GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בצלאל טרייבר: אני מודה, כיושב-ראש ועדת ההיגוי, שגם אלי מגיעות תהיות מדי פעם אם ההוראות האלה נכונות, אבל זאת ההגדרה שהוגדרה על-ידי ועדת ההיגוי והתקבלה על-ידי הגורמים המוסמכים – גם על-ידי ממשלת ישראל וגם על-ידי הצבא וגורמי החירום במדינת ישראל.
אורי מקלב: גם למי שנמצא במבנה שנבנה לאחר 1980?
אורי מקלב: ההוראות הן גורפות לכולם.
בצלאל טרייבר: בכלל, כהוראות התרעה, השאיפה היא לא להבדיל את האנשים, שאלה ינהגו כך ואלה ינהגו אחרת, אלא להרגיל את האנשים.
בצלאל טרייבר: אותם אנשים יכולים למצוא את עצמם במצבים שונים, במקומות שונים, ולכן צריך שההוראה תהיה אחודה.
בצלאל טרייבר: אני מוכרח להתייחס להערה של חברת רשף ורכבת ישראל וגם עיריית רמת גן.
בצלאל טרייבר: אני אומר לך בהגינות אדוני היושב-ראש, שלוש וחצי שנים אני בתפקיד, אם יש לי בעיה זה להבין מה כל אחד עושה לבד.
בצלאל טרייבר: אני שמח לשמוע שעוד גופים עושים לבד עוד כמה דברים, וננסה איכשהו להגיע לאיחוד שלהם.
אורי מקלב: אני מניח שאם יהיה להם גורם מתכלל וגורם שייתן להם הנחיות הם יהיו מוכנים לשמוע.
אורי מקלב: הם עושים את זה, אולי, כשיש ואקום.
בצלאל טרייבר: אולי נרוויח מהדיון הזה שרח"ל תשב עם הגורמים האלה ותראו את היתרונות.
בצלאל טרייבר: בהחלט יכול להיות שאפשר לאמץ את הפתרונות של העיר רמת גן.
בצלאל טרייבר: אני מניח שהם ישמחו לתרום את זה גם לאחרים.
בצלאל טרייבר: אתם יכולים לעשות שיתופי פעולה עם עוד רשויות שיוכלו ללמוד מכם ולהעתיק מכם את הדבר הזה, להפיק לקחים מתוך המערכות.
בצלאל טרייבר: זה ראוי לציון.
בצלאל טרייבר: אתם לא צריכים לעשות את כל המערכות, אבל אתם יכולים להפעיל את משרד הפנים בכינוסים שהם עושים, אולי בהחלטת מנכ"ל או בנוהל מנכ"ל או בהפצה של חומרים.
בצלאל טרייבר: לשלטון המקומי יש מספיק גורמים שיכולים לעשות את הדברים האלה היום.
בצלאל טרייבר: אם אתם חושבים שזה יכול להשתלב במערכות של פיקוד העורף, אני חושב שחסר במדינה הזאת, במיוחד בנושא הזה, מישהו שמוביל את הדברים.
בצלאל טרייבר: אני חושב שאתה טועה, אדוני.
אורי מקלב: הוא מוביל את זה לא בתחום האחריות הממשלתית, בתחום האחרית המוניציפלית.
בצלאל טרייבר: אני חושב שאדוני היושב-ראש טועה, כי פיקוד העורף מקיים, יחד עם משרד הפנים ומשרדי הממשלה האחרים, תוכנית עבודה מסודרת, מגובשת, שנקראת תר"ש רשויות.
בצלאל טרייבר: היא נמשכת כבר שנתיים, זו תוכנית רב-שנתית נרחבת להכנת מרחב העורף כולו - בטח הרשויות המקומיות, גם ערביות וגם יהודיות בכל המקומות - על פי סדר עדיפויות לאומי.
בצלאל טרייבר: היא כוללת גם מערכות הפצה לאזרחים וגם מערכות מידע לרשויות המקומיות.
בצלאל טרייבר: מכאן לבוא למסקנה שכל אחד שרוצה ייזום מה שנוח לו, מה שהוא חושב – אני לא בטוח שרכבת ישראל כבר מוכנה לחירום בכל מה שהיא צריכה ומה שנשאר לה זה להקים לעצמה מערכת התרעה נגד רעידת אדמה; אני לא בטוח שעיריית רמת גן גמרה את הכנותיה לחירום ומה שנשאר לה עכשיו זה לפתח אפליקציה.
בצלאל טרייבר: ממש לא.
בצלאל טרייבר: כל אחד צריך לעשות את שלו.
