GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אמיר ליפשיץ: שוטרי משטרת ישראל פועלים היום בשטח כנגד רחפנים במקרים המתאימים, ככל שאנחנו מקבלים תלונה מסודרת מרשות התעופה האזרחית, נפתחים תיקי חקירה, הדברים נבדקים, אנשים מוזמנים לחקירות במידה ויש חשש לעבירות פליליות, אנשי מקצוע מטעם רת"א מסייעים בביצוע החקירות, אני לא יכול להיכנס לפרטי תיקים כמובן ולפרט אבל הדוגמאות שאדוני נתן בתחילת הישיבה באמת דוגמאות מטרידות, אלה דוגמאות שוליים שבהחלט על פניו נראה שמדובר בעבריינות, והדברים מוסדרים.
<אמיר ליפשיץ: אז אולי לא ברגולציה החדשה שאמורה לפשט ולייעל ולהקל עלינו את העבודה, ולכן אנחנו היום נתקלים בקשיים בתחום של האכיפה, בהחלט.
<אמיר ליפשיץ: גם רשות התעופה האזרחית שגם בה יש תחום גם של אכיפה וגם של פיקוח, אבל בהחלט הדברים מבוצעים במקביל, גם חשיבה וקידום וגם פעולה בשטח יום יומית.
<אמיר ליפשיץ: חשוב מאוד שהדברים יובהרו.
<אמיר ליפשיץ: תודה אדוני.
חיים ילין: רק הערה אחרת לגבי מה שאמרת.
חיים ילין: קודם כל הקסאמים הראשונים, היו פוליטיקאים ואנשי מקצוע שקראו לזה צינורות מעופפים.
חיים ילין: אני לא הולך לספר את ההיסטוריה כי כולכם מכירים אותה.
חיים ילין: אני גם היום קצת מודאג מהנושא הזה, לא מהצינורות, שהם כבר פאסה, אלא מהצינורות החדשים שאני מקווה שלא יקראו להם צינורות מעופפים.
חיים ילין: אגף הפיקוח על היצוא במשרד הביטחון בבקשה.
<רחל חן: שלום.
<רחל חן: אני ראשת אפ"י, אגף פיקוח על הייצוא הביטחוני.
<רחל חן: א.
<רחל חן: יש חוק במדינת ישראל מ-2006, חוק הפיקוח על הייצוא הביטחוני.
<רחל חן: מתוקף החוק יש את צו ציוד לחימה.
<רחל חן: אותו צו שבעצם מגדיר שכלי טיס לא מאוישים מפוקחים, הצו וגם החוק אינו מתייחס לרחפנים, הוא מתייחס אך ורק לכלי טיס לא מאוישים.
<רחל חן: הצו הזה כנראה כשנכתב ב-2008 רק מלפני עשור, אבל כנראה שאף אחד לא העריך שנהיה כל כך עמוק בתוך הכלים הקטנים הללו.
<רחל חן: כמה דברים שנמצאים על הפרק מבחינת הפעילות שלנו בשלוש השנים האחרונות, בדגש.
<רחל חן: דבר ראשון, האגף עבר בסוף 2015 שינוי מבנה ארגוני באופן כזה שיש היום חטיבה ספציפית שמטפלת בכל הבקשות בנושאים של כלי טיס בלתי מאוישים, רחפנים וכל העולם הזה שאנחנו מדברים עליו כאן כעת.
<רחל חן: היתרון הבולט הוא שאם בעבר יצואן שהיה מגיע לאפ"י נדרש היה לעבור דרך מספר אנשים, היום יש יחידה ספציפית שמכירה את עולם התוכן של הכלים הבלתי מאוישים, שמבינה את עולם המושגים, שמכירה את התחרות המוגברת בתחום הזה ויודעת לתת שירות מצוין.
<רחל חן: זה מבחינת העשייה שלנו מ-2015.
חיים ילין: שאלה, חלק מהדברים שעלו בדיוני הרקע, הטענות שיש לגבי ההליך הבירוקרטי לקבלת אישור מכם שהוא ארוך מדי.
<רחל חן: אני אתייחס ברשותך לעובדה שביוני 2016 שר הביטחון הניח הצעה לעדכון צו ציוד לחימה, זאת אומרת היה לנו שיח מאוד פורה עם התעשיינים, עם היצואנים, הבנו שאנחנו נמצאים באיזה שהוא פער אל מול 2008 ובסופו של עניין סיכמנו וכך גם יצאה בקשה לעדכון צו.
<רחל חן: אמנם את הנוסח הסופי אנחנו נצטרך עוד לטייב, אבל הרעיון המסדר אומר שאנחנו נוותר על אותה תוספת מחמירה של מדינת ישראל שקובעת היום שכל כלי טיס בלתי מאויש מפוקח, מבלי לעשות הבחנה האם הוא פותח לשימושים צבאיים, האם הוא רחפן שקנית ב"טויז אר אס" או האם הוא רחפן - - -
ענת ברקו: אפשר לעשות הסבות.
ענת ברקו: אנחנו לוקחים כלים שהם לא מאיימים ואפשר לעשות הסבות.
חיים ילין: אני תיכף אתן לך.
ענת ברקו: אני שואלת, אין לי משהו מיוחד להגיד.
ענת ברקו: אני פשוט רוצה לשאול.
ענת ברקו: זה עקב אכילס.
<רחל חן: לכן הרעיון המסדר הוא שאנחנו מבקשים באמצעות עדכון הצו לאמץ את הפיקוח שמוגדר בוסנאר.
