GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי אינדצקי: אף אחד לא עושה תחזוקה.
אורלי אינדצקי: אבנים נופלות ולמזלנו הטוב זה בדרך כלל קורה בלילה ויש רק ילד אחד שבאמת גמר את חייו מהדבר הזה.
אורלי אינדצקי: שיורידו את האבן.
אורלי אינדצקי: יש תקציב לכל ויישאר עודף.
קריאה: אין רמות גימור אחרות.
אורלי אינדצקי: תפסיק לבלבל את המוח.
אורלי אינדצקי: אתה יבואן של קלינקר ואתה מאוד מעוניין.
אורלי אינדצקי: אני מזמינה אותך לראות היום בתים עם השליך הצבעוני החדש - אחרי עשר שנים זה נראה כמו עשרה מיליון דולר.
אורלי אינדצקי: אני מזמינה אותך גם לבניין שבו אני גרה.
אורלי אינדצקי: אני יכולה להגיד לך שבנינו בטכניון מעונות סטודנטים בבניינים מאוד יפים שחברת טרמו ייצרה בשבילנו, ווש, מדהים.
אורלי אינדצקי: הבניינים נראים נפלא, בלי אבן.
אורלי אינדצקי: כל אירופה עם בניינים צבעוניים נחמדים ויפים, אדום, כתום, ירוק, כחול.
אורלי אינדצקי: נראה נהדר.
אורלי אינדצקי: למה רק אצלנו הכול צריך להיראות אתו הדבר?
אורלי אינדצקי: זה יקר, זה לא ירוק ולא בטיחותי.
אורלי אינדצקי: זאת פשוט טעות.
קריאה: מקבלים תוספת תקציב לאבן אבל לא לדברים אחרים.
אורלי אינדצקי: אני מבינה שבירושלים יש אופי, יש משהו מיוחד, אבל בכל מקום אחר?
אורלי אינדצקי: למה?
נעם אוסטרליץ: יש לפחות שבעה תחליפים שאני יכול למנות לך.
אורלי אינדצקי: לפחות בדיור למשתכן.
יעל כהן-פארן: אנחנו ממש לקראת סיום ויש עוד כמה דוברים.
יעל כהן-פארן: אני מבקשת לתת את זכות הדיבור לשמעון רדליך מחברת תמהיל.
יעל כהן-פארן: נושא שמשיק, אבל קשור לבנייה ירוקה ולחיסכון באנרגיה.
שמעון רדליך: תודה.
שמעון רדליך: אתם תסלחו לי שאני יושב כאן בלי כיפה על הראש אבל אני משליך וחברת הכנסת יעל פארן, את יכולה להכניס את המשפט הבא שלי, להכניס לסיכום בצורה פורמלית.
שמעון רדליך: יש לי הסכם עם הקדוש ברוך הוא.
שמעון רדליך: הוא מוכן לתת למדינת ישראל, לנו האזרחים, לנו הצרכנים, לא חשוב במה, כ-9 חודשים בשנה מים חמים בחינם.
שמעון רדליך: אבל יש לו שני תנאים.
שמעון רדליך: האחד, שיהיו קולטי שמש, ואני מדבר על קולטי שמש לחימום מים ולא על הסולרי החשמלי, והתנאי השני הוא שהקולטים לא יהיו סתומים.
שמעון רדליך: המים בארץ, אפילו אחרי התפלה, כשמחזירים לצערי רק את הסידן, אבל המים בארץ קשים ובריאים ואני לא מדבר על מניעת אבנית אלא אני מדבר על טיפול נכון באבנית.
שמעון רדליך: כי טיפול נכון באבנית ברמת מדינה זה כ-3,8 מיליארד קוטש כל שנה.
שמעון רדליך: חברת הכנסת יעל פארן, אם החוק לאבנית שהוצע יימצא ויקודם, חברת חשמל – סליחה, לכן הם זרקו אותי מהמשרד פעם אחת – לא תצטרך לבנות תחנת כוח.
יעל כהן-פארן: כבר לא בונים תחנות כוח.
שמעון רדליך: ברמת הצרכן הפרטי, החיסכון שמדדנו הוא למעלה מ-1,000 שקלים כל שנה למשפחה וברמת הפחתת גזי חממה כשני מיליון טון 2CO לשנה.
יעל כהן-פארן: לטיפול באבנית.
שמעון רדליך: הכול.
שמעון רדליך: אני מאוד אשמח שמהוועדה הזאת בראשותך, ויש טיוטת הצעת חוק לקידום האבנית, שתאגידי המים ייקחו אחריות על המים הקשים שהם מספקים.
שמעון רדליך: אחרי כן נלך גם להחזרת המגנזיום, אבל כרגע גם במים המותפלים יש סידן, לא מספיק.
שמעון רדליך: המים בארץ קשים ובריאים.
שמעון רדליך: לחסוך אנרגיה, לא על חשבון הבריאות.
יעל כהן-פארן: דוקטור אמיתי אור.
אמיתי אור: אני אדבר מהר.
אמיתי אור: אני מחברת IQC, מכון לבקרה ואיכות, גוף העתודות לבנייה ירוקה.
אמיתי אור: אחד מהם.
אמיתי אור: כמה דברים שצוינו כאן.
אמיתי אור: אני מגיב רק לדברים שנאמרו.
אמיתי אור: מספרי הבנייה הירוקה, כפי שאנחנו מכירים אותם היום, קצת יותר גבוהים, לא בהרבה.
