GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דרור ורמן: אני חושב שהצעד האחד הזה שהוא בידי היושבים בחדר הזה ו/או נספחיהם יגדיל מאוד את מספרי התלמידים במדעי הרוח ויגדיל את הנוכחות של מדעי הרוח בחברה גם בסקטורים אחרים.
מנואל טרכטנברג: הצעת הצעה קונקרטית.
מנואל טרכטנברג: אני לא בטוח שאתה מדייק בתגמול הנוכחי, כי כמעט ואין תוכניות כאלה של דו חוגי.
<דרור ורמן: צריך ליצור אותן.
מנואל טרכטנברג: אבל אמרת משהו על התקצוב.
מנואל טרכטנברג: אבל לא משנה, הרעיון הוא נכון וצריך לקדם אותו.
מנואל טרכטנברג: אני מבקש ממירב סלע שהיא מהתאחדות הסטודנטים הארצית, אני חושב שזה חשוב מאוד.
מנואל טרכטנברג: חשוב לשמוע מאוד גם מהצד השני איך הדברים נראים.
מנואל טרכטנברג: בקצרה, בבקשה.
<מירב סלע: דבר ראשון, תודה רבה על הדיון החשוב.
<מירב סלע: אני אתחבר למה שנאמר כרגע, ובעצם מה גורם לצעירים ללכת ללמוד ומה הם הולכים ללמוד.
<מירב סלע: לאחרונה עשינו מחקר על דוח מצב הצעירים, ואני אגיד שרק 43% בוחרים את המקצוע באקדמיה מתוך הרצון להעמיק את הידע שלהם בתחום מסוים, ו-68% הולכים כדי למצוא אפשרויות תעסוקה טובות יותר בעתיד.
<מירב סלע: הצעירים היום חושבים על מה ייתן להם, הם הולכים ללמוד עכשיו היסטוריה ושואלים אותם מה תעשה עם זה.
<מירב סלע: וזה גם קשור לתדמית, כפי שאמרנו, התדמית הציבורית שיש למדעי הרוח ולשם אנשים הולכים.
<מירב סלע: אבל בהקשר של תעסוקה, האנשים שלומדים רוח, חברה ואומנות, מרוויחים בממוצע 15% פחות מממוצע ההכנסות הכללי, וגם זה השיקול שצעירים עושים כשהם בוחרים מקצוע.
<מירב סלע: אז זה דבר שצריך לשים עליו את הדעת.
<מירב סלע: דבר שני, צריך לדעת שבעצם זו מגמה עולמית וזו מגמה שהיא בכל העולם המערבי, וצריך לעשות פה תהליך חשיבה שהוא אפילו לא רק ישראלי אלא גם בין-לאומי, ולחשוב מחוץ לקופסה, כפי שאמרתם, על תארים משולבים כמו למשל תוכניות יוקרתיות כמו פכ"מ או תוכניות של מדעי המחשב ופילוסופיה.
<מירב סלע: וזו הדרך גם לתדמית וגם לעודד את הצעירים להשתלב גם במדעי הרוח וגם במדעים מדויקים, ולצרף שותפים למהלך הזה שנלמד דווקא באקדמיה וליצור את ההתחדשות הזאת.
מנואל טרכטנברג: שאלה אליך, פרופ' יוסי שיין, למה בוועדה לא יושבים נציגי סטודנטים?
<יוסי שיין: כי הם לא יושבים.
<יוסי שיין: זאת התשובה.
<מירב סלע: אנחנו עוקבים אחרי הוועדה, אבל אנחנו לא יושבים בה.
<יוסי שיין: סטודנטים יש לנו למכביר בכל מיני מקומות אחרים.
<יוסי שיין: אין לי תשובה טובה למה לא יושבים סטודנטים, אבל אנחנו נשמח שתמיד יהיו עוד - - -
מנואל טרכטנברג: אני חושב שהאינפוט הזה הוא נורא חשוב.
מנואל טרכטנברג: האמירות האלה איך הדברים נראים מצד הסטודנטים, גם אם אנחנו לכאורה יודעים, זה חשוב לשמוע את זה מפי - - -
<יוסי שיין: אתה שמעת את הדיקן של האוניברסיטה העברית.
<יוסי שיין: אני חושב שיש פחות או יותר הבנה לבעיות.
מנואל טרכטנברג: כן, אבל עדיין - - -
<יוסי שיין: אני לא אומר משהו לגבי הסטודנטים.
<יוסי שיין: אני מקבל את הצעתך באהבה גדולה.
<יוסי שיין: אני רק אומר, יש פחות או יותר הבנה.
<יוסי שיין: אני חושב שמה שהעלו כאן לגבי מיצובם של מדעי הרוח בישראל, לגבי שוק העבודה, הרי המון נושאים עולים, אנשים דנים ודשים בנושאים האלה כבר הרבה זמן ובצדק.
<יוסי שיין: אבל אנחנו בהחלט נשמח מאוד על הצטרפותם של סטודנטים לוועדה.
מנואל טרכטנברג: פרופ' אלכסנדר בליי, המדען הראשי של משרד המדע והטכנולוגיה, בקצרה, בבקשה.
<אלכסנדר בליי: אתה הרי יודע שלפרופסורים משלמים לפי המילה, אז אני אשתדל בכל זאת להיות קצר.
מנואל טרכטנברג: לא, זה הפוך.
מנואל טרכטנברג: אם משלמים לפי המילה אז אתה תאריך.