<רחל חן: זה הסטנדרט בעולם שבעצם מגדיר איזה כלים נדרשים לפיקוח ומה שמתחת לקטגוריה המוגדרת לא נדרש לחלוטין.
חיים ילין: אנחנו דיברנו פה על כלים שעד 25 קילו.
חיים ילין: איך ההתייחסות שלכם בנושא הזה?
<רחל חן: וסנאר לא מתייחס בכלל למשקל, הוא מדבר על משך זמן טיסה, הוא מדבר על אפשרות להטיס ללא קשר עין, הוא מדבר על משבי רוח, הוא לא מתייחס למשקל הפלטפורמה.
ענת ברקו: ואנחנו ניקח את זה כתקינה ולא נחמיר?
<רחל חן: אנחנו נמצאים כיום בהחמרה ואנחנו כן רוצים להיצמד לפיקוח כפי שהוא בעולם.
חיים ילין: בואי נעשה סדר.
חיים ילין: זה קצת סותר את כל מה ששמעתי עד עכשיו.
חיים ילין: אין לוגיקה לשיח פה.
חיים ילין: תעשי לנו סדר.
<רחל חן: אני אסביר.
<רחל חן: המצב הנתון היום הוא שרחפנים שתעשיות אזרחיות לחלוטין מפתחות היום על מנת לתת שירותי פיקוח לאתרי בניה בעולם, שזאת דוגמה מאוד רווחת, נדרשים היום לקבל ממני רישיון בתהליך דו שלבי.
<רחל חן: דוגמאות, אמרתי אתרי בניה, חקלאות לדוגמה, גם שם אני פוגשת לא מעט יצואנים – לא מעט, אין לנו מאות יצואנים בתחום הזה, דרך אגב יש עשרות בודדות – יחד עם זאת כן לתחומי החקלאות יש פניות לא מעטות של אותם כלים, אותם רחפנים שהבקשה היא להפעיל אותם לשימושים אזרחיים ובעצם כשאני מסתכלת על וסנאר ועל מה שהוא מגדיר, הקריטריונים שלו מחמירים ברמה מסוימת.
<רחל חן: זאת אומרת, אם אנחנו מסתכלים על משך זמן טיסה ואם הרחפן הזה טס מתחת ל-30 דקות והוא יוצא מפיקוח, אנחנו יכולים להניח איזו יכולת יכולה להיות לרחפן שיש לו יכולת שהיה באוויר של 30 דקות.
<רחל חן: כך העולם מפקח, כפי שאמרתי.
<רחל חן: זאת אומרת שאנחנו נוציא את אותם רחפנים לחלוטין מפיקוח.
<רחל חן: אנחנו גם נעשה דברים נוספים.
<רחל חן: אנחנו נקל במקומות נוספים אבל לא נשחרר מפיקוח.
חיים ילין: תני לי להבין.
חיים ילין: עד עכשיו השיח פה היה דו ממדי.
חיים ילין: את מביאה עכשיו את הדיון לתלת ממד.
חיים ילין: את מביאה אותנו למקום שונה לחלוטין.
חיים ילין: משקל – לא, גובה טיסה – לא, זאת אומרת שהפרמטרים שלך הם שונים לחלוטין.
<רחל חן: הם לא שלי, הפרמטרים.
חיים ילין: זה לא אישי.
חיים ילין: אמרתי בתחילת הדיון.
<רחל חן: הפרמטרים גם לא של מדינת ישראל, זו הכוונה.
<רחל חן: הפרמטרים הם פרמטרים מוגדרים בהסדרים בין לאומיים.
ענת ברקו: אבל הגודל של המדינה הוא מאוד מאוד קטן והשאלה אם אנחנו לא צריכים לעשות אדפטציה.
<רחל חן: אנחנו מדברים על יצוא, לא על יבוא.
<רחל חן: אני מטפלת ביצוא בטחוני ולא שום דבר שנוגע ליבוא.
חיים ילין: את אומרת שאת מדברת במושגים בין לאומיים, בכלל לא של מדינת ישראל.
חיים ילין: אני עוד פעם נכנס פנימה ושואל איך אנחנו עושים - כי זה מתחבר לתעשייה המקומית - איך אנחנו עושים שהתעשייה המקומית תוכל לפתח את עצמה בלי או עם פחות רגולציה.
<רחל חן: זה בדיוק מה שאני מתארת.
חיים ילין: אני שואל, שמעתי את המשפט הזה.
חיים ילין: לפני שנה בדיון פה הייתה לנו בעיה לא רק אתכם, גם עם התדרים.
<רחל חן: אני לא חושבת שיש איתנו בעיה, אם אני אוכל - - -
חיים ילין: גם עם התדרים.
חיים ילין: חלק מהתדרים שוחררו, זה אני יודע.
חיים ילין: עכשיו אני אתכם.
<רחל חן: ביוני 2016 הנחנו את הבקשה לעדכן את הצו.
<רחל חן: יחד עם הבקשה לעדכן את הצו הנחנו בקשות לעדכון של תקנות נוספות, תקנות על בקשות לרישיונות שיווק, תקנות לרישיונות יצוא, לא בהכרח להקשר של רחפנים אלא בכלל, אנחנו נמצאים בתהליך מאוד נרחב של רפורמה שאנחנו מובילים, והשיח עם ועדת חוץ ובטחון עד עתה הגיע לסיכום רק בנושא מסוים.
