתם, ואחרי זה נעבור למשרד האוצר, לנירית.
אורי מקלב: בבקשה, גב' פינק.
מיכל פינק: שלום.
מיכל פינק: שמי מיכל פינק, סמנכ"ל אסטרטגיה ותכנון מדיניות במשרד הכלכלה והתעשייה.
מיכל פינק: יש לי גם מצגת, אני אנסה לעשות את זה ממש מהר, אני מבינה פה את האילוצים.
מיכל פינק: אנחנו בעצם יוצאים עם מסמך שעבדנו עליו ביחד עם הרבה מאוד שותפים שיושבים כאן בחדר, ואדוני היושב ראש, יש גם אצלך, תכנית אסטרטגית לייצור מתקדם בתעשייה, באמת מתוך המקום של תפיסת התעשייה כמנוע צמיחה משמעותי למשק הישראלי שנותן מענה תעסוקתי לאוכלוסייה מגוונת.
מיכל פינק: תעשייה בעלת ערך מוסף, אחד מהגבוהים במשק, תעשייה פתוחה לשוק גלובלי, כאשר אנחנו מעלים פריון בתעשייה, מעלים את היכולת שלה להתחרות.
מיכל פינק: היא בעצם פוגשת - - - בלתי מוגבל בשוק העולמי ולכן אנחנו בהחלט תופסים את התעשייה כמקור נכון להשקיע בו השקעות טכנולוגיות ואחרות.
מיכל פינק: התעשייה היא מחולל חדשנות מאוד משמעותי במשק וכן הלאה.
מיכל פינק: אני רוצה להגיע לעניין עצמו ואני חושבת שהערך של התעשייה ברור.
מיכל פינק: אנחנו פוגשים שתי כלכלות בתעשייה, אנחנו פוגשים את התעשייה המסורתית, בעלת פריון נמוך.
מיכל פינק: אם אנחנו מדברים על סכומים, דולר לשעת עבודה, מדובר על פחות מ-27 דולר לשעת עבודה, כשהתעשייה העילית נמצאת ב-63 דולר.
מיכל פינק: יש כאן פער מאוד גדולה.
מיכל פינק: התעשייה העילית היא מעל ממוצע ה-OECD והתעשייה המסורתית בהפרשים גדולים ממנה.
מיכל פינק: את הפער הזה אנחנו צריכים לצמצם ולקרב.
מיכל פינק: כשאנחנו מסתכלים, אם מישהו מסוגל לראות בשקפים, באמת זה קצת שחור, אבל מצד שמאל למעלה יש ציור של שרשרת הערך, זה אומר איפה אנחנו מביאים את התוצר הגבוה ביותר, את הערך המוסף הגבוה.
מיכל פינק: אנחנו רואים מצד שמאל למעלה את ההייטק הישראלי עם 9% מהמועסקים בלבד עם יכולת חלחול מאוד מאוד נמוכה, לעומת למשל הודו וסין, שנמצאים בחלחול גבוה.
מיכל פינק: אנחנו מכירים את האתגרים המרכזיים של התעשייה, הן סביב הרגולציה שמכבידה מאוד וגם סביב המחסור בהון אנושי מיומן, חלק מאוד מאוד מרכזי כדי להקפיץ את התעשייה, בטח כשאנחנו מדברים על אותה מהפכה ועל מה אנחנו מדברים.
מיכל פינק: בעולם מדברים על המהפכה התעשייתית הרביעית, מדובר על הכנסה של מערכות סייבר, קישוריות, אינטרנט וכן הלאה, כאשר דירגו את המהפכות.
מיכל פינק: מדובר פה באמת כרגע בקפיצת מדרגה שהתעשייה הישראלית והעולמית אמורה לעבור.
מיכל פינק: ישנן תכניות, יש לי כאן תמונות משמאל של תכניות לאומיות, שבעצם מה שאנחנו ניסינו להוציא, יש יצא עכשיו ממכבש הדפוס, ממש אתמול בערב בארגז, זה שגם למדינת ישראל תהיה תכנית שאומרת במפורש מהי התפיסה האסטרטגית לייצור מתקדם בתעשייה.