<אלכסנדר בליי: ברור, לכן אני מתאמץ להיות קצר.
<קריאה: הוא לא רוצה להעיק על תקציב הכנסת.
<אלכסנדר בליי: ודאי, ודאי.
<אלכסנדר בליי: אגב, דו השיח הקצרצר הזה בינינו על ארוך וקצר, מזכיר לי שבאחת ההזדמנויות אמרתי על הסטודנטים שלי - - -
מנואל טרכטנברג: באיזה תחום אתה, פרופ' בליי?
<אלכסנדר בליי: כל ימיי הייתי חצי מדעי הרוח וחצי מדעי החברה.
<אלכסנדר בליי: היו לי שני מדריכים בדוקטורט, אחד ממדע המדינה ואחד מהיסטוריה.
<אלכסנדר בליי: יום אחד הסברתי לסטודנטים שלי באיזה אורך צריכה להיות עבודה, והדגשתי שהיא צריכה להיות קצרה.
<אלכסנדר בליי: וסיפרתי להם שהיה סופר בשם לב טולסטוי שגר בסנט פטרסבורג, היתה לו מאהבת בפריז, והוא אמר, אין לי זמן, אני אכתוב מכתב ארוך.
<אלכסנדר בליי: לא היתה שום תגובה מהסטודנטים.
<אלכסנדר בליי: אמרתי, רבותי, טולסטוי, זה שכתב את החוברת הקטנה "מלחמה ושלום".
<אלכסנדר בליי: לא היתה שום תגובה מאף אחד.
<אלכסנדר בליי: ומבחינתי, זה מאוד אינדיקטיבי לדיון שלנו כאן.
<אלכסנדר בליי: מישהו כאן אמר שהם לא מקבלים בבית הספר היסודי אפילו, וגם לא בתיכון.
<אלכסנדר בליי: זו כמובן היתה אנקדוטה קטנה.
<אלכסנדר בליי: קודם כל אני רוצה לפתוח ולומר שישבנו פרופ' שיין ואני לפני שבוע או עשרה ימים, ואני חייב לשבח עד מאוד את העבודה שהוועדה בראשותו עושה והסכמתי עם כל דבר ודבר שהוא אמר, וחשבנו על דרכים נוספות.
<אלכסנדר בליי: אני חושב שזה חשוב מאין כמותו.
<אלכסנדר בליי: עניין אחר.
<אלכסנדר בליי: כשאנחנו מדברים על שיווק, מדעי הרוח בעיני הרוב המכריע של הציבור אינם נתפסים כמדע.
<אלכסנדר בליי: ברגע שאתה אומר מדעיה רוח זה משהו שהוא תוספת, אבל הוא לא מדע.
<אלכסנדר בליי: לפני כמה ימים היה לי ויכוח על זה באמצעי התקשורת עם מישהו.
<אלכסנדר בליי: זה לא חשוב כרגע.
<אלכסנדר בליי: כשאני משמיע מוסיקה קלאסית לסטודנטים שלי, רבים ניגשים אליי ואומרים, מעולם לא שמענו.
<אלכסנדר בליי: לכן רבותי, אנחנו צריכים קודם כל להבין ולהנגיש לאוכלוסיה את העובדה שמדעי הרוח הם מדע כמו כל מדע אחר בגישות אחרות והוא גם יותר זול.
<אלכסנדר בליי: מה היעדים שאני רואה לדיון, הן של הוועדה והן שלנו כאן.
<אלכסנדר בליי: קודם כל, הרחבת האופק התרבותי של בוגרי האוניברסיטאות בכל התארים.
<אלכסנדר בליי: אני חושב שזה הרבה יותר חשוב מאשר מספר הבוגרים במדעי הרוח.
<אלכסנדר בליי: היעד השני שלנו הוא כן להכשיר עתודה ראויה למען הסטודנטים, שאנחנו מקווים שנצליח דרך מחלקות אחרות להביא ללימודי הרוח.
<אלכסנדר בליי: אבל לצורך זה אני אגיד דבר שאיננו פופולרי בקרב עמיתיי לשעבר, דיקני הפקולטות, אנחנו לא צריכים להשקיע השקעה יותר מדי גדולה במחלקות למדעי הרוח זהות בכל אוניברסיטאות ישראל, ואני לא רואה שום סיבה שלא תהינה מחלקות לאומיות, מרכזי מצוינות וכיוצא באלה.
<אלכסנדר בליי: עד כאן לגבי ההערות הכלליות.
<אלכסנדר בליי: אני אסכם ואומר, חיבור לצורכי המאה ה-21, שאר רוח, אלה הדברים שמעניינים אותי, אותנו.
<אלכסנדר בליי: כמשרד המדע התרומה שלנו היא כזאת.
<אלכסנדר בליי: קודם כל, החל מ-2019 נכניס, אני מקווה, במידה רבה יותר את מדעי הרוח להקצאה התקציבית שלנו.
<אלכסנדר בליי: כבר היום מגעים בין-לאומיים על הסכמים דו-צדדיים, אנחנו התחלנו להכניס מדעי הרוח בהיבטים שונים.
<אלכסנדר בליי: אני אתן דוגמה אחת קטנה כדי להמחיש את השילוב בין מדעי הרוח לתחומים אחרים.
<אלכסנדר בליי: כאשר אומרים אומנות, בדרך כלל כולנו חושבים היסטוריה של האומנות.
<אלכסנדר בליי: היה לנו קול קורא.