<רחל חן: אני מעריכה שבחודשים הקרובים נזומן לוועדת חוץ ובטחון ונשלים את השיח גם לגבי אותה הקלה ברגולציה עבור היצואנים.
חיים ילין: משרד המשפטים מי מציג?
<ניר גרסון: אני ממונה משפט בטכנולוגיה ברשות להגנת הפרטיות.
<ניר גרסון: אני מהרשות להגנת הפרטיות שאמנם אנחנו אדמיניסטרטיבית במשרד המשפטים, אבל אנחנו עצמאיים מבחינה מקצועית.
<ניר גרסון: אני אומר את זה כי אני לא מייצג, למשרד המשפטים יכולים להיות הרבה אינטרסים שהוא עוסק בהם בסוגיה, אני אדבר על האינטרס שאנחנו אמונים עליו.
<ניר גרסון: זו הגנה על הפרטיות.
<ניר גרסון: האינטרס עליו אנחנו אמונים בכלל ספציפית לנושא הזה הוא צמצום הסיכונים לפרטיות שצפויים מצילום ומאיסוף כלח מיני סוגים של מידע אחר באמצעות רחפנים.
<ניר גרסון: דיברתי על זה בישיבות קודמות ואני לא אחזור, אבל זה מקפיץ את האיום לפרטיות בכמה סוגי גודל.
<ניר גרסון: זה באמת קו פרשת מים, השימוש הרווח ברחפנים.
<ניר גרסון: גם אצלנו אין ואקום, יש חוק קיים, יש הנחיה שלנו בנושא שימוש במצלמות במרחב הציבורי שפרסמנו ב-2012, ואנחנו גם עומדים בזמן הקרוב לשחרר איזה עדכון להנחיה הזאת שמסדיר ומפרט את ההיבטים המשפטיים בעינינו של שימוש ברחפנים.
<ניר גרסון: זה בדרך כלל על ידי ארגונים עסקים ורשויות מסוגים שונים שבאופן כללי אנחנו מבהירים את הצורך לבחון לפני שאתה פועל ומפעיל רחפן, את ההשלכות של זה על הפרטיות ולתכנן את החומרה והתוכנה באופן שיצמצם למינימום את הפגיעה בפרטיות, יישום של מה שנקרא עקרון העיצוב לפרטיות, privacy by design, וגם יידוע הציבור, דאגה לאבטחת מידע וכך הלאה.
<ניר גרסון: אנחנו לא עוסקים בבטיחות ולא בביטחון.
<ניר גרסון: אז במובן זה האינטרס שלנו הוא קצת שונה משאר היושבים פה לשולחן.
<ניר גרסון: עם זאת, אני חושב שבהחלט אפשר לשלב את ההקפדה על שיקולי פרטיות ובאמת עולם שבו כל דכפין יוכל לצלם ולקלוט תשדורות מאיפה שהוא רוצה באיזה זווית שהוא רוצה, בחלונות, מעל מתחמים רגישים, בתי חולים, הוא עולם שאנחנו לא רוצים להיות בו, לכן זה לא בטיחות ולא חיי אדם אולי באופן ישיר, אבל זה אינטרס מאוד חשוב.
<ניר גרסון: בהקשר של הדיון היום הייתי רוצה שוב להדגיש את האפשרות ואת הצורך לשלב שיקולי פרטיות גם ברגולציה מסוגים אחרים שהוזכרה פה היום, במידת האפשר.
<ניר גרסון: ברשויות תעופה בעולם, גם האירופאים, ממליצים לשלב בתנאי רישיונות למשל גם שיקולי פרטיות.
<ניר גרסון: גם לפי החוק הקיים אפשר לחשוב אם מדובר על קביעת עבירות מנהליות, אפשר לשלב שיקולים של פרטיות אם נעברת עבירה, בשיקולים אם להעמיד לדין פלילי או להטיל קנס או בשיקולים אם יש עניין לציבור.
<ניר גרסון: שוב, גם במידת האפשר להטמיע ברגולציה מסוגים אחרים גם שיקולים של הקפדה על פרטיות.
<ניר גרסון: זה לא הזמן להרחיב יותר, אבל שוב אנחנו מתכוונים בזמן הקרוב לפרסם טיוטה ואחר כך הנחיה ספציפית בנושא של שימוש - - -
חיים ילין: מי שנרשם עכשיו לדבר זה עו"ד אורי וולובלסקי, בבקשה.
חיים ילין: מהמסלול האקדמי במכללה למינהל.
חיים ילין: אחרי זה נתי קציר.
<אורי וולובלסקי: תודה.
<אורי וולובלסקי: אני רוצה להתחבר למה שנאמר על ידי - - - וגם להוסיף מספר נקודות.
<אורי וולובלסקי: בנושא של הפרטיות, חוק הגנת הפרטיות נותן איזה שהוא מענה, אבל בחקיקה אחרת הטכנולוגיה תמיד תקדים את הפרטיות וכטב"מים בעניין הזה לא שונים.
<אורי וולובלסקי: אנחנו צריכים אבל לזכור שברגע שמידע פרטי נחשף, הוא קיים שם.
<אורי וולובלסקי: אי אפשר יהיה לעשות ריטריב ולהחזיר אותו אחורה.