אמיתי אור: יש בעיה של איסוף נתונים.
אמיתי אור: צריך לפתור את זה.
אמיתי אור: אנחנו בעד.
הילה בייניש: אתם יודעים שאנחנו בתהליך.
אמיתי אור: בתהליך ארוך.
אמיתי אור: חייבים.
הילה בייניש: קשה לנרמל את המספרים כי כל אחד מודד אחרת.
אמיתי אור: נכון.
אמיתי אור: כל אחד מודד אחרת.
אמיתי אור: ציינת כאן שאחד החסמים הוא המחיר של ההתעדות.
אמיתי אור: התעדה עולה כסף.
אמיתי אור: זה שירות.
אמיתי אור: אין ספק שהמחירים יורדים כבר שש-שבע שנים ברציפות בצורה משמעותית.
אמיתי אור: כנראה שירדו עוד.
אמיתי אור: אבל השוק – כבר לפני שנה אמרתי אותו הדבר בדיוק – חייב להיות מאוסדר.
אמיתי אור: יש כאן גוף פרטי שאומר אולי רגולציה.
אמיתי אור: תחייבו אותי לעבוד לפי איך שאתם רוצים.
אמיתי אור: השוק פרוע.
אמיתי אור: יהיה עוד יותר פרוע.
אמיתי אור: זה בניגוד לאופנה, זה לא יזכה לכותרת בדה מרקר, אבל תטילו עלינו רגולציה.
אמיתי אור: חייבים לאסדר את התחום הזה.
אמיתי אור: היו ניסיונות, היו דיאלוגים, היו ישיבות, אבל כמו הרבה דברים בדיון הזה, תוצר אין.
אמיתי אור: חייבים לפתור את זה.
אמיתי אור: לגבי מה שנאמר כאן על ידי משרד האוצר, ואני חייב להגיב על זה, שזה עלול לשמש חסם לקבלנים קטנים.
אמיתי אור: אנחנו רואים את תמהיל הלקוחות שלנו.
אמיתי אור: הרבה קבלנים קטנים שלא רק שזה חסם אלא שזאת נישת כניסה מבחינתם.
אמיתי אור: זאת אסטרטגיית בנייה, להיכנס לשוק וזה כמו שקבלן עכשיו מחליט לעבור ממגורים למסחר, אז הוא משלם איזשהו מחיר התחלתי על הפרויקט הראשון ואחר כך הוא נכנס לתחום הזה ויש לו יתרון.
אמיתי אור: זה לא שונה מכל תחום בנייה אחר.
אמיתי אור: קבלנים, לא רק גדולים בשוק אלא הרבה קטנים, ואנחנו רואים את כולם בשוק הזה, זה לא חסם, זאת לא אמירה שאני לא יודע מה עומד מאחוריה, איזה נתונים ומהיכן זה בכלל מגיע.
יעל כהן-פארן: אביעד אורן, כמי שמלווה את פורום חברות הבידוד.
אביעד אורן: פורום חברות דירוג אנרגטי.
אביעד אורן: אני רוצה להציג את הפורום.
אביעד אורן: תודה רבה ליושבת ראש הוועדה.
אביעד אורן: הפורום הוא פורום של חברות שהתאגדו יחדיו כדי לקדם במקור את התחום של בידוד אבל בשנה האחרונה הבנו עד כמה דירוג אנרגטי הוא הסוגיה המרכזית שעומדת על הפרק, מתוך כוונה, וזה הוזכר כאן בהקשרים שונים, החשיבות המכרעת בפתיחת שוק מלמטה לאור המודעות ולהביא ציבור רחב יותר של אנשים להכיר ולהבין את המשמעויות של מבנים נכונים יותר מבחינת קיום אנרגטי וירוקים יותר.
אביעד אורן: הפורום כרגע מונה מספר של חברות ובהקשר הזה אני רוצה כמובן להזמין את כל מי שמקבל החלטות בהקשר של הנושאים האלה לבוא ולהיעזר בנו.
אביעד אורן: יש לנו לא מעט ידע ומידע שעובר בחברות האלה, וכמובן לציין את עצם העובדה שהנה המגזר העסקי, יש לא מעט חברות בשוק במגזר העסקי שמעוניינות בזה.
אביעד אורן: לעשות את ההבחנה של המגזר העסקי מעוניין, אז הנה, זה קיים, זה נמצא ואני מזמין אתכם, כל מי שמעוניין, ליצור אתנו קשר.
אביעד אורן: זו המטרה שלנו, לקדם את השיח וכמובן לקדם את הכלי החשוב הזה.
יעל כהן-פארן: אמיר אבין, מנכ"ל אלפקס.
יעל כהן-פארן: יש לך משהו להוסיף?
אמיר אבין: כן.
אמיר אבין: אני רוצה להתייחס לנושא הזה של תב"עות.
אמיר אבין: רוב התב"עות במדינה דורשות חיפוי באבן.
אמיר אבין: זאת הדרישה.
אמיר אבין: אני חושב שאף אחד לא נותן את דעתו.
אמיר אבין: ביום שאחרי, שנסיים עם כל התקנים ויהיו לנו הסכמות בין הדיירים לבין הקבלנים, תהיה בעיה קשה מאוד עם התב"עות.
אמיר אבין: התב"עות פשוט מחייבות.
קריאה: זה מה שאורלי אמרה.
אורלי אינדצקי: זה מה שאני אמרתי.