<אלכסנדר בליי: כאשר אנחנו מדברים על אומנות מדובר על רסטורציה, מדובר על נושאים נוספים, כלומר, הוא פתוח למהנדסים, לכימאים וכיוצא באלה.
<אלכסנדר בליי: זה השילוב שאנחנו חותרים אליו.
מנואל טרכטנברג: מה עושה כיום משרד המדע בהקשר של מדעי הרוח?
מנואל טרכטנברג: מהי תרומתו?
<אלכסנדר בליי: קודם כל, מבחינת הקולות הקוראים שלנו בשנה הנוכחית, הם במקום השלישי או הרביעי מתוך שמונה תחומים רחבים שאנחנו הגדרנו.
מנואל טרכטנברג: מה ההיקף הכספי התקציבי של?
<אלכסנדר בליי: אני כרגע אומר מהזיכרון, הנתון לא לפניי, בסביבות 20 מיליון שקל קולות קוראים בשנה, כולל הבין-לאומיים.
<קריאה: אלכס, 32 מיליון.
<אלכסנדר בליי: 32 מיליון שקל.
<אלכסנדר בליי: תודה.
מנואל טרכטנברג: כולל הבין-לאומיים?
<אלכסנדר בליי: אבל בכל מקרה הוא נמצא כאמור במקום השלישי או הרביעי, בהחלט במקום גבוה.
<אלכסנדר בליי: המטרה שלי, ככל שאני כמובן יכול לעשות זאת היא להגדיל עוד יותר את העיסוק, אבל אני חוזר ואומר, עיסוק בין תחומי במדעי הרוח.
מנואל טרכטנברג: פרופ' ליאו קורי, דיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, בבקשה.
<ליאו קורי: אני אנסה לקצר ולהיות מאוד ממוקד.
<ליאו קורי: דיון מהסוג שמתקיים כאן היום הוא מאוד חשוב.
<ליאו קורי: ועדות שהוקמו ופועלות במרץ ובנאמנות הן בהחלט דברים שאנחנו צריכים.
<ליאו קורי: יש לנו גם את התמיכה של יד הנדיב, ואנחנו רואים בזה חשיבות רבה.
<ליאו קורי: כשאני אומר אנחנו, דיקני מדעי הרוח, אנחנו משתדלים לשתף פעולה בצורה משמעותית בינינו ולהתוות כיוונים.
<ליאו קורי: בסופו של דבר, העבודה הקשה היומיומית האמיתית של השינוי, לטוב ולרע, מתקיימת על ידי הדיקנים.
<ליאו קורי: עלינו בסופו של דבר נופל כל העול הזה.
<ליאו קורי: אנחנו רואים את הדיונים האלה כתמיכה, כקידום, כעידוד, ואנחנו אלה שצריכים לקבל את ההחלטות ולקדם את המהלכים.
<ליאו קורי: רוח הדברים שדרור ורמן הציג כאן מקובלת עליי לחלוטין, ואני רוצה לתת לכם דוגמאות של דברים שנעשים באוניברסיטה שלנו.
<ליאו קורי: הם הוזכרו.
<ליאו קורי: אני חושב שהדבר הראשון, החשוב ביותר, זה מהלך מתמשך של מיצוב הפקולטות למדעי הרוח במרכז הקמפוס, ולא רק במובן הפיזי של המילה אלא במובן הרבה יותר רחב.
<ליאו קורי: אני חושב שיש הצלחה בעניין הזה, אבל זה מאבק ארוך טווח.
<ליאו קורי: וההצלחה הזאת מתבטאת בלגיטימיות שניתנת לרעיון הזה של התוכניות המשותפות.
<ליאו קורי: למשל, הוזכרה כאן תוכנית.
<ליאו קורי: אני אפרט כי זו תוכנית מאוד מעניינת לתלמידים מצטיינים בהנדסה שהפקולטה להנדסה הסכימה, בעצם יזמה מהלך של הורדת חלק מהשעות של החובה שלהם על מנת שיקבלו חטיבת לימודים של מדעי הרוח, לא בנוסף, אלא כחלק מהליבה של הלימודים שלהם.
<ליאו קורי: זה מהלך אמבלמטי, הוא סמלי מאוד, ואנחנו מקווים שהוא יביא איתו מהלכים נוספים, ולא שלא קיימים, קיימים בדרכים שונות.
מנואל טרכטנברג: מה הקשיים כיום בתוך האוניברסיטה שמונעים התקדמות יותר מהירה, רחבה, בתוכניות האלה?
<ליאו קורי: אני אגיד שניים שחשוב להבין אותם.
<ליאו קורי: קודם כל, כמובן, יש את העניין התקציבי.
<ליאו קורי: אבל כמו שאתה אמרת, בסופו של דבר, אנחנו לא מדברים על תקציבי ענק, כך שאם היתה מודעות ונכונות – ולמה צריך תקציבים?
<ליאו קורי: גם כדי להקים קורסים ייעודיים וגם מלגות לתלמידים שנכנסים לתוכניות האלה, יש בזה אמירה שיש לה השלכה ישירה.
<ליאו קורי: אנחנו רואים את זה בתוכנית הפכ"מ וכן הלאה.
<ליאו קורי: יש עוד סוג של קושי שאתם קראתם לו שמרנות, ויכול להיות בזה גם משהו.
<ליאו קורי: אני רוצה להגיד שלפעמים אנחנו מגיעים לקשיים ברמה האופרטיבית.
