GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהונתן קלינגר: לא כתוב שגיל ההסכמה עולה, אלא שיש רגישויות ספציפיות לילדים מתחת לגיל 16 וצריך לבקש את ההסכמה של ההורים שלהם לדברים כאלה, זה לא אומר שאי אפשר לתת להם שירות.
תהילה שוורץ אלטשולר: אלה דברים שעוד יהיו חייבים להתברר.
תהילה שוורץ אלטשולר: רויטרס פרסמו היום שהרגולטורים באירופה אומרים 'אנחנו עוד לא מוכנים ל-GDPR, אין לנו מושג מה אנחנו צריכים עוד לעשות'.
תהילה שוורץ אלטשולר: חכו, זה באמת דיון שהוא עוד מאוד מאוד - - -
רויטל סויד: בסדר, שלא יאמרו דברים מטעים, כי בינתיים על חשבון הדבר הזה מנסים לקחת את המידע שלנו ולהעביר אותו מאירופה לארצות הברית כדי שלא יחול מה שאין עליו מחלוקת, וזה שמירה על המידע שלנו, הנגישות וכל הדברים.
רויטל סויד: אי אפשר להתקשט בכל מיני אמירות - - -
אורי מקלב: לא, הנגישות כן יחול, אבל לא - - -
רויטל סויד: לא, אנחנו כבר למדנו שמדברים פה בשני קולות ואנחנו גם למדנו שמארק צוקרברג יכול לשבת בסנאט ולהגיד דבר אחד ובפועל קורה דבר אחר ואנחנו לא מוכנים שזה יקרה איתנו פה בארץ.
רויטל סויד: אנחנו לא מוכנים.
רויטל סויד: את המידע שלנו - - -
אורי מקלב: את חושבת שסתם הוא הצליח?
אורי מקלב: כאן החוכמה נמצאת.
רויטל סויד: זה פשוט יביא לחקיקה, ג'ורדנה, את חייבת להבין את זה.
גילי בסמן: אנחנו הגענו לדיון, התחלנו לדון על ה-GDPR, אבל אני חושבת שכן משהו שחשוב שייצא מהדיון הזה, וג'ורדנה, אנחנו מאוד נשמח לשמוע את האמירה הזאת ממך, זה שהחוק הישראלי חל על איסוף מידע בישראל, בין אם פייסבוק ישראל אוספת אותו ובין אם פייסבוק אירלנד.
גילי בסמן: את זה תחליטו בבית ביניכם מי לוקח את האחריות, אבל - - -
יעל כהן-פארן: פייסבוק ארצות הברית עוד מעט.
גילי בסמן: האמירה הזאת, שהסמכות של רשם מאגרי המידע לגבי מידע שנאסף בישראל, חייבת להיאמר ואתם ככנסת לא יכולים לחיות עם מצב שזה לא יהיה ככה.
יעל כהן-פארן: את צודקת מאוד.
ג׳ורדנה קטלר: אני עובדת בפייסבוק ישראל והשיחה הזאת צריכה להיות עם פייסבוק אירלנד.
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו מאוד שמחים לעשות את השיחה הזאת, אבל אני לא יכולה לענות על השאלה הספציפית - - -
יהונתן קלינגר: שאלו אותך בהתחלה בשביל מי את עובדת.
קריאה: אז למה לא הגיע לדיון הזה נציג של פייסבוק אירלנד?
רויטל סויד: נכון, למה לא מגיע מישהו שיכול לענות על השאלות האלה?
רויטל סויד: אנחנו פה, זו הכנסת שלנו, זה המידע שלנו, אנחנו אחראים לציבור שלנו, אנחנו מאוד מחבבים אותך ברמה האישית, כל מה שנאמר פה זה לא חס וחלילה מולך, לא יכול להיות שיישב פה מישהו שלא יכול לתת לנו תשובות מה בדיוק אמור לקרות.
ג׳ורדנה קטלר: קודם כל הזמינו אותי לדבר פה על קיימברידג' אנליטיקה ולא על החקירה של הרשות להגנת הפרטיות.
רויטל סויד: אני לא מדברת על החקירה, אני מדברת על תקנות ה- GDPR - - -
אורי מקלב: רויטל, אני בסך הכול מנהל הישיבה, אני רוצה להיות הוגן.
אורי מקלב: הרי בשיח הקטן שהיה לנו את שואלת אותי למה אני לא נותן לה, אני ידעתי מראש שהיא לא תענה על השאלה הזאת, בגלל שמה שהיא רוצה היא תענה, מכיוון שזה נמצא ברשות אחרת, היא מספיק חכמה ויותר מכך לא לענות על שאלות מכשילות שאחרי זה ישתמשו בזה בבית המשפט בחקירה.
אורי מקלב: לכן אני מראש צפיתי שזה לא יהיה.
אורי מקלב: לא סתם פייסבוק בחרו בה לייצג, הם ידעו על מה היא יכולה לענות ועל מה היא לא יכולה לענות.
אורי מקלב: אבל מכיוון שאני לא רוצה לריב עם השומר, מה שאנחנו נריב, דרך חקיקה, זה מסלול אחר שנעשה את זה, אבל יש מסלול של הידברות שאני כן רוצה להשאיר אותו וראינו שגם במסלול הזה התקדמנו בהרבה דברים.