מיכל פינק: רואים פה את התכנית האמריקאית שנקראת Made in America Again, זו לא תכנית מימי אובמה, זו תכנית מימי טראמפ, גם האמריקאים וגם האירופאים מבינים שהיום הכנסה של טכנולוגיה מתקדמת, כמו רובוטיקה, כמו ביג דאטה, כמו אפשרות של תלת ממד וחומרים מתקדמים, מאפשרים לייצר בפריון גבוה ובאמת יכולים להחזיר את התעשייה הביתה.
מיכל פינק: חברות כמו נייק או כמו אדידס כבר לא מושיבות תופרות סיניות לתפור את החלקים, אלא מייצרים בפריון גבוה במדפסת תלת ממד, נעל אחת שיוצאת בבת אחת ממדפסת וזה מביא שינוי למדינות ויש רשימה שלמה של טכנולוגיות בעולם של הקישוריות.
מיכל פינק: בעצם אנחנו מדברים כאן על תהליך שהוא חיבור בין הון אנושי, נתונים וטכנולוגיה.
מיכל פינק: מדובר על חומרים מתקדמים, על predictive analysis, על IOT, industrial IOT וכן הלאה.
מיכל פינק: זאת אומרת זה באמת מקום שבו נכון להצטרף למהפכה העולמית של הטכנולוגיות.
מיכל פינק: ישנו דוח מאוד מפורט של ה-OECD שלמדנו אותו מאוד לעומק, הוא מדבר שם על מכונים לחדשנות תעשייתית, על מו"פ יישומי, שעמי הציג את הזווית הזו קודם לכן, את ההיבטים של הון אנושי.
מיכל פינק: זה מאוד מאוד קריטי, מכיוון שבסופו של דבר אנחנו צריכים להביא לתהליך שישפר את התוצאות העסקיות תוך הטמעת שיטות ייצור חדשניות, שימוש בחומרים מתקדמים או שילוב מערכות מידע בתהליך הייצור.
מיכל פינק: אני יודעת שמדברים על DDI בהמשך, זה חלק מהתפיסה הכוללת הזאת.
מיכל פינק: ישראל היא אומת החדשנות הטכנולוגית.
מיכל פינק: אותם 9% מהמועסקים שנמצאים בהייטק, אנחנו צריכים לחלחל את הדבר הזה לתעשייה הישראלית.
מיכל פינק: מיפינו לא מעט, בין 100 ל-150 סטארט אפים ישראליים שעוסקים בתחום הזה של ייצור מתקדם וגם שם יש את ההזדמנות גם למדינת ישראל לנצל את המהפכה התעשייתית שקורית בעולם עם היכולות של רובוטיקה, עם היכולות הישראליות, למשל של סייבר.
מיכל פינק: סייבר היום הוא כוח ישראלי.
מיכל פינק: התעשייה העולמית עברה לעבוד באינטרנט והיא פתאום חשופה לאיומי סייבר.
מיכל פינק: זאת אומרת יש לנו גם עולמות של ההייטק, בטח החיבור שלו לתעשייה הישראלית צריך לקרות.
מיכל פינק: יש כאן הזדמנויות רבות לשוק הישראלי.
מיכל פינק: למשל ההזדמנות שלנו לעשות מה שנקרא mass customization.
מיכל פינק: אנחנו לא מדינה כמו סין והודו עם כוח אדם זול ועם אפשרות לעשות mass production בכמויות אדירות, אבל כאן יש לנו אפשרות, בגלל טכנולוגיה מתקדמת, לעשות מוצרים שהם יותר מותאמי לקוח, שהם בשדרות יותר קטנות, הקרבה בין מו"פ לייצור היא כוח משמעותי מאוד מאוד של מדינת ישראל, שיש פה את אותם מרכזי מו"פ.
אורי מקלב: הכול באופן תיאורטי או שיש כבר משהו מעשי בעניין הזה?
מיכל פינק: יש לנו תכנית שנמצאת אצלכם, היא גם תישלח, היא תהיה באתר ומי שרוצה לקחת פיזית, אנחנו מדברים על תכנית לארבעה קהלי יעד, הן התעשייה מוטת הייצור, שהיא התעשייה המסורתית, אבל למשל אותו סטארט אפ, עולם התעשייה המתקדמת, אנחנו מדברים על חמישה פרקים של צעדים, להנגיש ידע ולחבר מו"פ לתעשייה, בין היתר ליצור אקו סיסטם, ואנחנו מדברים על הקמה של מכון לאומי לייצור מתקדם שיקום בצפון, ממש בקרוב ייצא המכרז.