<ליאו קורי: ברמה הלוגיסטית, במוסד שהוא כל כך מסובך, לייצר פשוט את הסלוטים הנכונים שבהם אפשר להביא את התלמידים, זה יוצר קושי רב.
<ליאו קורי: ולכן כאן נכנס העניין של התלמידים המצטיינים, כפי שאני רואה את זה.
<ליאו קורי: הסיבה היא רק טכנית.
<ליאו קורי: זאת אומרת, יש הרבה תוכניות.
<ליאו קורי: באוניברסיטת תל אביב אנחנו מקדמים עוד תוכנית עם אפשרות לתלמידים מכל החוגים, המצטיינים שבהם, לקחת קורסים שלא במסגרת המסלול הרגיל.
<ליאו קורי: ולמה המצטיינים?
<ליאו קורי: קודם כל, כדי לדחוף את הפיילוט הזה, שנראה שהדבר הזה אפשרי.
<ליאו קורי: ואני מאמין שככל שהוא יצליח, אנחנו נוכל להרחיב את זה.
<ליאו קורי: זה הרעיון הבסיסי.
<ליאו קורי: אגב, זה נכון גם לתוכנית המצטיינים המרכזית של אוניברסיטת תל אביב, שנקראת תוכנית לאוטמן, שחלקנו מכירים את זה היטב, שבעצם אומר, זה מה שהיה צריך להיות בכל אוניברסיטה.
<ליאו קורי: אבל אי אפשר לעשות את זה מכל מיני סיבות, אז אנחנו מתחילים עם קבוצה קטנה.
<ליאו קורי: והיום ההרחבה הזאת שדיברתי עליה היא בעצם הרחבה שאומרת מה שעושים בתוכנית הזו - - - אנחנו לא יכולים ולא צריכים להפוך למתנ"ס שנותן שיעורי העשרה ליתר האוניברסיטות.
<ליאו קורי: על מנת שנוכל למלא את הייעוד גם בתוכניות המשולבות האלה, שזה ייעוד חשוב, אנחנו צריכים להמשיך לחזק את תחומי הליבה של מדעי הרוח.
<ליאו קורי: נכון שיש דרכים לעשות את זה בדרך לא שמרנית.
<ליאו קורי: אבל עדיין הרעיון שיש תחומי ליבה, היסטוריה, פילוסופיה, ספרות, אנחנו צריכים להמשיך לדחוף לכיוון הזה.
מנואל טרכטנברג: מיכל בר-אשר סיגל, בבקשה.
<מיכל בר-אשר סיגל: שמי מיכל, אני מלמדת באוניברסיטת בן גוריון במחלקה למחשבת ישראל, - - - תלמוד, אבל אני כאן כנציגת האקדמיה הצעירה למדעים.
<מיכל בר-אשר סיגל: האקדמיה הצעירה הוא אגף באקדמיה הלאומית למדעים של ישראל, ומדובר בכ-30 חוקרים צעירים.
<מיכל בר-אשר סיגל: יש לנו טווח גיל עד 45, ואנחנו מכל תחומי המדע, הרוח והחברה.
<מיכל בר-אשר סיגל: הרעיון הוא לקדם פרויקטים ותחומים וולונטרי לחלוטין, - - - לקדנציה של ארבע שנים על סמך מצוינות אקדמית, אבל גם רצון לפעילות.
<מיכל בר-אשר סיגל: ואנחנו מנסים לקדם כל מיני פרויקטים בעיקר בשילוב שבין האקדמיה לבין החיים בישראל באופן מאוד רחב.
<מיכל בר-אשר סיגל: אני כאן בתוך האקדמיה הצעירה, יש לנו פורום קטן של קידום מדעי הרוח.
<מיכל בר-אשר סיגל: אנחנו מקדמים כמה וכמה פרויקטים.
מנואל טרכטנברג: כמה חברים ממדעי הרוח יש באקדמיה הצעירה?
<מיכל בר-אשר סיגל: חמישה או שישה, מתוך 30.
<מיכל בר-אשר סיגל: גיל 45, 30 חברים, משהו כזה, בפריסה רוחבית מאוניברסיטאות שונות, מדיסציפלינות שונות.
<מיכל בר-אשר סיגל: והרעיון הוא לקדם פרויקטים שאנחנו בוחרים לקדם אותם.
<מיכל בר-אשר סיגל: אני אקח את דבריך לעניין פרויקטים ספציפיים שאפשר לקדם, ואני אציג אותם כדרך להציג את הדברים שאותם אנחנו רוצים לקדם.
<מיכל בר-אשר סיגל: אני הייתי מחלקת את הפעילות שלנו לשני תחומים.
<מיכל בר-אשר סיגל: תחום אחד זה בתי הספר.
<מיכל בר-אשר סיגל: אנחנו מדברים כאן על האקדמיה והרבה מאוד על האקדמיה, אבל אנחנו חברי האקדמיה הגענו למסקנה שהבעיה מתחילה, כפי שהזכירו קודם, עוד בבתי הספר ולכן אנחנו מנסים לקדם פרויקטים.
<מיכל בר-אשר סיגל: אנחנו בפגישות מתקדמות עם מפמ"רים של מדעי הרוח, מפמ"רים שפה, הגענו איתם לפגישה, ואנחנו מנסים לקיים כמה וכמה פרויקטים, אני אזכיר שניים.
<מיכל בר-אשר סיגל: אחד מהם הוא הניסיון לקדם דחיפה במערכת החינוך עצמה של תעודת בגרות איכותית משולבת.