אורי מקלב: את הפגישה הזו, אני כן חושב שצריך לעשות.
אורי מקלב: אין שום סיבה, אם את שואלת כאלה שאלות ואת מצפה לתשובות, למה שלא תעשו את הפגישות האלה בלי לפגוע בתהליך שיש?
אורי מקלב: אני חושב שיש היום מספיק דרכים משפטיות לנהל פגישה ולהציג את העמדה שלנו ולשמוע את התשובות ולהתקדם בדברים האלה, בגלל שבתווך עוברים הזמנים ויש מי שיכול להיפגע מזה ואנחנו יכולים להתקדם בהבנות, שפייסבוק תדע מה מצפים מהם, מה היעדים, מה אנחנו רוצים, ושתענה תשובות בהתאם.
אורי מקלב: הרבה יותר קל לי לעמוד מולה - - - שהפנייה הופנתה ולא היו תשובות.
אורי מקלב: כשהיא באה ואומרים לנו 'לא הפניתם אלינו שום דבר', אז מה אנחנו רוצים שהיא תעשה?
אורי מקלב: אין לנו עניין בחקירה, יש לנו גם עניין חוץ מהחקירה, כדי לברר, כדי להרתיע, אנחנו רוצים גם לשפר את המצב.
רויטל סויד: נכון, בדיוק.
רויטל סויד: אני רוצה רק להוסיף על דברי היו"ר.
רויטל סויד: ג'ורדנה, את יודעת כמה פעמים מגיעים לפה בכירים מאוד בפייסבוק ואפילו נפגשים גם איתי, לצורך העניין, על כל דבר, על השקת תוכנה באלימות במשפחה בפייסבוק ועל כל מיני דברים יפים שאתם יכולים להציג פסאדה לכאורה של שיתוף פעולה.
רויטל סויד: וכמו שהם יודעים להגיע מצוין לארץ, אל תחפשו אותם באיזה כנס בארצות הברית, בשוליים ככה, בשולי הכנס, בואו נשב ונדבר, תתייחסו ברצינות למדינת ישראל, תתייחסו ברצינות אלינו, תבואו ותשבו איתם.
רויטל סויד: אני בטוחה שמעולם לא קרה שפנו אליהם והם לא הסכימו להיפגש פה בארץ.
רויטל סויד: יש הרבה מאוד מה לדבר עליו, חוץ מאשר על החקירה, תתחילו להראות שאכפת לכם פה מהגולשים בארץ.
רויטל סויד: אנחנו מאוד רוצים הידברות, אנחנו מאוד רוצים הבנות, אנחנו לא נהיה מוכנים להיות הפקר, שהמידע של המשתמשים פה בארץ יהיה הפקר.
רויטל סויד: תבינו את זה כי בסוף זה יוביל לחקיקה, וחבל.
רויטל סויד: זה לוקח בדיוק 24 שעות, אני יודעת מצוין איך אתם עושים את זה, שכל אחד מהבכירים שלכם, שמגיע לכאן על כל שטות קטנה ומצטלמים עם זה ומצטלמים עם זה ומצטלמים עם זה, רק להראות לכאורה שיתוף פעולה, יבואו ויבהירו לנו, אחת, שלא תעבירו את המידע עלינו, שתיים, שאתם מקבלים את זה שחוק הגנת הפרטיות והתקנות יחולו פה על המשתמשים בארץ, שלוש, שכל מה שאתם מתיימרים לומר, נגישות ושקיפות והכול, חל גם עלינו פה בהתאם לחוקים שלנו.
רויטל סויד: זה כל מה שצריך לעשות.
אורי מקלב: את רצית להגיד משהו?
טל ויתקון: רק להשלמת התמונה לגבי שיתוף פעולה, אז לא בעניין של פרטיות המידע ובאותו עניין שנוגע כאן, אבל כן לשיתוף פעולה לגבי הדברים האחרונים שנאמרו.
טל ויתקון: בשנתיים האחרונות פייסבוק העבירה אצלם מהלכים מאוד משמעותיים של שיתוף פעולה ושיתוף מידע עם משטרת ישראל גם בנושא של הסרת תכנים פוגעניים, בזהירות, במידיות, אולי יותר מאשר חברות אחרות, גם חברות גדולות, גם לגבי שיתוף פעולה והעברת נתונים, ככל שמסתייע, בחקירות שקיימות ובבירורים שקיימים כגוף אכיפה.
טל ויתקון: רק כדי להשלים את התמונה, כלומר יש שיתוף פעולה שהוא כן קיים לצד אותו עניין של הגנת הפרטיות, אבל ככה לאיזון שקיים.
אורי מקלב: אוקיי, אז כל הכבוד שאתם יודעים להכיר טובה ויודעים להודות על שיתוף הפעולה, אבל את מעכירה את האווירה פה, פה האווירה עכשיו להתכסח, למה את עושה את זה?
טל ויתקון: לא, זה גם קל כי ג'ורדנה פה, אבל יש עוד המון חברות - - -
אורי מקלב: אני עושה את זה במרכאות.
אורי מקלב: רויטל, אני לא מתחבר למינון הזה, אני רואה את הדברים אחרים, אני יודע להגיד את המסרים החריפים, אבל אני חושב שצריך הידברות וזה השיח, זו צריכה להיות תרבות הדיון שלנו.