יעל כהן-פארן: נצטרך להתמודד עם זה.
נעם אוסטרליץ: זה קל מאוד.
נעם אוסטרליץ: אפשר בהנחיה מרחבית להזיז את זה.
קריאה: הנחיה מרחבית לא יכולה לטפל בדרישה כזאת.
יעל כהן-פארן: הדוברת האחרונה.
יעל כהן-פארן: תציגי את עצמך.
הדס וסרמן: ב-23 השנים האחרונות אני עוסקת בפתרונות של בידוד טרמי, בפתרונות בנייה בכלל.
הדס וסרמן: אני סמנכ"לית קבוצת פולי ביטחון להיום.
הדס וסרמן: פעילה בארגונים השונים שמיוצגים כאן.
הדס וסרמן: אני הייתי רוצה להתייחס לשניים מהחסמים שהועלו כאן.
הדס וסרמן: החסם הראשון, הנושא של ידע בבנייה, לא רלוונטי בכלל.
הדס וסרמן: כל קבלן שהוא שיודע לבנות בניין, הוא יודע להוסיף עוד סנטימטר, אם צריך עוד בידוד טרמי, הוא יודע להתקין עוד מערכת, אם צריך מערכת נוספת למערכת דוד השמש וכדומה.
הדס וסרמן: לא רלוונטי בכלל.
הדס וסרמן: מי שחושב שכן, אני אשמח לבוא לפורום אחר שדן לעומק בנושא הזה ולהציג את הדברים.
הדס וסרמן: הנושא השני, הנושא של העלויות.
הדס וסרמן: אני חושבת שאין דבר טוב מהשטח.
הדס וסרמן: שיכון ובינוי הציגו כאן את המציאות שהיא מאוד מאוד מדויקת כי הם חיים את זה והם עושים את זה בפועל.
הדס וסרמן: הפערים האלה הם פערים מינוריים מבחינת העלויות ולמדינה יש כסף.
הדס וסרמן: השאלה לאן היא מתווה אותו.
הדס וסרמן: כאן אני פונה למשרד האוצר, כמו שידעו לבוא ולתת תמריצים לתיעוש הבנייה, וגם שם אנחנו מעורבים בנושא הזה, אני אומרת שגם לנושא של בנייה ירוקה אפשר לבוא ולתת את התמריצים.
הדס וסרמן: הם גם צריכים להיות נמוכים יותר בהתאם לבדיקה שנעשתה.
הדס וסרמן: גם ברמת בן אדם.
הדס וסרמן: אדם שעכשיו הולך לרכוש דירה, הוא צריך להבין את המשמעות של בנייה ירוקה.
הדס וסרמן: הלפ"ם יודעים לפרסם פרסומות מאוד מאוד נכונות ומאוד מאוד טובות וגם התחום הזה דורש ידע שיועבר לאזרחים.
הדס וסרמן: לדעת מה המשמעות של אותה תוספת כספית שהם ישלמו עבור הבית הזה וכשהם יראו את החזר ההשקעה, הם בוודאי יעדיפו כן לשלם את העלויות האלה.
הדס וסרמן: נושא אחרון, הנושא של בידוד טרמי ואש, האם הוא הולך להיות נדון כאן?
הדס וסרמן: את העלית את הנושא הזה.
יעל כהן-פארן: כרגע אין לנו זמן.
יעל כהן-פארן: זה הועלה על ידי אילן ואנחנו נבחן איך אנחנו דנים בו בהמשך.
הדס וסרמן: זה נושא קריטי שחייבים לדון בו כי נזרקה איזושהי אבן ואני לא אומר את המשפט שכולם יודעים, שאבן שנזרקת על ידי מישהו, אלף חכמים לא יצליחו להוציא אותה.
הדס וסרמן: אני לא אומר על ידי מי, אבל נזרקה כאן אבן ודווקא מכיוון של אנשים שעוסקים ביבוא.
הדס וסרמן: אנחנו יצרנים, אנחנו עם אידיאולוגיה של תוצרת כחול-לבן, והנושא הזה הוא קריטי.
הדס וסרמן: לבוא על בסיס שני פרויקטים או שני בניינים שהייתה בהם שריפה שהשתמשו בחומרים לא נכונים ולא תקניים, לבוא עכשיו ולדרוש גזרות מאוד מאוד קשות מיצרנים מקומיים, אני חושבת שזה חייב דיון נוסף וצריכים להעלות את הנושא הזה.
הדס וסרמן: תודה רבה.
יעל כהן-פארן: אני אסכם את הדיון.
יעל כהן-פארן: אני מתנצלת בפני מי שלא יוכל לדבר אבל אנחנו צריכים לסיים את הישיבה.
יעל כהן-פארן: אני יוצאת בתחושה מהוועדה, מצד אחד עם כמה אורות בקצה המנהרה אבל מצד שני בתחושה שאנחנו עדיין עם החלטת ממשלה שהיא די קפואה, שבעצם אף משרד לא טורח ליישם אותה וזה די עוול ציבורי.
יעל כהן-פארן: בסופו של דבר אנחנו, האזרחים, משלמים את המחיר.
יעל כהן-פארן: הציבור משלם מחיר יותר גבוה על החשמל שהוא מבזבז כי לא חייבו את הקבלנים שלו ביישום התקן.
יעל כהן-פארן: כל יום וכל בניין שנבנה במדינת ישראל יעמוד עוד 50 ועוד 100 שנים ויצרוך לפי מה שבנו אותו.