<מיכל בר-אשר סיגל: יש לנו בונוסים למדעים, ובשנים האחרונות יש בונוסים למי שעושה חמש יחידות בהיסטוריה, ספרות ותנ"ך.
<מיכל בר-אשר סיגל: הנתונים בשטח מלמדים שהבונוסים האלה לא שינו לתלמידים.
<מיכל בר-אשר סיגל: ומה שקורה בפועל זה שזה שיש בונוס לחמש יחידות בספרות לא גורם לתלמידים לעשות חמש יחידות בספרות משתי סיבות.
<מיכל בר-אשר סיגל: הסיבה המרכזית והראשונה היא שתוכניות שיוסי שליין הזכיר, למשל, של להוציא את התלמידים המצטיינים מבית הספר לאוניברסיטה זה נפלא וטוב מאוד, אבל זה משאיר את בית הספר ללא מורה לספרות בחדר המורים, ללא מורה להיסטוריה בחדר המורים.
<מיכל בר-אשר סיגל: בתי הספר נראים אחרת, והמצב קשה במיוחד, ופה אני מדברת כנציגת אוניברסיטת בן גוריון בפריפריה, בדרום, המצב מזעזע ממש.
<מיכל בר-אשר סיגל: אין אופציה לעשות, גם אם תלמיד מאוד מאוד רוצה, אין אופציה לעשות חמש יחידות ספרות, אין אופציה לעשות חמש יחידות היסטוריה.
<קריאה: תהיה בשנה הבאה.
<מיכל בר-אשר סיגל: אז עכשיו אנחנו באקדמיה הצעירה לקחנו על עצמנו את הניסיון לקדם את העניין הזה, ואנחנו - - - אני אשמח לשמוע עוד.
<מיכל בר-אשר סיגל: למשל, לבקש ממשרד החינוך לדחוף במשאבים בתי ספר שיציעו תעודת בגרות משולבת, חמש יחידות מדעים פלוס חמש יחידות מדעי הרוח יחד, ושמשרד החינוך יקדם את הדבר הזה על ידי מתן משאבים לבתי הספר.
<מיכל בר-אשר סיגל: זה פרויקט אחד שאנחנו מנסים לקיים.
<מיכל בר-אשר סיגל: פרויקט שני שאנחנו מנסים לקיים ושהזכירו פה קודם, זה פרויקט של מורים חוקרים.
<מיכל בר-אשר סיגל: זה קיים בפיזיקה, ואנחנו רוצים לשכפל את המערכת ולעשות אותה גם במדעי הרוח, בעיקר בדרום.
<מיכל בר-אשר סיגל: לנו יש בוגרים בעלי תואר ד"ר בספרות, בהיסטוריה, במחשבת ישראל, שאין להם עבודה.
<מיכל בר-אשר סיגל: ומצד שני, בבתי הספר חסר, ומצד שלישי, המורים האלה, בעלי תואר ד"ר, לא רוצים ללכת ללמד במערכת החינוך בגלל המשכורת ודברים אחרים.
<מיכל בר-אשר סיגל: אז ליצור תוכנית שבה למורים האלו יהיו חצי משרה בבתי הספר וחצי משרה באוניברסיטאות במסלול המקביל.
<מיכל בר-אשר סיגל: ככה בתי הספר ירוויחו מורים איכותיים, והם יקבלו עדיין חיבור לאוניברסיטאות.
מנואל טרכטנברג: האם יש כאלה באיזושהי אוניברסיטה?
<מיכל בר-אשר סיגל: זה קיים בפיזיקה, זה לא קיים עדיין במדעי הרוח.
<מיכל בר-אשר סיגל: זה נושא שאנחנו רוצים מאוד מאוד לקיים.
מנואל טרכטנברג: זה רעיון שהולך אחורה, ומשום מה - - -
<מיכל בר-אשר סיגל: אז אנחנו רוצים מאוד מאוד לקיים אותו.
<מיכל בר-אשר סיגל: זה מצד בתי הספר.
<מיכל בר-אשר סיגל: מצד שני, גם באוניברסיטאות עצמן, למשל, האקדמיה הצעירה שמה לב שאנחנו מקבלים הרבה מאוד פידבק על ענייני מיומנות, כתיבה.
<מיכל בר-אשר סיגל: מדינת ישראל נמצאת בעמדת חיסרון מול אוניברסיטאות אחרות בעולם.
<מיכל בר-אשר סיגל: אני בוגרת אוניברסיטת ייל, היה לנו מרכז כתיבה באוניברסיטת ייל שלימד אותנו לכתוב, שלימד אותנו להגיש גרנטים וכולי.
<מיכל בר-אשר סיגל: הדבר הזה עדיין בשלבים מאוד ראשוניים בישראל, אז האקדמיה הצעירה ריכזה מאמצים בשנה וחצי האחרונות במגע עם כל אוניברסיטאות בישראל, וריכזנו פורום להקמת מרכזי כתיבה באוניברסיטאות שאין, לקידום מרכזי כתיבה באוניברסיטאות שיש.
<מיכל בר-אשר סיגל: זה נושא שחייב משאבים חיצוניים.
<מיכל בר-אשר סיגל: אז זה למשל נושא שאנחנו מקדמים.
<מיכל בר-אשר סיגל: בקיצור, האקדמיה הצעירה נמצאת כאן כדי לנסות לקדם במפגשים.
מנואל טרכטנברג: יוזמות יפות.
מנואל טרכטנברג: אולי צריך מרכז כתיבה בטוויטר כיום כדי להיות נשיא ארצות-הברית.