אורי מקלב: אנחנו יודעים, בסופו של דבר אשמים אנחנו, בוא לא נאשים אף חברה, אנחנו מתמסרים מרצון לעניין הזה, אנחנו רוצים עכשיו שיפורים.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו מתמסרים, עכשיו באים ורוצים שיפורים בעניין הזה ואנחנו יודעים שבסופו של דבר מי שיכול להשפיע, וכנראה מארק צוקרברג הוא לא בחור טיפש, הוא בחור חכם, והפעולות שהוא עושה פה - - - לא מהוועדה הזו ולא מממשלת ישראל וגם לא ברשות להגנת הפרטיות, בסופו של דבר הוא יודע, ואני חושב שהציבור יכול לעשות את זה, לא רק כאן בארץ, בכל המקומות, הוא ימצא לו פלטפורמות אחרות.
אורי מקלב: אנחנו, יש לנו עניין להציף את זה, שהציבור יידע ואז אנשים אחרים יידעו, יציעו לנו פלטפורמות אחרות שתהיה להם הרבה יותר הגנה על הפרטיות וזה יהיה המתחרה האמיתי.
אורי מקלב: הפחד הזה, וזו האימה של חברה כזו גדולה, גם כמו פייסבוק, שיכולות להיות לציבור אפשרויות אחרות והציבור יימנע והציבור ידבר בעצמו.
אורי מקלב: אנחנו רואים חובה להציף את זה והציבור חייב לדעת את זה.
אורי מקלב: ואתם, אנחנו מאוד מעריכים את השיפורים, בסופו של דבר מדינת ישראל ואנחנו כנציגי ציבור רוצים להגן על התושבים שלנו.
אורי מקלב: אנחנו לא מסתכלים היום, נכון שאנחנו גם צריכים להתקדם בחקיקה ואולי נאמץ דברים כאלה ונעשה את זה ונעשה את זה, אבל לנגד עינינו היום אזרחי ישראל, לתת להם את ההגנה ולתת להם את המידע והשקיפות.
אורי מקלב: אנחנו רק רוצים לשאול כמה שאלות, ברשותכם.
אורי מקלב: האם היו עוד חברות נוספות שקיבלו אפשרות לאסוף מידע על הלקוחות שלהם, חוץ ממה שהתפרסם?
אורי מקלב: האם ידוע לכם היום על חברות אחרות ממה שהיה בקיימברידג'?
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו עושים כרגע בדיקה לעומק על כל האפליקציות שהיו להם גישה למידע של חברים, בדיוק במצב של האפליקציה של ד"ר אלכסנדר קוגן, אז עושים את הבדיקה לכל האפליקציות שהיו את ההרשאות האלה לפני 2014.
ג׳ורדנה קטלר: אם אנחנו נמצא אפליקציה שעשו שימוש לא ראוי עם מידע אנחנו מתחייבים להודיע לציבור מיד וגם לחסום גישה לפייסבוק לאפליקציה הזאת.
אורי מקלב: אתם מתכוונים לפצות את האנשים שהייתה בהם פגיעה?
ג׳ורדנה קטלר: אני חושבת שחשוב לציין פה שהם לא העבירו מידע, לא מספרי זהות וכרטיסי אשראי, זה היה מידע שאנשים נתנו הרשאה לאפליקציה והגוף השלישי נתן את זה בלי הרשאות של המשתמש.
ג׳ורדנה קטלר: שוב, אנחנו רוצים ליידע כל אחד שזה קרה, אם מישהו לא קיבל את ההודעה או לא שמו לב להודעה, כל אחד יכול להיכנס למרכז תמיכה שלנו ולראות אם יכול להיות שהם הושפעו מהמצב הזה
אורי מקלב: יש לכם חתך של המשתמשים הישראלים?
אורי מקלב: חתך נפרד?
אורי מקלב: אתם יודעים לזהות אותם, אתם יודעים מה נעשה עם המידע שלהם?
ג׳ורדנה קטלר: אני מצטערת, לא הבנתי בדיוק את השאלה.
אורי מקלב: 48,000-47,000 הישראלים, יש לכם חתך מיוחד עבורם?
אורי מקלב: אתם יודעים מה קרה איתם?
אורי מקלב: אם הם השתמשו, לא השתמשו?
ג׳ורדנה קטלר: ה-47,000 אלה אנשים שהיו פיזית בישראל רוב הזמן, בין 2013 ל-2015, והיו חברים עם מישהו שהוריד את האפליקציה.
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו לא יודעים אם הם ישראלים, אנחנו רק יודעים שהם היו בישראל כי אנחנו לא שואלים כל אחד מה האזרחות שלו, אנחנו רק יודעים באיזה עיר הם היו הכי הרבה זמן.
אורי מקלב: היה שימוש בפלטפורמה לצרכי בחירות בישראל?
ג׳ורדנה קטלר: זה לא שידוע לנו ואני מקווה שנעבוד עם כל הרשויות פה לפני הבחירות המוניציפליות בנובמבר 2018, בעוד כמה חודשים, במיוחד אחרי כל השינויים שאנחנו עושים עכשיו, השקיפות על פרסומת פוליטית, כדי לוודא ששום דבר כזה לא יקרה פה.