<אורי וולובלסקי: שתי דוגמאות מדוע להבנתי החקיקה הישראלית נמצאת בעמדת נחיתות ביחס לחקיקה בארצות הברית ובאירופה, אני שם את הנושא של ההיבטים הביטחוניים שדיברתם עד כה במקומם הראוי, אני רוצה לקחת את הדיון ולעשות שיפטינג קטן.
חיים ילין: לא, הדיון הוא לא בטחוני, הוא כולל את כל הסוגיות.
חיים ילין: תתייחס למה שאתה רוצה.
<אורי וולובלסקי: הדוגמה הראשונה שאני רוצה לומר בנושא של המשטרה, כללי הראיות לא מסדירים היום את הנושא של שימוש בכטב"מים.
<אורי וולובלסקי: עדיין לא עמדה בפני בתי המשפט השאלה האם שימוש בכטב"מ על ידי המשטרה להשגת ראיות זה דבר שהוא מותר או אסור.
חיים ילין: יש התייחסות - - -
<אמיר ליפשיץ: אני לא אענה לגופו של תיק או מקרה.
חיים ילין: לא תיק.
חיים ילין: משהו עקרוני.
חיים ילין: אני אשאל.
חיים ילין: כטב"מ, מצלמה שעכשיו מונחת על רב להב מצלמת עכשיו.
<אמיר ליפשיץ: שלנו?
<אמיר ליפשיץ: משטרתי?
חיים ילין: לא משטרתי.
חיים ילין: פרטי לחלוטין.
חיים ילין: בלי כוונה, בכוונה, וזה הופך להיות בסופו של דבר אירוע של רצח או של פציעה או מה שלא יהיה.
חיים ילין: זה תופס או לא תופס משפטית?
<אמיר ליפשיץ: אני לא נדרשתי, אם הוא טוען שיש עם זה קושי, אני בטוח שיש קשיים משפטיים כאלה ואחרים, הנושא ככל הידוע לי לא בא למבחן כמו שהוא אמר.
<אורי וולובלסקי: לא בא, אבל אני מתחבר לתשובה שנאמרה שבארצות הברית ובאירופה כן יש חקיקה ספציפית שמדברת על הנושא הזה.
חיים ילין: אני חי במזרח התיכון.
חיים ילין: אני יודע שרת"א לומדים מהם וגם אנחנו אבל תגיד לי מה חסר פה במדינת ישראל, לא מה יש במקומות אחרים.
<אורי וולובלסקי: אני לוקח את הדוגמה משם ומיישם אותה פה כי הם לא המציאו את הגלגל במובן הזה שהבינה שיושבת שם יכולה לשבת גם פה.
<אורי וולובלסקי: אם המשטרה תיקח על עצמה או באופן וולונטרי מגבלות בשימוש בכטב"מים או לחלופין שהמחוקק יבוא ויגיד, רק בחשד לעבירה לדוגמה מסוג רצח, או רק לעבירה מסוג משהו אחר ספציפי אפשר יהיה לחיות עם זה אבל צריכה להיות איזו שהיא הסדרה בנושא הזה כי להבנתי התחום הזה פתוח לחלוטין.
חיים ילין: אני עכשיו כבנאדם פרטי לוקח מצלמה ומצלם אירוע, זה תופס משפטית?
<אמיר ליפשיץ: אולי זה לא תחום העיסוק - - - אני לא יכול - - -
חיים ילין: כולם מגמגמים פה, כי מה ההבדל בין זה שאני מחזיק את הפלאפון לבין זה שמישהו למעלה מחזיק את הפלאפון.
<אבישי פדהצור: אף אחד מאתנו אני לא חושב שכתב על זה דוקטורט, ואני חושב שבעניין הזה כמו במצלמות אבטחה של סופרמרקטים בעוונותינו אנחנו חיים בעולם כזה, חלים כללי החוק הרגילים של מהימנות, קבילות.
<אבישי פדהצור: זה לא איזה כלי גדול - - -
<ניר גרסון: יש סעיף בחוק הגנת הפרטיות שמאפשר לבית המשפט לפסול ראיה שהושגה תוך פגיעה בפרטיות.
<ניר גרסון: אבל זה בהנחה שאתה מניח שיש פגיעה בפרטיות.
<אמיר ליפשיץ: זה חריג של החריג.
<ניר גרסון: אני לא יודע אם זה לדיון הזה.
חיים ילין: חברים אני שמח שעוררנו את הנושא ועוררת את הנושא.
חיים ילין: השאלה אם כלי שהוא לא חוקי טס באוויר ומצלם משהו, פשע, הראייה הזאת על כלי לא חוקי הופך להיות ראייה בבית המשפט, אני לא רוצה לפתוח את הדיון הזה, אבל נתחיל משם, לא מצלמות - - -
<אורי וולובלסקי: עוד נקודה אחת ברשותך, זווית אחרת אולי היא תהיה פחות אמוציונאלית או יותר, השאלה אם חוק המקרקעין והסגת גבול במקרקעין שנעשית על ידי כטב"מ היא משהו שנחשב כחוקי או לא חוקי.
<אורי וולובלסקי: יוסיפו פה ויגידו שיש מגבלות וכדומה, זה נכון.
<אורי וולובלסקי: אבל היכולת לזהות את כלי הטיס בזמן אמת ולמנוע את ההטסה שלו, אולי זה גם באיזה שהוא ממשק לתחום הביטחוני, הוא משהו שיהיה צריך לתת עליו את הדעת ויכול להיות שגם בנושא של חוק המקרקעין ובהגדרה הספציפית של הסגת גבול במקרקעין גם יצטרכו לתת ביטוי בסוגיה הספציפית הזאת.