מיכל פינק: אנחנו מדברים על תהליכי ליווי ותמיכה במפעלים, פיתוח הון אנושי, הקמת תעשייה מתקדמת בתחום הזה של ייצור מתקדם ומיצוב תדמית התעשייה.
מיכל פינק: היבטי ההון האנושי, אני חוזרת, הם משמעותיים, משום שכיום כאשר מכונה נכנסת למפעל צריך לשדרג את כוח האדם הנוכחי ולמשוך לתעשייה כוח אדם חדש שפחות הסתכל עליה.
מיכל פינק: כי אם פתאום צריך דאטה אנליסט שיבוא לעבוד בתעשייה מסורתית, זה לא מאוד רגיל היום וצריך להביא למהפכה הזו.
מיכל פינק: זה חלק ממיצוב תדמית התעשייה נמצא שם.
מיכל פינק: המכון, הזכרתי, אני פחות אפרט, אבל זה גוף שיעשה הנגשה, חיבורים והטמעה ופיתוח ממש לתעשיות, לעבוד עם התעשיות.
אורי מקלב: אתם מכוונים את זה לתעשייה מסוימת, או שאתם אומרים שזה כלל תעשייה?
אורי מקלב: יש איזה שהיא הכוונה בעניין הזה או שאתם חושבים שזה יכול להיות בכל הענפים?
מיכל פינק: זה יכול להיות בכל הענפים, מכיוון שאנחנו מדברים כאן על ההיבט הגנרי לכאורה של הכנסת רובוטיקה, טיפול בנתונים, ביג דאטה, כל נושא הסנסורים.
מיכל פינק: זה בעצם יכול להיות במפעל מזון כמו שזה יכול להיות במפעל מתכת.
מיכל פינק: סט הכלים כרגע, בין היתר, דרך נטו תעשייה, שתפרט נירית, ודרך תכנית צפון וכן הלאה, ניצלנו הזדמנויות של החלטות ממשלה חשובות שעברנו בעת האחרונה על מנת לתקצב.
מיכל פינק: יש לנו כרגע כלים מתוקצבים בתחום הזה של 600 מיליוני שקלים ואנחנו מדברים קדימה, מכיוון שזו באמת תכנית אסטרטגית שאמורה להתוות דרך ומדיניות ולא רק החלטת ממשלה רגעית.
אורי מקלב: מצגת מרשימה וחזון, אנחנו מתרגשים מהחזון עצמו, אנחנו מקווים שנוכל ליישם אותו.
עמירם אפלבום: אדוני היושב ראש, לשאלה שלך האם יש כבר דברים או שזה רק בתיאוריה, אז בשילוב עם משרד הכלכלה והתאחדות התעשיינים, יש לנו מסלול ברשות החדשנות, משולב כלכלה והתאחדות תעשיינים, שנקרא ייצור מתקדם, ובו מושקעים כספים אך ורק בשיפור הייצוריות וכניסה לפיתוח למי שרוצה בתעשייה המסורתית.
עמירם אפלבום: הושקעו מאז תחילת השנה מעל 300 מיליון שקל בכל התהליך הזה, חלק גדול מזה בפריפריה.
עמירם אפלבום: זאת אומרת הדברים כבר קורים.
אורי מקלב: בשביל הידע, איפה עובר הקו בין תעשיית העילית לתעשייה המסורתית?
עמירם אפלבום: אני אגיד לך, אין קו, מסתכלים מה הפריון הגבוה ופריון נמוך.
עמירם אפלבום: עד היום להיות נהג טקסי זה היה תעשייה מסורתית, היום אתה הולך לגאט טקסי או לאובר, אז זה תעשיית עילית.
מיכל פינק: אנחנו רוצים להסתכל על תעשייה יצרנית בכללותה.
מיכל פינק: השמות עילית או מסורתית הם לא לטובת התעשייה, הם גם לא עדכניים היום כאשר מדברים על ייצור מתקדם.
מיכל פינק: כאשר אתה מייצר כיסא במדפסת תלת ממד, האם הוא מסורתי?
מיכל פינק: מה מסורתי בזה?
אורי מקלב: כיסא זה לא האינדיקציה, זה לא הכיסא, זה איך הוא מיוצר.