אורי מקלב: עוד שאלה אחת בנושא הזה, מה שקודם חידדנו, אתם הולכים על המשתמש עצמו, מה קורה עם האנשים שנמצאים אצל המשתמש?
אורי מקלב: חברים, מה חל עליהם?
אורי מקלב: כשהמשת
אורי מקלב: מש אומר 'אני לא מסכים', זה חל על כל המשתמשים?
אורי מקלב: כל מי שהגיע בעקבותיו, או המשתמשים שלו, שהוא הביא אותם.
ג׳ורדנה קטלר: בפרשה הזו החברים שהושפעו הם היו עם הגדרות פרטיות שנתנו לאנשים אחרים לראות את המידע, זה לא שמישהו בא ולקח מידע שלא היה ציבורי, זה לא היה דליפת מידע, זה היה הפרת אמון של המשתמשים שלא ידעו שמישהו משתמש במידע הזה.
ג׳ורדנה קטלר: אז שוב, אנחנו רוצים שכל אחד שמשתמש בפייסבוק יבין את הכוח שלו לשלוט במה אנשים אחרים יכולים לראות.
ג׳ורדנה קטלר: כל אחד ששם פוסט בפייסבוק יכול להחליט אם זה רק לאמא שלו או לכל החברים או רק חלק מהחברים, וזו רק דוגמה אחת.
ג׳ורדנה קטלר: זה מאוד חשוב שכולם בוחרים באיזה מידע הם בוחרים לשתף כל אחד.
צבי דביר: ואם זה כל החברים ואחד מהחברים מוריד את האפליקציה, יראו את הפוסט הזה או לא?
ג׳ורדנה קטלר: אם הגדרות הפרטיות של אותו בן אדם לא היו פתוחות כדי שאתה - - -
צבי דביר: לא פתוח לכל העולם, רק לחברים, אחד החברים הוריד את האפליקציה, האם האפליקציה יכולה לגשת אל הפוסטים שפתוחים בפני אותו חבר?
ג׳ורדנה קטלר: מ-2014 זה לא המצב.
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו מדברים פה על משהו שהיה לפני 2014.
צבי דביר: כלומר לפני 2014 התשובה היא כן.
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו שינינו את ההגדרות שלנו, שאפליקציות לא יוכלו לבקש דברים כאלה, רק מ-2014.
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו במצב הזה בגלל שזו אפליקציה שהוקמה ב-2013.
צבי דביר: אוקיי, זאת אומרת שהתשובה היא כן.
אורי מקלב: רועי, רצית לשאול איזה שאלה?
אורי מקלב: רועי, ממרכז המחקר שלנו.
רועי גולדשמידט: קודם כל ביחס למיקום, המידע על היוזרים זה מבוסס על נתוני המיקום שלהם?
רועי גולדשמידט: כלומר את ציינת שאתם יודעים איפה אנשים שהו, הוא היה בישראל, בעיקר בעיר מסוימת, על מה מבוסס המידע הזה?
רועי גולדשמידט: זה מבוסס על נתוני מיקום?
ג׳ורדנה קטלר: על מה מבוססים המספרים?
קריאה: איך אתם יודעים זה המיקום?
קריאה: האם זה רק נתוני מיקום או גם כתובות IP, למשל?
רועי גולדשמידט: איך אתם יודעים שמשתמש הוא ישראלי?
אורי מקלב: לא ישראלי באזרחות שלו, שהוא שוהה בישראל, שהיה בישראל.
ג׳ורדנה קטלר: כי זה היה רשום במיקום שלו בפרופיל.
רועי גולדשמידט: והמיקום זה ברירת מחדל?
רועי גולדשמידט: כלומר נתוני המיקום האלה הם ברירת מחדל?
רועי גולדשמידט: אפרופו צמידות מטרה, שהוזכר פה קודם, האם זה עונה לעיקרון צמידות המטרה, השימוש בנתוני המיקום, בהקשר לפייסבוק?
תהילה שוורץ אלטשולר: אם אתה כותב באופן ציבורי שאתה בישראל?
יעל כהן-פארן: לא, האם הם מאמתים את זה עם שירותי מיקום?
רועי גולדשמידט: לא, האם השימוש של החברה עצמה בנתוני המיקום של המשתמשים עונה למטרה של צמידות המטרה?
רועי גולדשמידט: זו שאלה צדדית.
רועי גולדשמידט: השאלה השנייה שרציתי לשאול זה ביחס לנתוני בראוזינג, של יוזרים שלא דרך האפליקציה, כלומר לא גלישה בתוך האפליקציה, אלא גלישה ברשת בכלל, האם פייסבוק מנטרת את המידע של הגולשים?
ג׳ורדנה קטלר: לא הייתי מגדירה את זה כמנטרת, יש אתרים שעובדים עם פייסבוק.
ג׳ורדנה קטלר: לדוגמה, בוא ניקח אתר חדשות, אתה קורא כתבה ולפעמים יש לינק, לייק או לשתף ואז אתה יכול לעשות קליק וזה מעביר לחשבון הפייסבוק שלך.
ג׳ורדנה קטלר: אז יש שיח, בוא נגיד, בין אתר אינטרנט לפייסבוק.
ג׳ורדנה קטלר: מהקליקים לפייסבוק ומהשיתופים, לדוגמה, אנחנו - - -
רועי גולדשמידט: אם היוזר הוא locked out, זה עדיין מאפשר את זה?