בצלאל טרייבר: פיקוד העורף פיתח אפליקציה כזאת, הוא מפיץ אותה בחינם לכל הרשויות המקומיות על פי תהליך מסוים, היא מבטיח שליטה לאומית ותיאום לאומי בהפצת מידע.
בצלאל טרייבר: הלוא לא ייתכן שתושב ברחוב מסוים ברמת גן – ברחוב הרוא"ה, למשל – יקבל התרעה מבית הספר שהוא רוצה לקבל ממנו או שהעירייה רוצה, ופיקוד העורף ייתן התרעה אחרת 100 מטר משם בצופר שלו.
בצלאל טרייבר: זה לא סביר, בעיניי לפחות.
אורי מקלב: היית מודע למערכות האלה?
בצלאל טרייבר: לא, שומע על זה לראשונה בחיי.
בצלאל טרייבר: המערכת של רכבת ישראל, שמעתי שהיא קיימת.
בצלאל טרייבר: לא הספקתי ללמוד אותה.
אורי מקלב: מה עשית בשלוש וחצי שנים מול רכבת ישראל?
אורי מקלב: יש נבחרי ציבור שלא אוהבים לקבל ביקורת שהם טועים, אבל זה בסדר.
אורי מקלב: אני טעיתי.
אורי מקלב: אבל עכשיו אני תוהה ושואל: אם חוסר הסנכרון הוא לא טוב, מה עשיתם בעניין הזה?
אורי מקלב: האם אתה חושב שרח"ל כבר עשתה את כל מה שהיא צריכה לעשות שהיא באה לבקר גופים אחרים שפועלים?
אורי מקלב: אני רואה את זה כאזרחות טובה, כחשיבה נכונה, כנכונות לעשות, כאחריות.
אורי מקלב: אני לא רואה בזה חיסרון, רק אם אתה אומר שזה מפריע להתרעות האחרות.
אורי מקלב: אבל ההתרעות האחרות עדיין לא קיימות, אנחנו לא מודעים שהן קיימות, אנחנו לא עומדים בקצב של החלטות הממשלה מ-2012 ומתוכנית שהתחילה ב-2007.
אורי מקלב: עם כל הכבוד לרח"ל שיודעת הכול, אני רואה נתונים אחרים - שאתם לא יודעים מה קורה ברשויות המקומיות, איכון מבנים.
אורי מקלב: זה מה שהתברר פה בוועדה, שיש ערים שערוכות יותר, יש ערים שערוכות פחות ואין שפה אחת בין הרשויות לגבי המבנים ולגבי המשמעויות של הנושא הזה.
אורי מקלב: אז זה נכון שיש לכם הרבה עבודה ואני מאוד מעריך את העבודה שלכם וגם את החסמים שיש מטבע הדברים בהפעלת מערכות כאלה מורכבות, אבל אני רואה בזה ואקום שנוצר בגלל חוסר פעולה ולא בגלל עודף פעולה.
אורי מקלב: נעבור ליובל אלעני, בבקשה.
יובל אלעני: שלום, אני מנהל את EQI, חברת התרעה מפני רעידות אדמה.
יובל אלעני: אני עוסק בנושא עשר שנים.
יובל אלעני: אני שמח שהדיונים מתקדמים, לפני עשר שנים זה היה חלום רטוב והיום אנחנו במדרגה אחרת לגמרי.
אורי מקלב: אתם עובדים עבור משרד החינוך?
יובל אלעני: אנחנו מספקים התרעה באופן כללי, וחלק מלקוחותינו הם רשויות מקומיות.
יובל אלעני: אנחנו במסגרת התנועה שהזיז אריה מור להצטיידות של בתי-ספר בחתכים שונים.
אורי מקלב: מי עוד, חוץ ממוסדות חינוך, הם הלקוחות שלכם?
יובל אלעני: חיפה כימיקלים, בתי הזיקוק, חברות פרטיות ומבני ציבור.
אורי מקלב: לצורך האזרחים ששוהים במבנים האלה או לצורך המתקנים שיש בתוך המבנים האלה?
יובל אלעני: ההתרעה היא באופן ברור ומובהק לצורך הצלת אנשים שמתחילה בתנועת אנשים.
יובל אלעני: יש לה מגזרות אחרות, של הפעלת בקרים – דיברו פה על זה.
יובל אלעני: הנושא הזה בתחום איכות הסביבה הוא נושא קריטי, רק המשרד לאיכות הסביבה – שאני לא רואה את נציגיו כאן - לא מצליח להגיע למודל שבו יוכל לפקח על קיום החובה החוקית שקיימת כבר נכון להיום בחוק חומרים מסוכנים, שעל בעל היתר לעשות כל מה שיכול, לפי מיטב הטכנולוגיה הקיימת והישימה כלכלית, למניעת דליפה של חומרים מסוכנים.