יעל כהן-פארן: העלויות האנרגטיות גם ייפלו על הצרכנים ועל דיירים, וגם על כל המשק כי אנחנו נצטרך להקים את תחנות הכוח הנוספות שיכלו להימנע.
יעל כהן-פארן: זה הבסיס וההבנה שצריך לחבר את כל הדברים ביחד.
יעל כהן-פארן: אני בתחושה שעדיין ההבנה של התועלות הכלכליות, למרות כל המחקרים שאנחנו רואים והנתונים שהוצגו כאן והוצגו בפורומים אחרים, מי שצריך לקבל את ההחלטה בסוף זה מצד אחד מינהל הדיור ומשרד השיכון ומשרד האוצר, והם לא שם.
יעל כהן-פארן: אני קוראת מכאן לשר האוצר, שהוא היום גם אחראי על משרד האוצר וגם על מינהל התכנון, לקדם את הנושא הזה.
יעל כהן-פארן: להבין שזה הורדת יוקר המחיה.
יעל כהן-פארן: העלויות הזניחות הנוספות של הבנייה הן באמת זניחות והן יבואו לביטוי של הורדת חשמל ומים וכמובן איכות חיים טובה יותר.
יעל כהן-פארן: זה לפתחו.
יעל כהן-פארן: הוא לא יכול לדבר רק על בנייה בלי לדבר גם על איכות הבנייה ועל איכות החיים שמי שאחר כך גר בבניינים האלה.
יעל כהן-פארן: אני קוראת לו מכאן להוביל את הנושא.
יעל כהן-פארן: ישב כאן נציג משרד האוצר ואולי הם היום לא מתנגדים אבל אני תוהה עד כמה הם בכלל מגיעים לפורומים, לוועדות המקצועיות, כי אני שמעתי שהם לא כל כך מגיעים, אבל לפחות אתם אומרים כאן שאתם לא מתנגדים, אבל בסוף כשאנחנו רואים שכן מנסים לקדם את הדברים, עומדים כחומה בצורה של יש כאן מחירים ולא מוכנים לשלם אותם.
יעל כהן-פארן: אני קוראת לכל מי שיושב כאן בחדר, לקבלנים לחברות הבנייה והחומרים הרלוונטיים וכמובן לאדריכלים, בואו, אנחנו חייבים לשלב כוחות.
יעל כהן-פארן: אני מרגישה שאנחנו מאוד מאוד קרובים לנקודה שהדברים כן יכולים לעבור וכאן האור בקצה המנהרה.
יעל כהן-פארן: באמת תודה למועצה לבנייה ירוקה שמאחדת את כולם ועושה עבודה מאוד מקצועית.
יעל כהן-פארן: ההבטחות שקיבלנו כאן של פגישה בסוף החודש והשינוי שהולך להיות בקבינט הדיור עת ייכנס אליו ראש עיר לשעבר, עיר שקידמה את הנושאים האלה, גם חבר כנסת לשעבר זאב ביילסקי, אני אקרא לו, עת הוא ייכנס לתפקידו, לקדם את הדברים.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שהוא לפחות, כמי שהעביר החלטות במועצת העיר שלו, הוא קנדידט לעשות את זה אולי כמו שצריך, אם לא יעצרו אותו גורמים אחרים.
יעל כהן-פארן: הרבה מאוד מוטל על כתפי קבינט הדיור ומינהל הדיור.
יעל כהן-פארן: אני רוצה לסיים במינהל הדיור הממשלתי.
יעל כהן-פארן: יש כאן מקום למינהל הדיור הממשלתי כמי שאחראי על לא פחות מ-6,000 מבנים ממשלתיים של משרדי ממשלה ומיליוני מטרים מרובעים של משרדים לקדם את הנושא בתוך הממשלה, להיות החלוץ ולהיות המוביל.
יעל כהן-פארן: אני לא רואה את זה קורה.
יעל כהן-פארן: נכון שלגבי בנייה חדשה הם קיבלו החלטה על בנייה ירוקה, אבל מדובר בשניים-שלושה בניינים בשנה.
יעל כהן-פארן: אני מדברת על הבניינים הקיימים שלהם.
יעל כהן-פארן: הם צריכים להיות בפרונט והם צריכים להוביל את ההתייעלות האנרגטית של הבניינים שלהם לא באחד או שניים בעשור אלא באמת בקול רם ובגאון.
יעל כהן-פארן: זה ממש פרויקט לאומי ואפשר להביא את כל בנייני הממשלה תוך חמש שנים להיות בדירוג אנרגטי הכי גבוה והם יכולים להגיע לשם, גם בבניינים שהם בבעלות הממשלה וגם בבניינים שהם בשכירות.
יעל כהן-פארן: לא היה כאן לצערי נציג של הדיור הממשלתי והבינוי הממשלתי.
יעל כהן-פארן: אנחנו זימנו אותם והם לא יכלו להגיע וחבל.
יעל כהן-פארן: אבל בסופו של דבר אנחנו צריכים פשוט לדבר פחות ולעשות יותר.
יעל כהן-פארן: תודה רבה לכל הנוכחים.
יעל כהן-פארן: רק הודעה ממנהלת הוועדה.
יעל כהן-פארן: מי שלא העביר את כרטיס הזיהוי שלו בכניסה, מתבקש לעשות זאת כדי שיהיו לנו כל הפרטים המלאים של כל מי שנכח כאן.