ג׳ורדנה קטלר: כשאתה ב-locked out, שוב, אנחנו כן אוספים רמה של מידע, כי לדוגמה, זה חשוב, אנחנו רוצים לדעת אם מישהו מנסה לעשות האקינג לחשבון שלך, אנחנו מבינים מי מנסה להיכנס לחשבון, אם זה אתה, יכול להיות גם לדוגמה שהיית באתר של חנות וחשבת לקנות משהו והאתר הזה רוצה לדעת אם קנית ולהעביר את זה לפייסבוק, אז בתוך האתר הזה יש סוגים של מידע.
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו גם פרסמנו בדיוק מה אנחנו עושים בנושא הזה במרכז התקשורת שלנו, באתר של פייסבוק.
ג׳ורדנה קטלר: יש מאמר מאוד מפורט, אנחנו לא רוצים שזה יהיה משהו חסוי, אנחנו רוצים להתייחס לזה ממש בשקיפות.
ג׳ורדנה קטלר: אני אשלח לך את הלינק, אתה יכול לראות ספציפית באיזה מקרים אנחנו כן.
רועי גולדשמידט: רק שאלה אחרונה.
רועי גולדשמידט: אני חושב שכחלק מהליך השקיפות המדובר כדאי שליוזרים תהיה שליטה על אפשרות האיסוף, או למשל לבחור שמידע לא ייאסף כשהם locked out כי בעיניי זה ביטוי של הרצון - - - כשיוזר עושה locked out זו הבעה של הרצון שלו לשמר את הפרטיות שלו.
ג׳ורדנה קטלר: כפי שאמרתי קודם, אנחנו נשיק עוד מעט את הכפתור הזה למחוק היסטוריה, אז כל אחד יוכל קודם כל להיכנס לחשבון ולבדוק לאיזה מפרסמים יש מידע, שהם שולחים הודעות - - -
רועי גולדשמידט: כן, אני מדבר על קדימה.
ג׳ורדנה קטלר: אפשר גם למחוק את זה, אפשר למחוק את כל ההיסטוריה, אז יש את השליטה לראות מי כן ומה למחוק.
דין ליבנה: רועי, אחת הבעיות הטכניות ב-GDPR, במרכאות, היא שמרגע שאתה מתחיל לאסוף מידע על אדם, גם אם לא קיבלת את המידע ממנו אתה מחויב ליידע אותו.
דין ליבנה: אם אני לא טועה, תקנה 20 ל- GDPR וזאת אחת הבעיות הטכניות שבגללה צריך להעביר את המידע, ככל הנראה, מאירלנד לארצות הברית, שם סעיף כזה פשוט לא חל.
דין ליבנה: אז אין את הבעיה הטכנית הזאת של לאסוף מידע על אנשים כשהם locked out או שפשוט אין להם חשבון.
רויטל סויד: מה יעשו עם ישראלים שיש להם דרכון אירופאי?
רויטל סויד: גם יעבירו את המידע עליהם?
דין ליבנה: אם הם לא גרים באירופה לא בטוח ש - - -
יעל כהן-פארן: כי הם לא תושבים?
יעל כהן-פארן: זה רק על תושבים, החוקים של ה-GDPR?
דין ליבנה: המילה תושב לא מופיעה ב-GDPR.
יעל כהן-פארן: אז זה כל אזרח.
דין ליבנה: לא, גם לא אזרח.
דין ליבנה: מי שנמצא ב - - -
קריאה: - - - אירופה עם חריגים מסוימים.
יעל כהן-פארן: אם אתה תייר ישראלי באירופה לשבועיים, אז יעבירו את המשתמש לך לאירלנד?
דין ליבנה: אז הזכויות על המידע שיצרת באותה תקופה באירופה כנראה יהיו זכויות GDPR.
אורי מקלב: אפילו שאתה לא אזרח אירופאי?
יעל כהן-פארן: אפשר לחזור לבקש מג'ורדנה לענות?
יעל כהן-פארן: גם אני רוצה לשאול.
יעל כהן-פארן: קודם על השאלה של רועי לא ענית, את דיברת על ההיסטוריה, אבל לא על איסוף מידע על אנשים.
יעל כהן-פארן: פשוט לא ענית.
יעל כהן-פארן: בסדר, זו זכותך, למרות שזה לא מקובל בכנסת ישראל ככה לחמוק משאלה.
יעל כהן-פארן: אני רוצה להבין, אתם יודעים, לא הייתי כאן בתחילת הדיון, הייתי בדיון אחר חשוב, מתנצלת, בעצם כל הסיבה שאתם לא נמצאים, המידע על הישראלים לא בישראל, הוא רק חוק הגנת הפרטיות?
יעל כהן-פארן: אתם לא עומדים בו?
קריאה: לא, גם פקודת מס הכנסה.
יעל כהן-פארן: לא, השאלה רלוונטית, כי אם אנחנו נעביר פה חקיקה שכל המידע על ישראלים צריך להיות בפלטפורמה שיושבת במדינת ישראל, זה יחייב אתכם.