חיים ילין: אתה יודע שיש חקיקה עכשיו שעברה בקריאה ראשונה, חקיקה של תלת ממד לגבי הקרקע עצמה.
חיים ילין: אני לא יודע אם אתם מודעים.
חיים ילין: זה גם יעזור לרת"א ולהרבה מאוד גורמים לעשות סדר סוף סוף מה קורה מעל פני השטח מתחת לפני השטח ומה קורה על הקרקע עצמה.
<ניר גרסון: לצרכי קידוח נגיד?
חיים ילין: כמעט כל דבר שאתה עושה, הרי בארצות הברית אם אתה בעל הקרקע אז אתה אחראי על הכל.
חיים ילין: פה ניסינו לעשות איזה שהוא מיפוי שנותן תלת ממד, מתחת, פני הקרקע ומעל הקרקע.
חיים ילין: זה צריך לעזור במיוחד לממשלת ישראל או לכל הגופים שצריכים לחוקק חוקים מעל פני הקרקע.
<אורי וולובלסקי: פחות לאנשים פרטיים שיצטרכו.
<אורי וולובלסקי: תודה רבה.
חיים ילין: נתי קציר בבקשה.
<נתן קציר: אני מקלוב התעופה לישראל.
<נתן קציר: אני דווקא רוצה להתמקד יותר על מעל 90% מהכטב"מים בארץ שהם לא מוסדרים וגם לא יהיו כל כך מוסדרים.
<נתן קציר: הוועדה פה מדברת עבור כלים שהם מסחריים ובהפעלה כללית ורת"א יודעת לעשות שם את העבודה, עובדה, יש שם סדר, יש כללים, יש נהלים, יש מבחנים וכל מי שמטיס מסחרי בתוך המסגרת יודע בדיוק מה הוא עושה ובדרך כלל הוא גם עושה את זה בטוח ובצורה טובה.
<נתן קציר: זה 5%.
<נתן קציר: יש עוד 95% שהם לא שם בכלל.
<נתן קציר: זה אותו אזרח פרטי שקונה לעצמו רב להב ותוך חמש או עשר דקות מוצא את עצמו מעל מרכז תל אביב בלי ידע, בלי ניסיון, וזה האסון הבא, הכתובת על הקיר כמו שציינת.
<נתן קציר: אנחנו לא מתייחסים לזה, אף אחד לא שם על כך את הדעת.
<נתן קציר: אני בקלוב התעופה כמתנדב, מדריך ועוזר ונותן לכל החברים שם את הידע שיש לי בתחום התעופה כדי כן להטיס נכון, כדי להטיס בטוח, כי בסוף הצרה הגדולה שדבר כזה ייפול על כביש סואן ויגרום לתאונת שרשרת, הכלי הזה ייכנס במטוס נוסעים וייפול לנו מעל גוש דן ואוי ואבוי, וסוגרים לנו את השמיים, שלא יעמוד במבחן בג"צ, אבל זה רוב הכלים.
<נתן קציר: אנחנו פה מדברים על עשרות כלים שכן מאושרים והכל בסדר, ואני לא דואג להם, אף אחד לא דואג להם אני חושב, כי הם עושים את העבודה ויעשו עוד יותר טוב כשנתאים את עצמנו ל-part 107, של ה-FAA ואז בכלל יהיה בסדר.
<נתן קציר: אבל זה האחוזים הקטנים.
<נתן קציר: באחוזים הגדולים אף אחד לא מתייחס.
<נתן קציר: גם הממשלה והמשרדים לא עושים שום דבר בנדון.
<נתן קציר: אז יש את קלוב התעופה לישראל שהוקם ב-1933 וחרט על דגלו ללמד בתחום התעופה ולהדריך, יש את ארגון הרב להב שגם התחילו לעשות משהו בנושא, אבל זה פרטי ובהתנדבות.
<נתן קציר: אני חושב שהממשלה כן צריכה לקחת את הדברים לידיים וכן לגרום להנגיש ידע לקהל הרחב שכן משתמש ברחפנים, מה מותר ומה אסור.
<נתן קציר: רת"א הוציאו מן דף הסבר מה לעשות ולא לעשות, זה בסדר גמור, אנחנו בקלוב התעופה גם מנסים להדריך, אבל זה אחוז מאוד קטן כי היום באמת כל אזרח יכול לעבור באבן גבירול בתל אביב, לקנות רחפן, בתוך חצי שעה הוא מוצא את עצמו באוויר, גם בסכנת חיים.
<נתן קציר: לשם אנחנו צריכים לגשת.
<נתן קציר: פה מקור הבעיה.
<נתן קציר: משרד התקשורת ידאג באיזה שהוא שלב לפנות לנו תדרים, מל"ל יעשה את העבודה שלו, רת"א כבר עושים, הכל בסדר.
<נתן קציר: אבל זה באחוזים קטנים.
<נתן קציר: אנחנו צריכים לחשוב גם על האחוזים המאוד גדולים והמאוד מסוכנים, והציבור מטיס בלי להבין כמה לפעמים הוא מסכן את הציבור.
חיים ילין: שאלה אחת לפני שאני נותן לעורך הדין פדהצור לענות.
חיים ילין: מה אתה היית עושה?
חיים ילין: איתרת בעיה, שמת את הבעיה, יש פה מחלה.
חיים ילין: מבחינתך מה התרופה שהיית נותן?