יעל כהן-פארן: הישיבה נעולה.
אורי מקלב: לצורך הרשמיות אנחנו צריכים לפתוח בפתיחה רשמית, מכיוון שזה לא סיור פרטי שלי, אלא ביקור וסיור של הוועדה, נמצא פה רושם פרוטוקולים, זה מתפרסם, נכנס לדברי הכנסת, אז לטוב ולמוטב אם את רוצה להגיד דברים קחי בחשבון שאחרי זה הדברים - - -
<שלי לנצמן: לא נעים לי להגיד לך, כבודו, אבל אני שלוש שנים מנכ"ל מייקרוסופט ומהיום הראשון שקיבלתי את התפקיד אני יוצאת מנקודת ההנחה הזאת, גם כשאני מבקשת מדיילת בטיסה משהו.
<שלי לנצמן: פעם הייתי יותר עצבנית.
אורי מקלב: ואם לפעמים ככה שוכחים אז יש כאלה שמזכירים לנו.
אורי מקלב: אנחנו בכנסת יותר ויותר מרגישים את זה.
אורי מקלב: לכם גם יש חלק בתוך העניין הזה, כל הפיתוח ההייטקי באמת הביא אותנו למקומות אחרים, כשחלק אנחנו לא מודעים לכך.
אורי מקלב: לא זו אף זו, אנחנו לא מעט מתעסקים בנושא של התופעות בעקבות השימושים המוגברים וההתרחבות והחידושים הטכנולוגיים, במיוחד בתקופה האחרונה אנחנו מתעסקים גם בעקבות, או בעקבותינו גם התקשורת, המידע הרב שיש עלינו והמעקב הרב שיש עלינו.
אורי מקלב: גם אם זה לא אישי, גם אם זה אלגוריתם, אבל השימוש בהם ועד איפה הגבולות ומה מתאים ומה - - - אין ספק בדבר אחד, שאנחנו יודעים, אבל לא מודעים.
אורי מקלב: יש דברים שיודעים שיכולים לשמוע אותך, מי שרוצה להגיד משהו, היום כבר יותר היום יודעים שמצלמים, אבל לא עד כדי כך.
אורי מקלב: אנשים במרחב הציבורי לא חשים את זה, אין להם את ההלימה בין זה שמצלמים אותם ובוחנים את הצילום שלהם וגם מעבדים אותו ואולי גם משתמשים בו לבין מה שקורה - - - אין הלימה.
אורי מקלב: בשימוש שלנו ביום יום אנחנו יודעים שיש את זה, אבל זה לא הופנם בנו.
אורי מקלב: יש כאן פער עדיין.
אורי מקלב: יכול להיות שזה משהו של שנים, יכול להיות שהצעירים מרגישים את זה יותר.
<שלי לנצמן: לא, פחות אכפת להם, הם עוד לא מבינים את ההשלכות של זה.
אורי מקלב: ויש איזה ויכוח אצלנו.
אורי מקלב: אנחנו מארחים היום מומחים שאומרים שזה כן אכפת להם.
אורי מקלב: זה שהם חושפים את עצמם, בזה שהם כן יודעים, הם כן רוצים לשמור על המסגרת שלהם, רק הם לא יודעים איך לעשות את זה ואנחנו צריכים לתת להם את הכלים.
אורי מקלב: אנחנו הרבה גם בחלק הערכי בעניין הזה דנים, אבל אנחנו גם בהחלט מנסים לעשות איזה שפה, על אף שכשאנחנו רוצים לעשות משהו מקדימים אותנו הרבה יותר.
אורי מקלב: בישיבה האחרונה שהייתה לנו, בנושא האינטרנט של הדברים, אני חושב שמשם הגענו לראות.
אורי מקלב: אנחנו נעשה עוד ישיבות על זה.
אורי מקלב: אבל זה דרך אגב.
אורי מקלב: אבל, ברשותכם, אני אפתח את הישיבה שלנו.
אורי מקלב: אנחנו פותחים ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה, היום יום חמישי, שהוא כ"א באדר.
<שלי לנצמן: כן, באדר זה קל.
אורי מקלב: גם אם אנחנו טועים אז לא נורא, באדר מותר לטעות קצת.
אורי מקלב: אדר מתחיל בשמחה.
אורי מקלב: חודש אדר, שמרבים בו בשמחה, ה-8 במרץ 2018, אנחנו נמצאים בסיור, סיור שאנחנו באמת שמחים לקיים אותו, אנחנו רואים חשיבות לחזק את הקשר בין חברה שהיא לא רק פועלת בתוך מדינת ישראל, אלא יש לה קשר למדינת ישראל.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהחברה פתחה את הסניפים הראשונים שלה מחוץ למקומה, מחוץ לארצות הברית, בישראל, והקשר הזה נמשך תוך שיתוף פעולה ותוך הרגשת מחויבות של שני הצדדים.
אורי מקלב: מתוך הערכה, מתוך קשר אנחנו נענינו לבוא לסייר ולהתרשם, גם כדי ללמוד וגם כדי לחזק את הקשר ולראות את הממשקים המשותפים שלנו והרבה גם ללמוד.
אורי מקלב: ואני רוצה להגיד לכם בצורה גלויה, חצי אוף דה רקורד, שעברנו שבוע סוער, יותר משבוע סוער, אנחנו עומדים להיות בשבוע סוער של הממשלה - - -
<שלי לנצמן: נקווה שיסתיים לטובה.