יעל כהן-פארן: אני בתחושה פה, אני יושבת כאן בתחושה שפייסבוק, שהיא מונופול, אין ספק, של הרשתות החברתיות, מנצלת לא רק את כוחה המונופוליסטי, גם חוק המונופולים של ישראל והממונה על הגבלים עסקיים לא יכול לחול על תאגיד באירלנד, אבל היא גם מנצלת את כוחה המונופוליסטי לזלזל בנו ובאיזה שהוא מקום אנחנו כמו מדינת עולם מתפתח שפשוט לא סופרים אותנו.
יעל כהן-פארן: אנחנו רק שישה מיליון משתמשים, מה זה בעולם של פייסבוק, עם השני מיליארד או יותר?
יעל כהן-פארן: ובסופו של דבר אין דרישה אמיתית מכם שמחייבת אתכם שכל המידע על הישראלים נשאר בישראל, אז אתם עושים מה שאתם רוצים, לוקחים אותו לאיי הבתולה, לארצות הברית, לאן שתרצו.
יעל כהן-פארן: האם הסיבה היא כי אתם לא רוצים - - - אתם לא מממשים את חוק הגנת הפרטיות עלינו בעיקר מהסיבה הזאת שאתם יושבים במקום אחר?
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו שירות גלובלי וישראל לא שונה מכל מדינה אחרת.
יעל כהן-פארן: לכל מדינה יש את החוקים שלה להגנת הפרטיות.
ג׳ורדנה קטלר: פייסבוק פריז או פייסבוק ספרד, זה בדיוק אותו מצב כמו פייסבוק ישראל.
ג׳ורדנה קטלר: פייסבוק ישראל לא מנהל את המידע, בדיוק כמו פייסבוק ספרד.
ג׳ורדנה קטלר: שוב, אני רוצה לציין, אנחנו משלמים פה מס על פי החוק, אנחנו גם החברה היחידה ששינינו בעצמנו, בלי שינוי בחוק, לרשום את ההכנסות שלנו בישראל.
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו עושים את זה וולונטרית כי אנחנו חושבים שזה הדבר הנכון לעשות.
אורי מקלב: אתם משלמים מס כמו חברה ישראלית או כמו חברה לא ישראלית?
אורי מקלב: יש הבדל במיסוי.
אורי מקלב: חברות ישראליות משלמות מס לפי איזה מדרג וחברות חוץ ישראליות משלמות מס אחר.
אורי מקלב: יכול להיות שמס הכנסה רואה חברה שפועלת בישראל, בהיקף כזה, היא בעצם צריכה להיות חברה ישראלית.
אורי מקלב: אבל זה לא עכשיו, זה רשות המסים, אבל כשאת אומרת שאתם משלמים באופן וולונטרי, למה התכוונת?
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו נרשום את ההכנסות שלנו מפרסום במדינת ישראל בישראל, במקום באירלנד.
ג׳ורדנה קטלר: זה משהו שאנחנו לא עושים את זה כי זה נדרש בחוק הישראלי, אנחנו עושים את זה בכל העולם כי אנחנו חושבים שבעניין השקיפות זה משהו חשוב.
ג׳ורדנה קטלר: אני מבינה מאיפה באה הסקפטיות, אבל אנחנו באמת יושבים פה כדי לתת את התשובות ואם אין לי את התשובות הספציפיות שמישהו רוצה, במיוחד העניין - - - שוב, יש לנו את כל המידע ממש מפורט, פשוט אין לי את הזמן לעבור על כל הסעיפים של כל הדברים, אני אשמח לשלוח לך, אני לא רוצה להתחמק ואני גם רוצה בהזדמנות זו לציין שכל הדברים שאנחנו עושים פה בישראל, בקשר למשטרה או לבטיחות משתמשים, או למנוע אובדנות, זה לא פסאדה, כי לא אכפת לנו ואנחנו רוצים להרוויח כסף, זה מהמטרה של פייסבוק לשמור על הביטחון, לא רק של המשתמשים ברשת, אלא בעולם האמיתי והדברים האלה קורים פה בארץ בגלל שאכפת לנו.
ג׳ורדנה קטלר: אני חושבת שהעבודה שלנו בתחומים האלה מאוד חשובה ואני מאוד מודה לכל אחד פה שעבד איתנו בעבר וגם בעתיד ואני חושבת שיש לנו עוד הרבה לעשות פה בישראל.
ג׳ורדנה קטלר: אנחנו לא נמצאים פה בגלל שישה מיליון משתמשים או כדי להרוויח כסף, זה מקום חשוב בעולם ואנחנו רוצים להשקיע בו.
ג׳ורדנה קטלר: בתחילת הדיון התחלתי באמירה שאנחנו רואים בישראל מקום מאוד חשוב לנו כחברה.
ג׳ורדנה קטלר: אני חושבת שזה משהו מדהים, זה לא קורה בכל חברה אחרת.
ג׳ורדנה קטלר: אני כישראלית הייתי אומרת, סליחה, זו אמירה אישית, רוצים לתמוך בחברות בינלאומיות להיות פה בארץ, זה משהו טוב לכלכלת ישראל ואנחנו כפייסבוק רוצים לתת לכלכלת ישראל לצמוח דרך הפלטפורמה שלנו.
אורי מקלב: ג'ורדנה, אני חייב לסיים.
אורי מקלב: קודם כל תודה רבה, צריך קודם כל להתחיל בדברי שבח, אנחנו לא רוצים לפגוע בך, קודם כל בך אישית, באף אחד לא אישית, אבל אני חושב שאת עושה עבודה טובה לפייסבוק.