<נתן קציר: אני אתן דוגמה מאתמול בערב.
<נתן קציר: בשעה שמונה בערב ראיתי בפריים טיים פרסומת - - -
חיים ילין: עזוב, אני שואל אותך מה היית עושה.
חיים ילין: מה היית נותן, כל מי שקונה מקבל רישיון, כל אחד צריך לרשום את עצמו.
<נתן קציר: הדרכה.
חיים ילין: מה זאת אומרת הדרכה?
<נתן קציר: הדרכה כדי לתפעל את הכלי.
חיים ילין: זאת אומרת אתה אומר שהוא צריך לעבור חמישה שיעורים עד שהוא מקבל רישיון.
<נתן קציר: הלוואי.
<נתן קציר: זה לא יהיה מעשי.
<רועי שוסברגר: אפשר להתערב?
<רועי שוסברגר: אני מייצג את הארגון הישראלי לרב להב.
<רועי שוסברגר: לפני הכל התחביב שלנו, ואני מסתכל פה על הצד של התחביב.
<רועי שוסברגר: זה תחביב מאוד מאוד יפה.
<רועי שוסברגר: אם אפשר להסתכל, כבר היום אנחנו רואים לא מעט פעמים את הסרטונים של מטיס חובב נמצאים בהסברה הישראלית והם עושים שם המון לייקים וכל הדברים האלה.
<רועי שוסברגר: אנחנו כרגע בתחילת שיתוף פעולה עם משרד המדע והטכנולוגיה.
<רועי שוסברגר: מה שאנחנו הולכים ועושים זה הדרכות, בדיוק מה שנתי התחיל ואמר, הדרכות למטיס קצה.
<רועי שוסברגר: לאותו אדם שכרגע נכנס לחנות, קנה את ה רחפן ואין לו מושג מה לעשות איתו.
<רועי שוסברגר: יש לנו מספר שלבים ומספר רמות הדרכה, מרמה של אדם מתחיל ועד למתקדם ביותר שכבר יודע להטיס והכל.
<רועי שוסברגר: כבר היום אנחנו עושים שיתופי פעולה רבים עם מתנ"סים, עם בתי ספר וכיוצא בזה להדרכת הדור הצעיר שלנו.
<רועי שוסברגר: אנחנו מגיעים בהתנדבות מלאה לבתי ספר ומכשירים אותם מה זה רחפן, מה זו הטסה נכונה, כל ה-עשה ואל תעשה.
<רועי שוסברגר: אז כפי ששאלת, לגבי הפתרון, הפתרון היעיל ביותר זה חידוד כל תחום ההדרכות וההכשרות.
<קריאה: אני רוצה לציין שזה לא נוגע למסחרי, כל מה שהוא דיבר.
<קריאה: זה פנאי וספורט.
<נתן קציר: רק כדי להשלים את הדברים, זה באמת מה שצריך לעשות ואני חושב שגם הממשלה צריכה לתרום קצת בנושא הזה.
<נתן קציר: כדי להדריך, זה עולה כסף.
<נתן קציר: אנחנו בינתיים מתנדבים.
<נתן קציר: אבל באיזה שהוא שלב הממשלה כן צריכה לתמוך, למצוא, כמו שיש למשל היום שידורים בפריים טיים - - -
חיים ילין: אם תעשה גוגל, המשפט הכי פופולארי זה "הממשלה צריכה לתמוך".
חיים ילין: זה הכי פופולארי שיש.
<נתן קציר: אנחנו האזרחים כבר עושים, עכשיו הממשלה צד שני.
<נתן קציר: אנחנו האזרחים עושים כבר.
חיים ילין: אני אסביר לך משהו.
חיים ילין: אני לא ממשלה, אני אופוזיציה.
<נתן קציר: אתה נציג.
חיים ילין: אני נציג הכנסת לצורך העניין.
חיים ילין: בסוף כשהשמיכה קצרה, או שאתה בא ואתה נותן למשטרת ישראל עוד 20 שוטרים שפותחים את מתנ"ע אווירי לצורך העניין, או שאתה נותן להדרכה.
חיים ילין: בסוף ככה זה תמיד עובד.
חיים ילין: אני לא ראיתי, ואני אומר את זה בגלוי, שממשלת ישראל מקבלת החלטה, לא הממשלה הזאת וגם לא הקודמת, החלטות אסטרטגיות שנוגעות לחמישה-שישה משרדים.
חיים ילין: אני כבר אומר לך, חוץ מהחלטת הממשלה ל- - - בגדול ברגע שזה יוצא במשרד אחד הכל בסדר, ברגע שיש לך שני משרדים כבר יש לך כשל ניהולי, לא פוליטי.
חיים ילין: כשל ניהולי.
חיים ילין: זה א'-ב' של ניהול ושל פוליטיקה.
<נתן קציר: אז יש לנו בעיה והיא תמשיך להיות.
צבי סגל: אני רוצה להוסיף על הדברים שנאמרו כאן.
חיים ילין: עו"ד פדהצור, בסוף תענה.
צבי סגל: אני לובש כמה וכמה כובעים.
צבי סגל: אני ג'יפאי, אני חובב רדיו והצטרפתי לארגון רב להב כאזרח ישראלי, מתוך דאגה.
צבי סגל: אני זוכר כשאיציק הקים את הארגון, ישבנו והטסנו בכמה פורומים ונחרדנו.