<ענת לוי: ואז צריך מרכז להבנת הקריאה.
מנואל טרכטנברג: נשאר לנו מעט מאוד זמן, אז אני עוד פעם אבקש לקצר טיפה יותר.
מנואל טרכטנברג: דיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת חיפה, פרופ' גור אלרואי, בבקשה.
<גור אלרואי: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו.
<גור אלרואי: אני מסכים עם הקולגות הדיקנים ועם חלק לא.
<גור אלרואי: אני לא חושב שהבעיה שלנו היא דימוי ומה אומרים בתקשורת.
<גור אלרואי: מצד אחד, האוניברסיטאות הם מוסדות פורצי דרך מבחינה מחקרית, ומצד שני הם מוסדות שמרניים מאוד מבחינה ארגונית.
<גור אלרואי: אני קורא לזה לפעמים לאומנות חוגית.
<גור אלרואי: רק חסר דגל והמנון לכל חוג, ואנחנו - - -
מנואל טרכטנברג: זה יכול להיות אחת המטלות.
<גור אלרואי: בדיוק.
<גור אלרואי: כן.
<גור אלרואי: אני רוצה להביא דוגמה שמתקיימת באוניברסיטת חיפה שלטעמי יכולה להוות מודל לא רע, ולנסות לחשוב מה עושים.
<גור אלרואי: הבעיה היא לא בירידה במספר תלמידי הרוח שיש.
<גור אלרואי: יש לי בעיה עם הנתונים.
<גור אלרואי: יש גידול במספר הסטודנטים שלומדים היום בישראל ואיך מדעי הרוח משתלבים בתוך הגידול הזה של העלייה בסטודנטים שלומדים בכל הדיסציפלינות ובכל התחומים, ושם אנחנו צריכים להיות.
<גור אלרואי: יש לנו שיתוף פעולה יוצא מן הכלל, ויש פה קולגה שלי, שהוא בעצם איש הפקולטה, יושב כדיקן בטכניון, בין הפקולטה למדעי הרוח לבין הטכניון, שנמצא לידינו, שבו מרצים - - -
מנואל טרכטנברג: מי מהטכניון?
מנואל טרכטנברג: פרופ' אפרים לב?
<גור אלרואי: כן, בטכניון, אבל איש מדעי הרוח.
<גור אלרואי: נכון, אפרים?
<גור אלרואי: אתה שם על תקן דיקן, ובעצם מתאם את כל הקורסים של מדעי הרוח – אני חושב שאפרים יסביר טוב ממני.
<גור אלרואי: אבל העניין הוא שבעצם לא יכול להיות שהיום בוגרים ולא משנה באיזה תחום ומה הם לומדים לא יקבלו מה שאני מגדיר לפחות אשכול של היסטוריה, פילוסופיה, תרבות.
<גור אלרואי: ובתוך האשכול הזה אנחנו צריכים להשתלב.
<גור אלרואי: ימשיכו לבוא אלינו הסטודנטים, אין לנו בעיה עם מצטיינים, יכתבו את התזות, יכתבו את הדוקטורטים.
<גור אלרואי: שם אני חושב שבסך הכול בעברית אני מבין שאין בעיה, גם לנו אין בעיה בתארים המתקדמים.
<גור אלרואי: אנחנו צריכים לחשוב על רה-ארגון בסופו של דבר.
<גור אלרואי: וכאן העבודה היא עבודה קשה בתוך האוניברסיטאות.
<גור אלרואי: אני יכול להגיד, לפחות בתוך האוניברסיטה שלי.
<גור אלרואי: אנחנו הולכים עכשיו לקראת מיזוג עם מכללת בראודה - - -
מנואל טרכטנברג: אדלר.
<גור אלרואי: לא.
<גור אלרואי: בסדר.
<גור אלרואי: אני לא יודע אם זה יוצא לפועל - - -
מנואל טרכטנברג: הדברים נכתבים פה בפרוטוקול ויש לזה השלכות.
<גור אלרואי: אז אני חוזר מהדברים.
<גור אלרואי: אבל אני אומר שבסופו של דבר לא בכל פקולטה, בכל תחום דעת, חייבים לקחת איזשהו אשכול במדעי הרוח.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה לשמוע דווקא מחוץ לאקדמיה, אבל בעניין רב אל תוך האקדמיה, את ד"ר סיגל נאור פרלמן, מנהלת שותפה דרך רוח, לקידום מדעי הרוח בישראל.
<סיגל נאור פרלמן: קודם כל אני אגיד משהו על דרך רוח.
<סיגל נאור פרלמן: משנת 2011 אנחנו פועלים כארגון שמקדם את מדעי הרוח בישראל, ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כל מה שרק מוכן לשתף פעולה עם האקדמיה הלאומית למדעים ועם מכון ון ליר כמובן, עם אוניברסיטאות, עם בתי ספר תיכוניים, עם משרד החינוך.
<סיגל נאור פרלמן: בעצם אנחנו הבנו שהדרך היחידה לקדם את מדעי הרוח היא לשתף פעולה.
<סיגל נאור פרלמן: בשנת 2006 הופיע לראשונה הדוח של האקדמיה הלאומית למדעים.
<סיגל נאור פרלמן: מאז עברו 11 שנה שמדברים במונחים של משבר.
<סיגל נאור פרלמן: משבר זה משהו שצריך לפתור אותו עכשיו או אל לפתור אותו בכלל, אם יש משבר.