אורי מקלב: פייסבוק בחרו בחירה טובה ואני חושב שאם היינו צריכים לציין - - -
ג׳ורדנה קטלר: זה בגלל חברת הכנסת סויד.
אורי מקלב: אני חושב שגם חברת הכנסת סויד חושבת אותו דבר.
אורי מקלב: אני חושב שאת קידמת מאוד מאוד את המהלכים פה, גם את יחסי הציבור, אבל גם את המהות.
אורי מקלב: לא רק יחסי ציבור, גם המהות, שדברים התקדמו, אי אפשר לא לראות את החלק המלא.
אורי מקלב: גם פייסבוק השתנתה, יכול להיות לא בגלל מקומות אחרים, משום שאנחנו נמצאים במקום אחר ממה שהתחלנו בכלל לראות אתכם עד לפני זמן לא רב.
אורי מקלב: יחד עם זאת אנחנו כן חושבים, אני אומר את זה כאן, שמעבר לחלק המשפטי צריך גם ללמוד איך לעשות בהידברות עם חברת פייסבוק.
אורי מקלב: אני חושב שזה תמיד צריך להיות, בכל רובד צריך מסלול בפני עצמו.
אורי מקלב: יש חלק שצריך חקירה ולא צריך להזניח ולא צריך לפגוע בה, למצוא את הדרך איך בכל אופן למצוא דרך לשיתוף פעולה ולדברים שאנחנו יכולים להשיג בעוד דרכים.
אורי מקלב: אין לנו עניין רק לנצח או רק לכופף, אנחנו רוצים, כמו במשל, לא לריב עם השומר, אלא לאכול את הענבים וזה אפשרי, אבל גם יחד עם זאת לדעת לא להזניח את ההתמודדות עם השומר.
אורי מקלב: עם כל מה שאנחנו מעריכים, אבל אי אפשר להתעלם מכך שגם ההתקדמות, זה לא החשיבה שלנו, זה לא הקצב שלנו, זה לא התפיסה שלנו שאנחנו רואים את הדברים, וזה לא בדרישות שלנו.
אורי מקלב: זה לא מונע מאיתנו, כמו שאני רואה אצלנו, בין הידברות שיש לבין חקיקה.
אורי מקלב: אני לא חושב, אני לא יודע מה המחשבות שלך, אם את רוצה למנוע את החקיקה, מה פייסבוק חושב, אנחנו רואים הידברות והתקדמויות ולעשות ולהבין את הדברים ולהגן על האזרחים וזה לא מונע מאיתנו לנהל מערכת יחסים טובה ובהידברות ויחד עם זאת לנהל חקיקה.
אורי מקלב: אנחנו חושבים בסופו של דבר שחקיקה היא הדבר היחיד שאולי ייתן את ההגנה.
אורי מקלב: אני אומר עוד פעם, אנחנו מודעים לכך שהחקיקה היא מורכבת, היא לא דבר פשוט, כל אחד גם רואה את זה בעין אחרת, אבל אנחנו חושבים שאם לא נעשה את זה מהר אנחנו נפסיד.
אורי מקלב: שם המשחק הוא המהירות של הפעילות.
אורי מקלב: הדברים שאנחנו סוחבים, אנחנו אומרים שכל שנה זה שנת אור ובנושאים האלה זה גם המשמעויות, לכן אנחנו חושבים שצריך לזרז את זה ולקדם את זה ולדחוף את זה ולהביא את הדברים כמה שיותר.
אורי מקלב: גם אם אין תשובות לכול, אז תשובות יהיו תוך כדי, זה חלק מחקיקה חכמה, לא חייבים להביא דבר מושלם.
אורי מקלב: כשמביאים דבר מושלם, בסופו של דבר זה גם לא מתקבל.
אורי מקלב: ללמוד להיות פרקטיים בעניין, מביאים חקיקה שהיא גם לא נותנת את התשובות, אבל התקדמנו, אפשר להשלים אותה, חלק תוך כדי חקיקה וחלק - - - לפעמים אני אומר על החקיקה הפרטית, במה היא טובה?
אורי מקלב: שהיא מושכת את העגלה והיא מקדמת את החקיקות האחרות.
אורי מקלב: שני הדברים ביחד, אני חושב שהם יקדמו.
אורי מקלב: מה שאנחנו נעשה, אנחנו נמשיך, אנחנו לא מורידים את זה מסדר היום.
אורי מקלב: גם היום למדנו, אני חושב שהנושא של הבחירות צריך לקבל דיון, לראות מה המשמעויות, ועוד דברים שדיברנו פה, אנחנו נעשה על זה דיוני משנה בהזדמנויות שונות ואנחנו נמשיך כוועדה ללוות את העניין.
אורי מקלב: אני מודה לכולכם, צהריים טובים.
אורי מקלב: בוקר טוב, צהריים טובים, כל אחד לפי השעות שהוא כבר ער.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה, היום יום שני, כ"ט באייר התשע"ח, 14.5.18, על סדר יומנו קידום והטמעת טכנולוגיות להתראה פני שיטפון.