צבי סגל: אמרנו שאם התופעות האלה נמשכות פשוט יהיה ריצ'רץ'.
צבי סגל: הרגולטור יבוא ולא יאפשר להטיס יותר.
צבי סגל: אגב, זה קרה בגרמניה, בגרמניה סגרו את השמיים.
צבי סגל: אסור להטיס מעל שטחים פרטיים, דה פקטו אי אפשר להטיס בגרמניה.
צבי סגל: אחד האנשים הכי פופולאריים ביו טיוב נאלץ לבוא לישראל וזה יצא לנו טוב כי אז הוא מקדם גם את ישראל, אני אשלח אחרי זה לסתיו סרטונים של הבחור.
צבי סגל: אמרנו "וואלה, אם לא ייעשה פה איזה מעשה", והמעשה הוא בתחום ההדרכה, בדיוק מה שנתי אמר.
צבי סגל: חיים אני רואה שאתה ממש פרגמטי והולך למרוט את השערות כשאתה לא הולך לקבל פתרונות למחר.
חיים ילין: אין לי שיערות אבל תמשיך הלאה.
צבי סגל: הבעיה כמו שנתי העלה אותה ורועי דיבר עליה, 95% זה "אבא תקנה לי", עובר בחנות, קונה את הרחפן.
צבי סגל: אגב, אני אשלח לסתיו אחרי זה סרטון שהבת שלי צילמה.
צבי סגל: הוא ייראה מקצועני לחלוטין וכשהיא גמרה להטיס היא אמרה "וואלה, כמה זה פשוט להטיס את הרחפן הזה" אבל בפעם הבאה שהיא תטיס היא תרסק אותו.
צבי סגל: אני מקווה לא על משהו אחר.
צבי סגל: כי אבא הכין לה את הרחפן ואבא סידר לה את הגרסה האחרונה ואבא וידא שהיא לא נכנסת בעמודי חשמל, אבל בפעם הבאה כשהיא תטיס לבד, וואלה, סיכוי גדול מרוב זה שהיא חושבת שזה פשוט להטיס, היא תרסק אותו.
צבי סגל: אני מקווה שזה לא ייפול על מכונית או על משהו אחר.
צבי סגל: למה?
צבי סגל: כי היא פשוט לא עברה הדרכה.
צבי סגל: זה לא רק שאין מודעות, נהפוך הוא, אנשים חושבים ש"מה זה פשוט להטיס את הדבר הזה".
צבי סגל: עכשיו אני רוצה להיות פרגמטי.
חיים ילין: תעשה את זה בשתי דקות כי יש פה עוד כמה אנשים ואתה מה שנקרא, עקפת את התור.
צבי סגל: עכשיו בשביל להיות פרגמטי, יש כמה ארגונים, ארגון הרב להב הוא אחד מהם, זה נעשה בהתנדבות, שורה שלמה של מערכות של הדרכות ואחד האתגרים הכי גדולים זה לעודד אנשים להצטרף לזה.
צבי סגל: אני רואה את זה גם מהתחביבים האחרים שלי.
צבי סגל: איזה ערך מוסף ארגון כזה נותן לבנאדם בשביל שהוא יבוא ויצטרף.
צבי סגל: נכון שאנחנו נותנים ביטוח ונותנים הדרכות, אבל כמו שאתה מכיר את האזרח הישראלי המצוי "זה יעלה לי כמה מאות שקלים, אז וואלה, אני אדע להסתדר בלי זה".
צבי סגל: הדרך לדעתי לתת את הערך המוסף זה לעשות דיפרנציאציה ברגולציה.
צבי סגל: זאת אומרת, מי שקנה את הרחפן "אבא תקנה לי", שיוכל להטיס אותו מחר, שלא יעבור הדרכה, שלא יעבור כלום, אבל לתת לו מעטפת מאוד מצומצמת.
צבי סגל: נניח ברחפן של TGI, יש משהו שנקרא beginners mode, מוד למתחילים, זה מאפשר לו להטיס ברדיוס של 30 מטר, שיטיס, שיעשה שם מה שהוא רוצה, הסיכוי שיעשה נזק הוא מאוד נמוך.
צבי סגל: אבל מה, מי שיעבור הדרכה ויקבל את ההסמכה מאחד הארגונים כמו קלוב התעופה, כמו הרב להב, וואלה, ייפתחו לו השמיים.
צבי סגל: הוא יוכל לעמוד בתקנות של ה-250 מטר משטח בנוי ועד 50 מטר גובה וכל המעטפת טיסה כזאת.
חיים ילין: מה שאתה אומר, אופניים לא צריכים רישיון אבל אופנוע 50 סמ"ק כבר צריך.
צבי סגל: בדיוק.
<אבישי פדהצור: ברשותך אדוני, כמה מילים ובקצרה.
<אבישי פדהצור: אמרתי את זה בראשית דבריי, אחד האגוזים הקשים שנצטרך לפצח אחרי שנגמור את נושא הכטב"מים, זה את נושא ההסדרה של הטיסנים.
חיים ילין: הקיימים פה.
חיים ילין: לא מה שיבוא.
<אבישי פדהצור: נתחיל עם הקיים, זה יחול גם על מה שיבוא.
<אבישי פדהצור: עכשיו מה הדילמה?
<אבישי פדהצור: וזו דילמה שמשותפת לישראל , היא משותפת לחקיקה העדכנית של יאס"א שתיכנס לתוקף, הם מקווים בתחילת 2019, ולאמריקאים.