<סיגל נאור פרלמן: לדעתי, בזמנו היה יועץ לכנסת שנקרא נציב הדורות הבאים.
<סיגל נאור פרלמן: במדעי הרוח צריך לחשוב במונחים של הדורות הבאים כי, כפי שאמרו פה, אין ספק שהנזק לחברה הישראלית יהיה עצום.
<סיגל נאור פרלמן: לכן אני חושבת שצריך לחשוב לטווחים ארוכים.
<סיגל נאור פרלמן: האקדמיה, הפקולטות למדעי הרוח לא יכולות לעמוד בלי יסודות.
<סיגל נאור פרלמן: זאת אומרת, מי הם הסטודנטים שמגיעים לפקולטה למדעי הרוח?
<סיגל נאור פרלמן: בעצם ברוב בתי הספר בישראל אין מגמות פתוחות של חמש יחידות, לא בספרות, לא בתנ"ך ולא בהיסטוריה.
<סיגל נאור פרלמן: ולכן הפעולה שעשינו לפני חמש שנים היא שהקמנו שני בתי חינוך שפועלים באוניברסיטת חיפה עם מרחב משותף לבתי הספר ולאקדמיה.
<סיגל נאור פרלמן: זאת אומרת, התלמידים מגיעים לאוניברסיטה ולומדים ספרות, פילוסופיה והיסטוריה.
<סיגל נאור פרלמן: בשנה הבאה אנחנו פותחים בבן-גוריון כי בנגב זה באמת מדבר ציה, אם לעשות ריאליזציה של המטאפורה, 130 תלמידים כבר נרשמו, וקרן רש"י שהיא קרן שמתעסקת בעיקר במדעים העמידה לרשותנו מיליון יורו לשש שנים כדי לפתוח את בתי החינוך.
<סיגל נאור פרלמן: אנחנו חושבים שהמודל הזה של בתי חינוך של תלמידים שמגיעים לתיכון ולומדים מדעי הרוח בצורה מעמיקה, כותבים וקוראים, היא בסופו של דבר תהיה התודה של הפקולטות למדעי הרוח, אחרת הפקולטות למדעי הרוח יכולות לעשות - - -
מנואל טרכטנברג: מה אתם עושים כעמותה מלבד הניסיון לשיתופי פעולה בין השחקנים?
מנואל טרכטנברג: מה כלפי הציבור, כלפי משרד החינוך?
<סיגל נאור פרלמן: יש לנו בתי חינוך.
<סיגל נאור פרלמן: יש לנו שני בתי חינוך שפועלים.
<סיגל נאור פרלמן: יש לנו 100 תלמידים שמגיעים כל יום שני לחיפה ללמוד ספרות או פילוסופיה בהיקף של חמש יחידות, כותבים בחינת בגרות לפי תוכנית של משרד החינוך או כותבים עבודות גמר.
<סיגל נאור פרלמן: בתל אביב יש לנו 50, ועכשיו בבאר שבע 130 נרשמים.
<סיגל נאור פרלמן: אני חייבת להגיד שאנחנו לא ממיינים אותם, אבל התלמידים שמגיעים הופכים להיות לאט לאט מצוינים.
<סיגל נאור פרלמן: תחשבו שאם בכל אקדמיה יהיה כזה מודל של בית חינוך, אם היינו חושבים מ-2006, 11 שנה, הסטודנטים שהיו מגיעים אלינו אז יכולים היו להיות כבר חוקרים היום.
<סיגל נאור פרלמן: יכולים להגיע בערך 1,000 סטודנטים וקודם כל לתרום לאוניברסיטה בכל תחום שהם לא ילמדו.
<סיגל נאור פרלמן: אבל גם לאט לאט להתחיל לבנות עתודה משמעותית שבנויה על יסודות מוצקים.
<סיגל נאור פרלמן: ולכן אני חושבת שצריך לתקצב את התיכונים.
<סיגל נאור פרלמן: צריך להבין שעד היום במשרד החינוך מדעי הרוח הוא לא יעד, הוא לא מופיע ביעדים של משרד החינוך.
<סיגל נאור פרלמן: צריך להכניס את זה כיעד.
<סיגל נאור פרלמן: יש לנו פגישה קרובה עם המנכ"ל וגם עם פרופ' שיין.
<סיגל נאור פרלמן: אני מאוד מקווה שנצליח לקדם את המודל הזה.
מנואל טרכטנברג: ד"ר אורנה כץ-עטר, בבקשה.
<אורנה כץ-עטר: אני ד"ר כץ-עטר, מפמ"ר היסטוריה, המזכירות הפדגוגית, משרד החינוך.
מנואל טרכטנברג: שמעת כאן הרבה הערות ואמירות שנוגעות למשרד החינוך.
<אורנה כץ-עטר: בהחלט.
<אורנה כץ-עטר: אני יכולה לדבר על מה שנעשה במדעי הרוח, לא על תעדופים של המשרד.
<אורנה כץ-עטר: בכל מה שקשור אלינו אנחנו משתדלים לרענן את תוכניות הלימודים שלנוף לעודד כמובן תלמידים שיגיעו למגמות שונות של ספרות, היסטוריה וכולי.
<אורנה כץ-עטר: יש אגף תקצוב שהמשרד מעביר לבתי הספר שפותחים מגמות חדשות כדי לעודד אותם מבחינת השעות.
<אורנה כץ-עטר: יש לנו הרבה מאוד תוכניות שהמטרה שלהן היא לקרב את התחומים האלה לתלמידים.