עמירם אפלבום: הפריון.
עמירם אפלבום: לא אכפת לי איך יוצר, אני רוצה פריון, הערך המוסף של כל עובד יהיה גבוה ב-62 שקלים או ב-67 שהיא הראתה ולא ב-27.
אורי מקלב: ופריון זה מביא גם לעלייה בשכר באופן אוטומטי.
עמירם אפלבום: בסדר גמור, מי שיכול לייצר גבוה שיעלו את השכר, נכון מאוד.
מיכל פינק: כשמדובר על תדמית התעשייה חלק מהבעיה היא המילה מסורתית, התעשייה היא יצרנית, היא שוות ערך בכל הרמות שלה, הפריון שלה צריך לגדול, הטכנולוגיה להשתלב פנימה ואנחנו רואים - - -
נירית איבי: בואו נדבר אולי על פרויקט שזה באמת קורה - - -
מיכל פינק: כן, יש הרבה מאוד.
מיכל פינק: אני לא פירטתי, כי יש הרבה מאוד פרויקטים.
אורי מקלב: רגע, סבלנות.
אורי מקלב: אין מוקדם ומאוחר.
אורי מקלב: את גם דיברת על ההכשרה, להכשיר את העובדים בעניין הזה.
אורי מקלב: זה אחד מחמישה הנדבכים?
מיכל פינק: יש היבט משמעותי של הון אנושי מכיוון שגם כוח אדם קיים, צריך להיערך ולהיות משודרג וגם כוח אדם מסוג אחר צריך היום להגיע לתעשייה היצרנית.
אורי מקלב: נירית, אין מוקדם ומאוחר בתורה, אז אני מבין שגב' רותם דולב - - - ואחרי זה מיד נעבור אלייך.
רותם דולב: שלום לכולם, תודה שהזמנתם אותנו הנה.
רותם דולב: שמי רותם, אני דירקטור בחטיבת האסטרטגיה של דלויט ומובילה את תחום הטכנולוגיה בדלויט ואני כאן כדי לדבר על מחקר שערכנו אותו לפני כשנתיים.
אורי מקלב: תסבירי מה זה דלויט.
רותם דולב: דלויט, פירמת הייעוץ הגדולה בעולם, פועלת גם בישראל בתחומים - - -
אורי מקלב: זה גם דיון משודר, גם אחרי זה אנשים, בשעות הערב אנשים גם מביטים, גם מבינים וגם מקשיבים ואחרי זה גם מעירים.
רותם דולב: מעולה.
רותם דולב: אז קצת על דלויט.
רותם דולב: פירמת הייעוץ הגדולה בעולם, פועלת בארץ במגוון תחומים.
רותם דולב: אז כמו שאמרתי, אני מדברת כאן מפעילות שעשינו במסגרת האסטרטגיה של דלויט, מחקר שנעשה במימון של גוגל ישראל ועסק בנושא של חדשנות מבוססת מידע, או כמו שנקרא DDI, Data Driven Innovation.
רותם דולב: למעשה מחקר שלנו, מה שהוא בדק, כולם יודעים שדאטה זה נכון, הדוברים שדיברו כאן לפניי דיברו, ובצדק, על היתרונות הגדולים של דאטה וכמה זה חשוב והערך שזה ייתן לכלכלות ויצעיד אותן קדימה, ובעצם המחקר שלנו, מה שהוא עשה זה לכמת את הערך הזה.
רותם דולב: באנו ושאלנו את עצמנו בפעם הראשונה, בישראל, וגם בכלל בעולם, מה הערך הכלכלי של החדשנות מהסוג הזה, מה היתרונות שזה צפוי לתת לנו בתעשיות השונות.
רותם דולב: וכשאנחנו מדברים על DDI ואנחנו שואלים את עצמנו בכלל מה זה אנחנו מדברים על יישומים חדשניים שנובעים מניתוח נתונים.
רותם דולב: על מה שתקרה חדשנות מהסוג הזה צריכים שלושה אלמנטים, צריכים חומרי גלם, במקרה שלנו הנתונים, הנתונים האלה יכולים להיות נתונים שהחברה או המפעל מפיקים באורח יומיומי, מכירות, ייצור וכך הלאה, אבל אלה גם יכולים להיות נתונים שמסופקים על ידי הממשלה.