אורי מקלב: אפילו דחיתי פגישה בחלק שלי, ליישב ולמנוע את המשבר הקואליציוני, כדי שהממשלה תוכל להמשיך, אנחנו חושבים שיש חשיבות מאוד גדולה לממשלה, בכל הנושא של משילות ולא משנה כרגע איזה ממשלה, כל ממשלה, צריך לתת לה אופק.
אורי מקלב: אתם כחברות מסחריות יודעים כמה זה חשוב, כמה שזה מקרין, אנחנו מצווים לעשות מאמץ, עד כדי כך שאני דחיתי קצת פגישה בנושא הזה, ואני מכאן מיד נוסע לתל אביב כדי להמשיך, שבשובו של ראש הממשלה, שננסה להכין את הכול כדי שנוכל, וכל זאת בתקווה שבאמת רוצים להמשיך ולא הסיבה שאנחנו מתעסקים בה, שזה חוק לימוד תורה, שהוא יהיה הגורם, שיהווה את המשבר.
אורי מקלב: אם ראש הממשלה או מישהו אחר יחליט מסיבות שלהם ללכת לבחירות, אז יכול להיות שככה יהיה, זה גם לא בטוח.
אורי מקלב: אנחנו מאוד חושבים שזה לא נכון שזה יהיה, אבל יכול להיות שיש עוד סיבות.
<קריאה: רק שלא יאמרו שבגלל סיור במייקרוסופט נפלה הממשלה.
אורי מקלב: לא, אני רוצה להגיד, אתם אפילו עוזרים לנו קצת, אנחנו ככה נמצאים בעין הסערה וכשבאתי לפה ההרגשה הראשונה שלי הייתה 'אוה, קצת לראות', הרגשתי שאני פעם ראשונה, אפילו לא ידעתי אם נסעתי אחורה או קדימה, דודי נהג, היינו תקועים בפקק, לכן כשבאתי לפה הרגשתי - - - וזו הייתה פתיחה טובה שלנו.
אורי מקלב: אני מאוד שמח לפגוש אותך כמנכ"לית.
אורי מקלב: ידענו שיש מנכ"לית, ביום האישה, כשאנחנו מציינים את יום האישה הבינלאומי, לראות חברה שהיא חברה מסחרית ונותנת עוצמה, מכירה בעוצמה הנשית, ביכולות הנשיות ומעמידה בדרג הניהולי נשים.
אורי מקלב: אני שומע שאתם עומדים בכל פרמטר של שוויון בשדרה הניהולית.
אורי מקלב: אנחנו בכנסת גם עושים את המאמץ הזה, מציינים את היום הזה, אז יצאנו וגלגלו זכות על ידי זכאי שגם את היום הזה נציין במקום שמי שעומד בפנינו זה מנכ"לית.
<שלי לנצמן: תודה רבה.
<שלי לנצמן: אני חושבת שאם היית שואל את הצד הגברי בחדר ממייקרוסופט הוא היה אומר לך שאין שוויון.
<שלי לנצמן: במספרים אין שוויון, זה נכון, אנחנו 60% נשים ורק 40% גברים, בטח בשדרה הניהולית שלנו, כך ששוויון כבר אין פה, אבל בגלל שזה מאמץ כל כך גדול זה יכול בכל רגע נתון להשתנות.
<שלי לנצמן: בסוף דברים קורים.
<שלי לנצמן: אז קודם כל ברוכים הבאים לוועדה, אני מאוד מודה לך שהתפנית ביום כזה, בשבוע כזה סוער, אבל בחרנו חיים סוערים אז אנחנו צריכים כבר להתחיל להתרגל לזה.
<שלי לנצמן: על זה אני כבר לא מלינה.
<שלי לנצמן: אז באמת תודה רבה שאתם מתארחים אצלנו היום.
<שלי לנצמן: אנחנו גם נשמח אם זה יהיה אחד מני עוד סיעורי מוחות שנוכל לעשות באמת כדי להרחיב את היריעה במחשבות על הרבה נושאים שהעלית אותם פה היום.
<שלי לנצמן: הנושא הראשון שאני הרגשתי ששמת לנו כמובן, המפגש של הטכנולוגיה והאתיקה.
<שלי לנצמן: האתיקה פוגשת אותנו גם ברמה התרבותית, בסוף האחריות שלנו, של מייקרוסופט כמובילת שוק ושל כנסת ישראל היא גם להוביל פה תרבות ולא רק כלי כזה או אחר.
<שלי לנצמן: אני חושבת שיש לנו הרבה עשייה שאנחנו עושים בתחום הזה ויכולים לעשות עוד יחד איתכם הרבה מאוד.
<שלי לנצמן: אנחנו משקיעים, פעם בשנה, למשל, כל העובדים שלנו הולכים לבתי ספר כדי לפגוש ילדים ולדבר איתם על תרבות ההתנהגות באינטרנט כי ברור לנו הגבול המאוד רחב שיש שם והאפשרויות והמפגש המאוד, מצד אחד מסקרן וגדול ומעצים, לצד העובדה שיש שם גם סכנות וילדים צריכים להיות יותר מודעים לסכנות כדי לדעת איך להתנהג שם.
<שלי לנצמן: גם מה לעשות, כשאתה צעיר, באמת עוד לא ניתנה לך כל הבינה ואתה עוד לא מבין את ההשלכות.