<אורנה כץ-עטר: אני יכולה לציין דברים שכבר אפילו הגיעו לתקשורת, של בחינות בגרות עם חומר פתוח שמעודדות הרבה חשיבה, דיונים, מעורבות של התלמידים.
<אורנה כץ-עטר: יש לנו תוכניות שמשתמשות הרבה מאוד במה שנקרא פדגוגיה דיגיטלית.
<אורנה כץ-עטר: אנחנו נתחיל את זה ב-1 בספטמבר, גם בספרות, גם בהיסטוריה, גם בתנ"ך.
מנואל טרכטנברג: אורנה, ברשותך, היו אמירות כאן לגבי העובדה שהושם דגש מאוד חזק על חמש יחידות במתמטיקה ופיזיקה, ונוצר הרושם שמבחינתו של משרד החינוך זו חזות הכול, ומדעי הרוח, אם זה נשאר מאחור אז לא נורא ואפילו טוב.
<אורנה כץ-עטר: המטרה היתה לקדם ולהעלות את מספר התלמידים שלומדים חמש יחידות מתמטיקה, לא היתה מטרה לפגוע בתלמידי מדעי הרוח.
מנואל טרכטנברג: אבל איך שזה נתפס בחוץ זה גם חשוב.
מנואל טרכטנברג: אני יודע שהכוונה לא היתה לפגוע.
מנואל טרכטנברג: אבל העובדה היא שככה זה נראה מבחוץ.
מנואל טרכטנברג: בחור או בחורה בני 14, 15, 16 ששוקלים מה לעשות מושפעים מזה.
מנואל טרכטנברג: ואז הם אומרים, למה לי לקחת ספרות, הרי יצחקו ממני, יגידו, מה, זה מה שאתה עושה?
<אורנה כץ-עטר: אני יכולה לומר מניסיון שלי, גם כמורה לפני שהפכתי למפקחת לפני שש שנים, אני לימדתי 21 שנה בתיכון, מתוכן ב-15 השנים האחרונות לימדתי גם מגמת היסטוריה.
<אורנה כץ-עטר: הבעיה לא היתה שמשרד החינוך העדיף מתמטיקה או לא.
<אורנה כץ-עטר: הבעיה היתה בערבי המגמות, אלה הימים האלה, יותר נכון בערב, שמגיעים ההורים עם הילדים כדי לראות את המגוון שמוצע, ולימדתי בתיכון מצוין שהוצעו בו הרבה מאוד אפשרויות, בוודאי מדעיות.
<אורנה כץ-עטר: הילדים הביאו את הוריהם כדי שאני אשכנע אותם לאפשר להם ללמוד היסטוריה מוגבר.
<אורנה כץ-עטר: כלומר, יש כאן אווירה ציבורית שקיימת שהיא לא קשורה באיזשהו קמפיין או תעדוף של השנים האחרונות של המשרד, אלא תפיסה של במה תרוויח יותר כסף, מה תעשה עם זה וכולי.
<אורנה כץ-עטר: ואגב, הפתרון שנמצא בבית הספר שלי היה לאפשר להם מדעים, מקצוע מדעי, מחשבים, פיזיקה וכולי.
<אורנה כץ-עטר: ומה שהילדים רצו לאור מה שהם חוו בבית הספר בכיתה י'.
<אורנה כץ-עטר: כלומר, יש כאן בעיה שהיא הרבה יותר רחבה ונגעו בה הדיקנים כאן.
מנואל טרכטנברג: תודה, אורנה.
מנואל טרכטנברג: פרופ' אפרים לב, ראש המחלקה ללימודים הומניסטיים בטכניון, בבקשה.
<אפרים לב: תודה על ההזדמנות.
<אפרים לב: אני אספר מה קורה בטכניון.
<אפרים לב: במסגרת תוכנית העשרה, הטכניון, כמו מוסדות אחרים לקח החלטה שכל סטודנט ילמד שלושה קורסים כחובה, זה מהלך שסטודנטים לכאורה היו צריכים להתנגד לו, דיקנים התנגדו לו, זה מהלך שעבר בשקט יחסי.
<אפרים לב: ואני יכול לומר לכם שהיום 3,000 סטודנטים בטכניון לומדים כל סמסטר קורס במדעי הרוח, שליש מהקורסים הטכניון קונה מהאוניברסיטה בכספו ללא תמיכה.
<אפרים לב: הובטחה תמיכה של הוות"ת, והיא ממש לא משמעותית.
<אפרים לב: הסטודנטים עם ידע כללי מאוד נמוך אבל היכולות שלהם מאוד גבוהות.
<אפרים לב: אני חושב שנקודת מפתח היא המימון הישיר.
<אפרים לב: לדעתי, בתוכניות שיש המימון צריך להגיע ישירות לתוכנית עצמה.
<אפרים לב: לדוגמה, בחיפה, אני חבר סגל באוניברסיטת חיפה, אני מושאל לטכניון.
<אפרים לב: פתחנו תוכנית של מדעי הרוח הדיגיטליים במימון של יד הנדיב וות"ת.
<אפרים לב: זה מעלה את קרנם של מדעי הרוח, זה יוצר דיאלוג בתוך האוניברסיטה, כולם תמכו וזה דבר שהוא מאוד חשוב ודברים כאלה צריך לעשות.
<אפרים לב: עכשיו ההרשמה היא בעיצומה, שזה גם דבר שהוא לא פשוט.