רותם דולב: הרבה מדברים בשנים האחרונות על ה-open government והתפקיד החשוב של המדינה כספקית של מידע, או מידע שמגיע ממאגרי מידע פרטיים חיצוניים, שהם אינם של החברה או המדינה.
רותם דולב: הנתונים האלה צריכים לעבור סוג של תהליך, התהליך הזה יכול להיות החל מאקסל פשוט, אנחנו כאן לא מחמירים במה הטכניקה שהם משתמשים, עד לשימוש בכלי BI מתקדמים יותר ובסופו של דבר החברה או המשתמש צריכים להפיק משהו שהוא שונה ממה שהם עשו היום.
רותם דולב: החדשנות שאנחנו מדברים כאן היא לא חדשנות בראי החברה כולה, אלא חדשנות בראי החברה והמשתמש והחדשנות הזו יכולה לבוא בשלושה כובעים, זה יכול להיות מצוינות טיפולית, שינוי הדרך שבה אתם מבצעים דברים על מנת לייצר ערך רב יותר, חדשנות שיווקית, פנייה לקהלים חדשים, מתודות חדשות להגעה לאנשים וחדשנות עסקית, פתיחת קווי מוצר חדשים, או עסקים אחרים שנולדים על דאטה, אנחנו רואים חברות כמו מובאיט ווייז, שאלה סטארט אפים שנולדו על דאטה והערך המוסף שהם מביאים זה היכולת לקחת את הדאטה ולהפיק איתם דברים אחרים וחדשניים.
רותם דולב: ואני לא ארחיב כי כבר נאמר שאנחנו רואים פוטנציאל מאוד מאוד גדול לדאטה איך להשפיע, גם להגדיל את הפריון, את הצמיחה הכלכלית, לשפר את התחרותיות של המשק הישראלי, הורדת יוקר המחיה וכדומה ואנחנו למעשה ביצענו לראשונה בישראל תרגיל שבדק את הערך הכלכלי של הדאטה על הכלכלה כולה.
רותם דולב: עשינו את זה דרך הבדיקה של הפריון.
רותם דולב: למה הפריון?
רותם דולב: מצד אחד כי כולנו יודעים שישראל מפגרת מאחורי המדינות המפותחות במונחי הפריון, וזה פער מאוד משמעותי שמנסים לסגור לאורך השנים, וכבר בשנות ה-50 וה-60 של המאה הקודמת, כשניסו להבין מה בעצם גורם לגידול בפריון הבינו שזה לא עניין של התשומות שאתה שם בתהליך אלא יש כאן אפקט של חדשנות ושל עשייה שקורית מעבר לתשומות עצמן שמביאה להגדלה של התפוקה.
רותם דולב: חלק מהתשומות האלה זה ה-DDI, החדשנות.
רותם דולב: גם ה-OECD, במסמכים שהוא מפרסם החל משנת 2014, קובע שה-DDI והשימוש בדאטה בכלליות הוא חלק מאוד מהותי בהגדלה של הפריון של המדינה.
רותם דולב: מה שאנחנו עשינו למעשה זה יצאנו בסקר נרחב מאוד, סקרנו מעל 150 חברות בישראל שמייצגות את כלל אוכלוסיית העסקים בארץ וסקרנו אותם בנושא של DDI, עד כמה הם אוספים נתונים, עד כמה הם מעבדים את הנתונים, עד כמה הם משתמשים בנתונים על מנת ליצור חדשנות ופיתחנו אינדקס ייחודי לנו שנקרא מדד ה-DDI שבעצם מציין כל חברה עד כמה היא מקיימת DDI בציון של מאפס לחמש וקשרנו בעזרת חברת היכולת האנליטית שלנו בין האינדקס שלה לנתונים הפיננסיים שלה.
רותם דולב: כשאנחנו מדברים על נתונים פיננסיים אנחנו מדברים על הכנסה לעובד לשעה, קרי הפרוקסי שלנו לפריון.
רותם דולב: התוצאות שקיבלנו היו מאוד מרשימות.
רותם דולב: מה שראינו, ששיפור קטן של הממוצע, כלומר אם לדוגמה ממוצע המדינה ואינדקס ה-DDI שלנו הוא 3 ואנחנו נשפר את העסקים על ידי שנעלה את הממוצע ל-3.5 לדוגמה, זה יביא פוטנציאל של עלייה של 5% בפריון הכולל של המדינה ושל מה שמתבטא ב-54 מיליארד שקלים לתמ"ג לשנה, שזה בנתוני 2015.