יובל אלעני: צריך רק דחיפה בתחום איכות הסביבה של מודל פיקוח של המשרד.
יובל אלעני: תוך שנה-שנתיים מפעלים לחומרים מסוכנים חייבים לשים את זה.
יובל אלעני: משרד החינוך הרים את הכפפה, קבע את הנהלים ועובדה שזה קורה.
יובל אלעני: זה לוקח ארבע-חמש שנים, אבל זה כבר קורה.
אורי מקלב: איך אתה מזהה את הלקוחות שלך?
אורי מקלב: זה בא מתוך מודעות גבוהה, מתוך מחויבות החוק או שזה בשוק הפרטי או מבני ציבור שהם לא מוסדות ציבור?
יובל אלעני: הרוב זה מחויבות החוק.
יובל אלעני: לגבי הרשויות המקומיות או בבתי-ספר, גם כשהיתה החלטה של משרד החינוך להתקנה בבתי-ספר של מבנים, הביצוע לא היה מוצלח במיוחד.
יובל אלעני: זה מסוג הדברים שעד שלא מחייבים אותם הם לא יעשו את זה.
אורי מקלב: אני מציע שנעבור לאריה מור ממשרד החינוך, מנהל אגף הביטחון.
אורי מקלב: אני שואל שאלה מקדמית: כשאנחנו מדברים על מוסדות כאלה, אנחנו מדברים על כאלה שניבנו לפני 1980 או שאנחנו מדברים על מוסדות חינוך באופן כללי?
אריה מור: אני מדבר על מוסדות חינוך באופן כללי ואתמקד באלה שניבנו לפני 1980.
אריה מור: בעיקרון, יש ארבע רגליים למהלך של רעידות האדמה: 1.
אריה מור: תורת התנהגות - שבוועדת ההיגוי לרעידות אדמה, יחד עם משרד החינוך בראשות פרופסור אשכנזי, שינינו את התורה להתנהגות תלמידים לפני ארבע שנים, הפצנו את התורה, הטמענו אותה וככה תרגלנו בשנים האחרונות.
אריה מור: במערכת החינוך אנחנו מתרגלים כל שנה, כולל השנה, שהיתה שנת רעד, בתרגיל בפברואר.
אריה מור: נקודה שניה היא חיזוק מבנים – חיזוי זה דבר טוב, אבל אם היו כל המבנים, כמו ביפן או כמו במקסיקו אחרי הרעידה של 1985, אז מן הסתם לא צריך מערכות התרעה.
אריה מור: החלטת הממשלה על חיזוק המבנים, בהתחלה זה היה איטי במשרד החינוך כי לא היו גורמים מקצועיים במדינה, גם לא הכווינו את משרד החינוך.
אריה מור: היום לקחנו יועצים מיוחדים, מהנדסים שמובילים את זה.
אריה מור: לפני שבוע הצגנו את זה בוועדת ההיגוי לרעידות אדמה.
אריה מור: מופו, יחד עם ועדת ההיגוי, כל 1,600 המבנים שניבנו לפני 1980, שיש חשד שהם ניבנו לפי התקן הישן שלא עמיד בפני רעידות אדמה.
אריה מור: מתוך ה-1,600 מופו ה-200 הראשונים לצורך חיזוק.
אריה מור: אני יכול לבשר ש-48 בתי-ספר הסתיימו או בשלבים מתקדמים של סיום חיזוק המבנים.
אריה מור: יש לנו פירוט מדויק: 16 הורסים ובונים מחדש, כי לא שווה להשקיע חיזוק באותם מבנים, כך שאנחנו מגיעים ל-60 בתי-ספר בשלוש השנים האחרונות, שזה התחיל לעבוד באופן הרבה יותר מסיבי; בשלבי תכנון – 100 בתי-הספר והפרויקט הותנע בעוד 142.
אריה מור: כלומר, אנחנו בתהליך מסודר של 242 מבנים, שמתוכם 60 הסתיימו ו-100 הם בשלבי תכנון שונים.
אריה מור: התקציב הוא תקציב של 80 מיליון שקלים – 40 מיליון חינוך ו-40 מיליון אוצר.
אריה מור: הדבר השני הוא הנושא של מערכת ה"תרועה", שעליה הדיון.
אריה מור: בהחלטת הממשלה מ-2012 נקבע שהמכון הגיאולוגי יקים את המערכת הסיסמית.