<שלי לנצמן: אני מנסה לפעמים כשאני באה לבתי ספר לדבר עם ילדים על זה שיכול להיות שהיום הם יעלו איזה שהיא תמונה שתיראה להם נורא חמודה ואיזה קטע הוללות, אבל כשהם יבואו להתראיין אצלי בעוד 15 שנה, אצלי זה שם קוד, זה לא חייב להיות אני, אני עד אז מקווה שאני אעשה דברים אחרים, אבל כשהם יבואו להתראיין התמונה הזו תהיה שם.
<שלי לנצמן: הם לא יוכלו להתעלם ממנה ומי שיראיין אותם יבין שזו הייתה הבחירה שלהם מתי שהוא בחיים לנהוג כך או כך וילדים צריכים להבין שבעצם, כמו שלכל אחד מאיתנו יש זיכרון צרוב בראש, שאי אפשר לנקות אותו, זה הזיכרון שלנו, גם היום למרחב האינטרנט יש זיכרון.
<ענת לוי: וכאן יש את השאלה האתית הנוספת שאמרנו על הזכות להישכח.
<שלי לנצמן: על הזכות להישכח, בוודאי, אבל גם בזכות להישכח אני רוצה שאנחנו נהיה מאוד פרקטיים.
<שלי לנצמן: זאת אומרת את יכולה לבקש מכלי מסוים, ואני מבינה למה את - - -
אורי מקלב: ענת לוי, מנהלת הוועדה.
אורי מקלב: אנחנו נעשה גם היכרות.
<שלי לנצמן: כן, היא הציגה את עצמה בכניסה, נפגשנו.
<שלי לנצמן: את צודקת ואני מבינה גם למה את רומזת לי, יש כלים מסוימים שאתה יכול לבקש מהם למחוק משהו.
<שלי לנצמן: גם אם הכלי הזה ימחק באותו רגע, עדיין בזיכרון הצרוב של האינטרנט יכול להיות שזה כבר שוכפל למקומות אחרים.
אורי מקלב: אין לו יכולת.
אורי מקלב: גם אם יש לו זכות, אבל - - -
<שלי לנצמן: לא הוקם עוד או"ם, וגם האו"ם עדיין לא מחליט הכול בעולם, לא הוקמה אוטוריטת-על לאתיקה וטכנולוגיה בעולם, כמו שנאמר כאן, שיכולה להבטיח שזה יימחק מהזיכרון, אף כי את צודקת, שכפעולה מיידית זכותו של בן אדם שזה לא יקרה וזה יימחק.
<שלי לנצמן: צודקת לחלוטין.
<שלי לנצמן: הראייה והיריעה היא גדולה יותר מזה, אבל מה שחשוב להבין שהטכנולוגיה היום היא לא נחלת ההייטק ולא מגזר ההייטק.
<שלי לנצמן: לא יהיה תחום בעולם תוכן שלנו שלא תהיה בו טכנולוגיה וטכנולוגיה לא תהיה, זאת שתיקח אותו קדימה וישתמשו בו.
<שלי לנצמן: זה חינוך, זה חקלאות.
<שלי לנצמן: אנחנו רואים היום את המדינות המובילות בחקלאות בעולם שהן המדינות שמשתמשות בטכנולוגיה כדי להחליט מתי לקצור את החיטה, כמה להשקות ומתי להדביר או לא להדביר.
<שלי לנצמן: כתוצאה מזה התפוקה שלהם עולה באופן משמעותי.
<שלי לנצמן: אז אין היום תחום, אנחנו מבינים שבמכוניות זה יהיה חלק מנחלתנו, בכל תעשייה, בטקסטיל, ובכל זה יהיה.
אורי מקלב: בבריאות.
<שלי לנצמן: בבריאות בוודאי, ואנחנו רואים שזה לוקח אותנו גם, זה ממש זורק אותנו כמה צעדים קדימה כל פעם שאנחנו לוקחים את הטכנולוגיה והבריאות ביחד.
<שלי לנצמן: מכאן שאנחנו צריכים להבין שהטכנולוגיה היא חלק מהחיים, מכאן שאנחנו צריכים להחליט איפה היא פוגשת אותנו בכל העולמות שלנו ואיך אנחנו רוצים כמדינה וכתרבות לקחת את זה מפה קדימה ופה יש הרבה עבודה שהצוות פה עושה.
<שלי לנצמן: אני בטוחה שהיום עוד יחלקו איתכם ותוכלו להבין.
<שלי לנצמן: בראייה שלנו כחברה יש לנו שתי הסתכלויות מרכזיות.
<שלי לנצמן: הצד האחד, ואני לא איתמם בו, אנחנו חברה מסחרית שמסתכלת על ההצלחות העסקיות שלה, אבל הצד הלא פחות חשוב הוא שלכל אחד מאיתנו יש יעדים שהם נקראים לאומיים, יעדים לאומיים, והיעדים הלאומיים של כל אחד מאיתנו הם להביא את המדינה שבה אנחנו חיים, ישראל, למקום שבו יש שקיפות שלטונית בצורה הטובה ביותר, שבו יש קשר שבין האזרח והמדינה טוב יותר ואיכותי יותר, שבו משרדים בין משרדים יכולים לפעול בצורה הטובה ביותר באמצעות טכנולוגיה ובעצם השאלה שלנו היא איך טכנולוגיה יכולה לשפר את איכות החיים של כל אחד מאיתנו במדינת ישראל, והיא יכולה לשפר.