רותם דולב: חשוב להבין שזה ערך פוטנציאלי שמפוספס היום, זה לא משהו שייקח תהליך לזה, מספיק שכל אחד היה יותר משתמש בנתונים, יותר מנצל אותם ועושה איתם דברים משמעותיים יותר.
רותם דולב: ניסינו להסתכל גם על חתך של תעשיות ולא רק על חתך המדינה כולה ולמעשה מה שראינו זה שכשבדקנו את התעשייה המסורתית עלה כאן צורך אפילו הרבה יותר גדול.
רותם דולב: אם אנחנו מסתכלים על מה שאנחנו קראנו לו תעשיות לא טכנולוגיות, שזה כולל כאן את התעשייה המסורתית והשירותים, ראינו שמרבית הערך מ-54 מיליארד שראינו שיכול להיווצר על ידי דאטה, מרבית הערך נוצר מהחברות האלה, 30 מיליארד שקלים ועלייה של 6.5% בפריון.
רותם דולב: עוד דבר מאוד חזק שעלה מהמחקר שעשינו, זה שקיים כאן איזה שהוא כשל שוק, ואני בטוחה שבשנה וחצי-שנתיים שעברו מאז כתיבת המחקר הדברים בטח עלו יותר למודעות, אם זה - - - וכדומה, אבל בניגוד לתעשיות אחרות או לעסקים קטנים ובינוניים שחקרנו גם, שרואים שם שהם מודעים לעובדה שיש צורך במידע, אבל אין להם את המשאבים והיכולת לעשות עם זה משהו, בתעשייה המסורתית בלט גם חוסר המודעות למה שצריך לקרות ולאופן השימוש במידע.
רותם דולב: זה מה שאנחנו חקרנו ועשינו.
רותם דולב: אני רק אגיד שבמחקר כשאנחנו מסתכלים נתנו גם המלצות למה המדינה צריכה לעשות וחלק מזה אני שמחה לראות שלפעמים גם קורים.
אורי מקלב: יש רצון לשיתוף פעולה מכולם?
אורי מקלב: בדקתם את הרצון לשיתוף פעולה או מה החסמים לעבור לזה?
אורי מקלב: האם זה שאלה של השקעה ראשונית, חוסר מודעות, חוסר ידע, חוסר רצון, תפיסות?
אורי מקלב: אנשים מקובעים?
אורי מקלב: השאלה אם זה גם נחקר, מה יביא את האנשים להתקדם ולהביא אותם, לתמרץ אותם, לדחוף אותם לעניין הזה.
רותם דולב: אז הסתכלנו גם על הדברים האלה, זה חלק מהדברים שבדקנו בשיחות ובסקירה שעשינו.
רותם דולב: מה שבולט בתעשיות המסורתיות זה היה הרבה פעמים חוסר המודעות לערך המוסף של הדאטה ועד כמה אפשר להגיע לזה וגם הקשיים כמובן, כמו שמיכל ציינה, זה לא שינוי של בואו נכניס עוד מערכת, זה מצריך כוח אדם אחר, זה מצריך שיטות פעולה אחרות, ההשקעה שנדרשת כאן גם בזמן וגם במשאבים הייתה לפעמים גדולה ממה ש - - -
מיכל פינק: אני אציין שבהקשר הזה יש לנו בין רשימת כלי התמיכה ספציפית לייצור מתקדם, אז דרך הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים אצלנו יהיה מסלול, שמתקיים כבר, תמיכה של שלושה מיליון שקלים בייעוץ ויש פה, במסגרת נטו תעשייה, 20 מיליון לעניין סיוע למחשוב ספציפית בהקשר של תעשייה קטנה ובינונית, ממש להיבטים האלה.
מיכל פינק: זה בנוסף למסלולי ייצור מתקדם שדיברתי עליהם קודם בהיבטי טכנולוגיה וציוד יותר קשיח, פה ממש לנתונים, המשרד מייעד לזה באמת תקציב.
אורי מקלב: כנראה שאני פחות מודע לזה, אבל אני גם שואל את עצמי, אני אגיד לכם מה עובר לי בראש, האם הדאטה, כל המידע הזה קיים, הזכות לקחת את הדאטה, בשביל לדעת להשתמש בו אוסף, מי יאסוף אותו.