<אבישי פדהצור: היום לפי האמריקאים בוודאי, כשאתה רוצה להטיס טיסן של - - - אתה צריך לבחור באחד מהשניים.
<אבישי פדהצור: או שאתה מצטרף למועדון כזה, מועדון חברים.
<אבישי פדהצור: זו לא התנדבות, הרגולטור כופה אותך לזה.
<אבישי פדהצור: נוציא את המרצע מן השק.
<אבישי פדהצור: אני לא אומר שזה טוב או רע, אבל זה מצב הדברים.
<אבישי פדהצור: לא הצטרפת למועדון כזה- תלך תעבור תהליכי רישוי מלאים, תלמד להטיס, תקבל ידע וכולי.
<אבישי פדהצור: הברירה הזאת קיימת היום גם בתקנות והיא לא באמת מיושמת ואחד מהאגוזים שאנחנו עד עכשיו לא הצלחנו לפצח זה מה מערכת היחסים או מה האחריות ההסדרתית של אותו מועדון כלפי המטיס.
<אבישי פדהצור: כלומר, האם זה סתם מועדון חברים או שמא כשאותו מטיס מבצע הפרה, זה על הראש של המועדון שהוא חבר בו.
<אבישי פדהצור: זו שאלה אחת.
<אבישי פדהצור: אצל האירופאים קיימת אותה דילמה, גם כן האם מועדון, האם הכשרה פרטית או מה שהוצע פה, המודל השלישי שהם מדברים עליו, ושוב, עוד לא מיושם, אולי בעזרת האל הטוב ב-2019, הטסה ב"כלובים".
<אבישי פדהצור: יהיו מרחבים מוגדרים מבודדים שבהם תטיס כאוות נפשך.
<אבישי פדהצור: איפה תימצא במדינת ישראל הצרה המצומצמת והעמוסה לעייפה ממילא מרחב כזה?
<אבישי פדהצור: קטונתי.
<אבישי פדהצור: אבל שוב, כמו שאמרתי, אלה דברים שהם אצלנו על השולחן, אלה דברים שהולכים להיבחן ואלה דברים שבעוונותינו נהיה חייבים להכריע בהם כי זה חלק מהאחריות לבטיחות התעופה האזרחית.
<אבישי פדהצור: גם למה שקורה באוויר וגם למה שקורה על הקרקע.
<אבישי פדהצור: לכן זה שזה לא על שולחנו של המאסדר, זה כן.
<אבישי פדהצור: אבל מה אנחנו לא עוסקים בו?
<אבישי פדהצור: אנחנו לא עוסקים בתמיכות - - -
חיים ילין: לא, לא ביקשתי.
<אבישי פדהצור: ואני גם אגיד בעדינות, אנחנו לא עוסקים בלייצר עבודה לאף אחד.
<אבישי פדהצור: איפה שיהיה צורך, ניישם אותו.
<אבישי פדהצור: איפה שלא, בהתנדבות, בשמחה, רת"א לא כופה התנדבויות.
חיים ילין: עו"ד פדהצור, אני רוצה להגיד לך משהו.
חיים ילין: לא זאת הכוונה.
חיים ילין: אנחנו לא פה לגיוס כספים.
חיים ילין: בסוף יש ממשלה.
חיים ילין: אתה צריך לשים את הרגולציה.
חיים ילין: האם בסוף אתה תקבע שבכל מדינת ישראל, תראה, זה כמו במשפט.
חיים ילין: מותר לך להטיס בכל מקום שאסור לך, או מותר לך רק במקומות שאני אומר לך עכשיו.
חיים ילין: זאת אומרת, השאלה אם אני הולך עם שקית עם הכלב שכל מקום שהוא מחרבן אני אוסף, או שיש רק מקומות מסוימים בבאר שבע, בתל אביב, שמותר לי לתת לכלב להסתובב.
<אבישי פדהצור: זאת בדיוק אדוני אחת מהשאלות.
<אבישי פדהצור: אני הרי לא יכול להגיד לך עכשיו מה תהיה התוצאה כי אנחנו צריכים לקיים שיח עם הציבור ולקבל החלטה.
חיים ילין: אבל אתה צריך להבין דבר אחד, עד שתקבלו את ההחלטות ובקצב הצמיחה של הענף הזה, אנחנו נמצא את עצמנו, אתה יודע מתי הגיעו לפה הדיונים על אופניים ביום הראשון שהגעתי לכנסת, אם אני לא טועה בוועדת הפנים?
חיים ילין: כבר היינו ב-250,000 אופניים.
חיים ילין: כבר היינו ב-250,000 בלי רגולציה.
חיים ילין: היה כתוב עד 20 קמ"ש, תלך למוסכניק, הוא ישים לך 40 קמ"ש, יחליף לך את הפלאגים, יחליף לך שם, הכל היה מותר לעשות ובסופו של דבר התחלנו לשלם בחיי אדם.
חיים ילין: לכן אני לא רוצה להגיע למצב הזה.
חיים ילין: תראה, שירתי ביחידה ובדקתי את מה שהיה שם, 450 ריג'קטים היו באותו מתקן שנתנו לי.
חיים ילין: שאלתי "למה הוצאתם אותו" אמרו לי "אם לא היינו מוציאים אותו לעולם גם לא היה סימן 2, 3, 4, 5".
חיים ילין: אני אומר לך את הדברים האלה, אנחנו מחפשים את המושלם, אבל לפעמים אין.