אורי מקלב: בפתח הדברים, ברשותכם, אני מתנצל על האיחור, יכול להיות - - - לא כל כך רלוונטית והתעכבו חצי שעה בגלל עוד דיון שאנחנו, מספר חברי כנסת, יזמנו בנושא העיכוב בהפעלת רכבת תל אביב-ירושלים, ירושלים-תל אביב.
אורי מקלב: למה אני מזכיר את הדבר?
אורי מקלב: גם כדי להתנצל, אבל גם משום ששם שם המשחק העיכוב הוא הבטיחות.
אורי מקלב: באמת חשוב לראות שנושא בטיחות מעכב ודוחה פתיחת רכבת.
אורי מקלב: יש מענה ונותנים מענה, מענה עם עלויות מאוד מאוד מאוד גבוהות, בסכומים באמת אסטרונומיים שמושקעים בבטיחות, לא בטיחות שהיא בסיסית, גם בטיחות שיכולה להיות מאוד מאוד נדירה, בתרחיש מאוד לא מצוי, אבל עם כל זה משקיעים בכול כדי לתת את כל המענה.
אורי מקלב: גם עושים את הרכבות חסינות אש וגם וגם וגם, עדיין סוללים הרחבות ומנהרות וכורים אותן הרבה יותר רחבות כדי שרכבים ועוד רכבים יוכלו להיכנס, הכול כדי לתת מענה.
אורי מקלב: אז אני לא מבין, רכבת שנוסעת בין הרים, יודעים לתת מענה, ואנשים שהולכים בין הרים וואדיות, לא צריכים לתת להם את המענה?
אורי מקלב: הם לא צריכים את אותם אביזרי ואמצעי בטיחות בסיסיים, לא פחות מאשר אחרים, מה שאנחנו יודעים לעשות במקומות אחרים, רוצים ושואפים לעשות?
אורי מקלב: הם מחויבים לעשות.
אורי מקלב: אני עדיין לא מתכנס בפרופורציות להבין את ההבדלים בין דברים באופן כללי ובנושא הזה בפרט, אבל ודאי שכל הדיון הזה הוא תחת האבל הגדול שיש לנו על האסון הנוראי בשיטפון האחרון שהיה אצלנו, במספר גבוה של הרוגים, עשרה הרוגים מהמכינה הצבאית ועוד שלושה הרוגים שהיו, עוד אחד באותו שיטפון, באותם ימים ועוד שניים שהיו כמה ימים קודם, נדמה לי 13-12 הרוגים - - -
קריאה: 13.
אורי מקלב: 13 הרוגים שהיו.
אורי מקלב: זה באמת לא נתפס, מאוד מצער, אנחנו שולחים את התנחומים למשפחות שנמצאות באבל ואני בטוח ומשוכנע שגם אם ימצאו את האחראים וגם אם יאשימו אותם בהריגה או בגרימת מוות, לא זה מה שישנה, זה לא מה שינחם והכי חשוב זה לא ימנע, חס ושלום, את האסונות הבאים.
אורי מקלב: רק הפקת לקחים מעשיים ויישומיים, הם יכולים למנוע.
אורי מקלב: הם במותם ציוו לנו שאנחנו לא יכולים להישאר אדישים, אנחנו מחויבים לעשות הרבה ובאופן מיידי, במיוחד בדברים שהם לא בשמים, שהפתרונות לשיטפונות נמצאים, הם ישימים, הם ישנם, צריך לקבל גם אחריות וגם צריך לדעת מי מיישם אותם ומי עושה אותם ומי פועל בהם.
אורי מקלב: זו מטרת הישיבה, לקדם ולשמוע ולמפות עד השלבים המעשיים כדי שאנחנו נדע איך אנחנו מקדמים את הנושא, מה נעשה היום, מה אפשר לעשות ומה אנחנו צריכים לעשות ואיזה עיכובים יש או איזה חסמים יש, על כל אלה, אם מדברים תקציבים, מה שאנחנו רוצים גם לשמוע בנושא הזה.
אורי מקלב: הפקת לקחים בוודאי צריכה להיות, לא בתחום ששמים שם דגש, בתחום של האשמות והאשמים, הפקת לקחים צריכה להיות דווקא למנוע את האסונות הבאים, חס ושלום.
אורי מקלב: זה התחום שהכי חשוב לנו וזה מה שצריך באמת לעשות ולא דברים שאנחנו אולי רגילים לעשות בלעבור על העבר, כשהעבר רק צריך להיות בראייה לעתיד.
אורי מקלב: אנחנו נרצה בדיון הזה עוד לדעת איזה גופים ואיזה רשויות קשורים בנושא, מי אחראי, מי מתכלל את הנושא, מי מוביל את הנושא, מה שאנחנו רוצים שאנשים מטיילים, זה יכול להיות גם מטיילים מוסדיים, כמו בתי ספר, ששם אולי יש נהלים, אני מניח שלא עוד הרבה זמן ייקח וגם במכינה צבאית או משהו דומה יהיה נהלים, אבל עדיין יש עוד הרבה אנשים, מטיילים, שהם לא מטיילים ממוסדים, שהם מטיילים חופשיים, אזרחים מן השורה, משפחות.
אורי מקלב: רק לחשוב על חגים, כמה אנשים נמצאים במקומות האלה ומה הם יודעים, מי נותן את האינפורמציה, מי אחראי לתת את האינפורמציה, איך מקבלים אותה ומי החלק של מה שאנחנו צריכים לעשות.