אורי מקלב: האם בתעשייה המסורתית יש את המידע הזה.
אורי מקלב: מה מביא אותי לשאלה הזאת?
אורי מקלב: עכשיו הממשלה הציגה והחליטה על התכנית הלאומית לבריאות דיגיטלית, שהיא בעדיפות ראשונה עם כל המשמעויות וכל החשיבות של העניין, אבל דיברנו שיש שם יתרונות.
אורי מקלב: כאן יש את היתרון שהיה כאן אוסף נתונים מאוד חזק במשך 20 שנה, גם בגלל שמרכזים את מתן התרופה לחמש קבוצות, או לחמש קופות גדולות, את רוב הבריאות בישראל, אבל גם אמרו שהם ידעו לאסוף את הנתונים, זאת אומרת יש את האוסף והיה איך להעביר אותו.
אורי מקלב: השאלה אם גם בתעשייה יש את הדבר הזה.
עמירם אפלבום: התשובה לשאלה שלך שזה מאוד חלקי וזה משתנה מתעשייה לתעשייה, ודווקא התעשיות עם הפריון הכי נמוך, להן אין.
עמירם אפלבום: מצד שני יש כספים, כמו שהזכרתי קודם, שכבר מושקעים בלתת להם אפילו יועץ על חשבון המדינה, יועץ שיעשה להם תכנית ביזנס.
עמירם אפלבום: זה על חשבון המדינה, התאחדות התעשיינים גם שמה שם סכומים, משרד האוצר, והוא בונה להם תכנית עסקית.
עמירם אפלבום: ואז כשהם רוצים ליישם את התכנית העסקית אז הם מקבלים מימון של עד 50%, אם בפריפריה 60%, כדי להשקיע בפיתוח התכנית וכשהתכנית מפותחת ומצליחה זה עובר בלי שיש אפילו לתעשיין איזה שהוא עניין לגעת בזה לרשות ההשקעות.
עמירם אפלבום: ואז רשות ההשקעות ממשיכה ל - - -
מיכל פינק: לרשות ההשקעות יש מסלול שעכשיו יוצא 132 מיליון שקל בשביל הרכש המסוים הזה.
מיכל פינק: לקנות סנסורים למשל.
מיכל פינק: היום קו ייצור שרץ בלי סנסורים לא אוסף את הנתונים שלו אז התכנית לייצור מתקדם, המסלול שעומד לצאת ברבעון הקרוב, הוא יסייע לאותן תעשיות לרכוש ציוד באמצעות הרשות להשקעות ולפיתוח הכלכלה והתעשייה, יש שם סכומים בדיוק לציודים הרלוונטיים האלה כדי לייצר נתונים ולאסוף נתונים.
אורי מקלב: אני מניח, בחשיבה עוד יותר רחוקה, גם מידע שיש במקום אחד, שכן מצאת אותו, נוכל להעביר אותו למקום שני, מכיוון שבסך הכול אפשר להעביר את זה.
עמירם אפלבום: עד גבול של תחרות.
אורי מקלב: גם בתחרות, אני חושב שיש דברים שהם ייתנו את זה, כלומר אנחנו צריכים להוביל את זה, אנחנו יכולים לתת תמיכות תמורת זה שנוכל להשתמש גם בדברים האלה.
אורי מקלב: אתה מהיציע אתה לא מוקלט.
אורי מקלב: יש לנו סדר דוברים, אתה ביקשת, אז אני אתן לך, כי קשה לקבל אפילו קריאת ביניים מהיציע.
אורי מקלב: אתה רצית קרית ביניים, מה אמרת?
אסף גרינוולד: הערת ביניים.
אסף גרינוולד: אני נציג הרשות להשקעות במשרד הכלכלה, רק רציתי לציין שגם במסגרת מסלול לפריון של הרשות להשקעות אצלנו התכנית העסקית להעלאת הפריון ממומנת במלואה לעסקים שמגישים אותה ויקבלו אישור לביצוע של התכנית במסגרת - - -
עדי פוקשניאנו: שמי עדי ואני מנהלת את אלוויישן אקדמי.