<שלי לנצמן: וזאת האחריות.
<שלי לנצמן: לכל אחד מאיתנו פה בחדר מעובדי מייקרוסופט יש יעד ועל זה הוא נמדד.
<שלי לנצמן: הוא לא נמדד רק על הרווחים, או על ההכנסות, או על הקשרים שהוא מביא, אלא בעצם איך אנחנו לוקחים את מדינת ישראל ויש לנו תכנית שלמה שאנחנו צריכים להוכיח אותה למנהלים שלנו, שאנחנו מקדמים אותה כל פעם צעד צעד קדימה.
<שלי לנצמן: זאת האחריות שלנו.
<שלי לנצמן: תוכלו לשמוע את זה היום מאנשים.
<שלי לנצמן: אנחנו פעילים כמובן בכל התחומים, חברה שהמנעד שלה הוא מאוד מאוד גדול, אנחנו מדברים פעם אחת לארגונים מאוד מאוד גדולים ופעם אחת אנחנו מדברים עם התלמידים והאזרחים.
<שלי לנצמן: אנחנו מדברים על מערכות מאוד מאוד מורכבות וגם מערכות מאוד פשוטות, אבל בסוף אנחנו רוצים באמת לוודא שהטכנולוגיה הייתה זאת שעזרה לכולנו לעשות את הקפיצה, אם זה בקריירה שלנו, אם זה באמונה שלנו, לאן אנחנו רוצים לקחת את החיים שלנו קדימה או לאן אנחנו רוצים לקחת את הארגון או המשרד שלנו קדימה.
<שלי לנצמן: זאת תפיסת החיים שלנו.
אורי מקלב: עיקר הפעילות היום זה בתחום הפיתוח?
אורי מקלב: הפעילות שלכם בישראל.
<שלי לנצמן: בישראל יש לנו כמה תחומים.
<שלי לנצמן: תחום אחד - - -
אורי מקלב: מה שמעניין אותנו זה תחום הפיתוח.
<שלי לנצמן: בתחום הפיתוח יש לנו פה למעלה מ-1,000 מפתחים שיושבים בישראל ומפתחים לקבוצות המוצר ישירות ברדמונד, שיושבים בסיאטל, זה אחד מהמרכזים הכי גדולים בעולם שהוא מחוץ לארצות הברית.
<שלי לנצמן: אנחנו בחרנו לפתח אותו פה ואנחנו גדלים כל הזמן.
<שלי לנצמן: אנחנו בונים עכשיו בניין חדש למייקרוסופט בהרצליה שאמור להיות בסוף ל-2,500 איש.
<שלי לנצמן: אז אנחנו עם תכנית ארוכת טווח לצמוח בישראל, כשהרעיון שלנו הוא לנצל את היצירתיות ואת הכוח המחשבתי המאוד חזק שיש בישראל עם הנחישות.
<שלי לנצמן: יש משהו.
<שלי לנצמן: שאל אותי סאטיה, עדיין המנכ"ל החברה, כשהוא בא לכאן לביקור בארץ, ישבנו עם בנט, שר החינוך, והוא שאל 'אבל למה פה?, אני בא מהודו', הוא אמר, 'בהודו יש אנשים מאוד חכמים ומאוד טכנולוגיים, למה פה?
<שלי לנצמן: מה פה עושה את זה אחרת?
<שלי לנצמן: אני רוצה להבין'.
<שלי לנצמן: אז אחת זו הנחישות שלנו, יש לנו תכונה, כמובן בהכללה, אנחנו מאוד נחושים, אנחנו לא מוותרים.
<שלי לנצמן: יש בעיה, אנחנו רוצים לפתור אותה, יש קושי, אנחנו רוצים להתגבר עליו, זו נחישות שמובילה אותנו תמיד קדימה.
<שלי לנצמן: זה המוח שלנו, אין לנו הרבה משאבים אחרים.
אורי מקלב: ההון האנושי.
<שלי לנצמן: ההון האנושי.
<שלי לנצמן: אז הגדלנו את זה, הגדלנו את היכולת הזאת.
<שלי לנצמן: אני חושבת שהחינוך תמיד היה בסוף בכל בית, ההבנה שבכל בית החינוך הוא הדבר החשוב שצריך להשקיע בו.
<שלי לנצמן: לא משנה איזה חינוך אתה בוחר בסוף, אבל אתה עדיין מבין שהחינוך הוא הבסיס, הלמידה, וההבנה שלמידה היא מרכז החיים שלנו היא ההבנה שאנחנו לא יודעים הכול ואם אתה לא יודע הכול אתה חייב ללמוד כי אחרת לא תתקדם.
<שלי לנצמן: ההבנה הזאת נורא משמעותית.
אורי מקלב: הם כבר מכירים שאני אביא את הדוגמה, אני מחזק את מה שאת אומרת בעניין הזה, למילה חכם יש תרגום בכל השפות, אין שפה שאין תרגום למילה חכם, אבל המילה 'תלמיד חכם', אין מילה כזאת באף שפה, גם לא באידיש.
אורי מקלב: כשרוצים להגיד באידיש תלמיד חכם אומרים 'תלמיד חוכם'.
אורי מקלב: אי אפשר להגיד את זה אחרת.
אורי מקלב: מה שאת אומרת זה בדיוק מתחבר, אפשר להשתמש בדוגמה הזאת.
אורי מקלב: אנחנו מבינים שכדי להיות חכם צריך כל הזמן ללמוד.