עדי פוקשניאנו: באלוויישן אקדמי קיבלנו את הזכות להוציא לפועל תכנית של DDI על ידי משרד האוצר, גוגל ודלויט והתאחדות התעשיינים.
עדי פוקשניאנו: בעצם מה שאנחנו מנסים לעשות זה להוציא לפועל הרבה מהדברים שדיברתם היום כאן.
עדי פוקשניאנו: אלוויישן אקדמי זה סטארט אפ שמלמד את מקצועות הסטארט אפים שהם מבינים שלמידה מתמשכת, בין אם זה בתעשייה המסורתית, בין אם זה בתעשייה החדשה, היא המפתח להתקדמות אישית ושל המדינה עצמה.
עדי פוקשניאנו: היום אני אתמקד כמה שיותר בפרטים, התכלס, ואתם תבינו בעצם מה - - -
אורי מקלב: לפני שאת מתחילה, את רואה את ישראל שונה ממדינות אחרות?
אורי מקלב: יש כאן משהו שמייחד אותנו כמדינה?
אורי מקלב: אנחנו נמצאים בעניין הזה כמו שאר המדינות או שיש לנו יתרון?
עדי פוקשניאנו: יש לנו יתרון מאוד משמעותי בידע ובשימוש כבר בדאטה במיוחד בסקטורים שונים והמטרה שלנו עכשיו היא להביא את זה לתוך התעשייה המסורתית כדי באמת לעשות שינוי נרחב יותר ברמה הפרקטית.
עדי פוקשניאנו: כבר דובר לפניי שההון האנושי הוא אחד האלמנטים הכי חשובים ואני חושבת שכולנו יודעים את זה, שבסופו של דבר כדי ליישם צריך אנשים שיוכלו ליישם את זה.
עדי פוקשניאנו: זו בדיוק מטרת הפרויקט.
אורי מקלב: אין שום היבטים משפטיים בשימוש בביג דאטה?
אורי מקלב: בתעשייה אולי זה פחות בולט, אבל בכל אופן גם - - - יש איזה בעיות משפטיות שמצריכות חקיקה, או שהשימוש הזה הוא קיים ואין הסדרות בדברים?
נירית איבי: אני אעזור לך.
נירית איבי: כשאנחנו מדברים על ביג דאטה אנחנו מסתכלים על אגרגט של מידע ולא על מידע פרטני של ישראל ישראלי ולכן הזכות לסודיות וסודיות הפרט פחות נופלת.
נירית איבי: מה שכן, יש כן קניין רוחני של אותו מפעל, אותו פס ייצור שמה הקניין הרוחני שלו?
נירית איבי: כמה המכונה מייצרת בפסיק וכמה פגמים יש בפסיק וזה כן משהו שהוא פרטי שלו.
נירית איבי: לכן לעשות אגרגט של כל המפעלים כן יכול להיות בעיה, פר מפעל פחות.
אורי מקלב: כשתדברי תתייחסי לזה טיפה יותר בהרחבה, מעניין אותי החלק הזה.
אורי מקלב: תמשיכי, סליחה על השאלה.
עדי פוקשניאנו: אין בעיה.
עדי פוקשניאנו: בעצם מה שאנחנו עושים זה אנחנו נכנסים למפעלים ואנחנו עושים תהליך שמתחיל מטריינינג בתוך החברות עצמן, אנחנו נכנסים ועושים סדנאות למפעלים ברמת ההנהלה.
עדי פוקשניאנו: מטרת הסדנה הזאת היא להבין מה ה - - - של כל מפעל כדי להגיע לאיזה שהיא התקדמות, כדי להעלות את הפריון של המפעל עצמו.
עדי פוקשניאנו: ויותר מהכול זה גם לגייס מראש את כל המפעל ואת ההנהלה כדי שאחר כך נוכל להגיע להטמעה.
עדי פוקשניאנו: לאחר מכן אנחנו בוחרים אינדיבידואל שמתאים לבוא להכשרה, זו הכשרה אינטנסיבית של שלושה חודשים שמטרתה לתת כלים פרקטיים של טכנולוגיות של תכנות שאפשר ליישם בתוך המפעל ובעצם להגביר את ההון האנושי שיש לכל מפעל כבר תוך שלושה החודשים האלה.
עדי פוקשניאנו: מה שהכי מעניין בהכשרה עצמה זה רמת הפרקטיות.