אריה מור: בזמנו חשבנו שזה ייקח הרבה יותר משנה וחצי או שנתיים שנקבעו בהחלטת הממשלה, ולא טעינו - כשהם יסיימו זה כנראה יהיה שמונה-תשע שנים.
אריה מור: ביקשנו מראש הממשלה, יחד עם השר גדעון סער, 10 מיליון שקל למערכות התרעה מקומיות על מנת לפחות להציב בכל 1,800 בתי-הספר שניבנו לפני 1980 את המערכת המקומית.
אריה מור: מערכות ההתרעה שמדברים פה עליהן, של יובל ושל ביפר, זו מערכת התרעה מקומית.
אריה מור: המערכת המקומית הזאת נבדקה ונבחנה על-ידי ועדת ההיגוי וד"ר אבי שפירא.
אריה מור: נשלחו המערכות של ארבעת החברות ליפן ולארצות-הברית, נבדקו בשולחנות הוועדה כדי לבדוק את סף הסנסורים.
אריה מור: כתבנו מפרט טכני מדויק – לא היה גורם במדינה שיקבע את המפרט הטכני - יחד עם ועדת ההיגוי בפיקוד העורף.
אריה מור: הפצנו את המפרט הטכני הזה לרשויות המקומיות ויצאנו בקול קורא להתקנה של אותן 1,600 מערכות מקומיות.
אריה מור: באותה שנה – 2010 - החלטנו שכל בית-ספר חדש, כל אגף חדש שנבנה בבית-ספר קיים במשרד החינוך תהיה מערכת התרעה כזאת כחלק מהתכנון.
אריה מור: 850 כאלה הותקנו בבתי ספר חדשים או אגפים חדשים ועוד 1,600, פלוס מינוס, במבנים שהם לפני 1980.
אריה מור: בשנה האחרונה, יחד עם טרייבר, עשינו מהלך של עוד 400.
אריה מור: התחלנו להתקדם שהם מעבר ל-1980, וכרגע אנחנו עומדים על 2,900 מערכות מקומיות במוסדות חינוך.
אורי מקלב: אתם רוצים להגיע ל-5,000?
אריה מור: אנחנו רוצים לסיים את הכול.
אריה מור: אני מניח שנסיים והמערכת - - -
אורי מקלב: 2,900 מתוך?
אריה מור: 5,000 מוסדות במדינת ישראל בסך הכול.
אורי מקלב: יש רשויות שלא משתפות פעולה בעניין הזה?
אריה מור: כן, יש.
אריה מור: באר שבע לא משתפת פעולה, אבל כל השאר משתפים פעולה.
אורי מקלב: העלות היא על משרד החינוך?
אריה מור: העלות היא 100%, אבל כמו בכל המערכות שמספקים לרשויות המקומיות, גם אם הן 100%, יש כאלה שלא מוכנות לשאת בעלות התחזוקה השנתית.
אריה מור: אנחנו לא משתתפים בעלויות האחזקה בשום מערכת.
אורי מקלב: יש למשרד החינוך אמצעים מול רשויות מקומיות כדי לאכוף עליהן שיתוף פעולה?
אריה מור: ניסינו את כל האמצעים.
אורי מקלב: הרי יש לכם עוד תקציבים שאתם מעבירים להן, אפשר להתנות העברת תקציבים בהחלטות מנכ"ל.
אריה מור: ניסינו בכל האמצעים.
אריה מור: קודם כול, אין חובה להתקנת מערכת כזאת.
אריה מור: אם היתה חובה ומישהו היה מגדיר את זה בחוק – אז כן, אבל אין חובה.
אורי מקלב: זו החלטת ממשלה.
אריה מור: לא, אין החלטת ממשלה על הרשויות המקומיות.
אריה מור: קיבלנו החלטה לעשות את זה בעצמנו והגענו להישג לא רע.
אריה מור: יש רשויות שלא – אחת או שתיים – נתקדם אתן.
אריה מור: לגבי מערכת "תרועה" – פה מדברים על שלושה דברים, ננסה לעשות בהם סדר.
אריה מור: אחד, זו מערכת הגילוי שדיברו עליה מאוד יפה.
אריה מור: היא מערכת שו"ב שתגיד שעכשיו יש רעידה שצריך להתפנות.
אריה מור: עכשיו צריך להתווכח האם כל הארץ, כל הילדים, או רק אזור מסוים.
אריה מור: נצטרך לשבת אתם ולאפיין את אותה התראה לפוליגון או לבית-ספר.
אריה מור: הדבר השני הוא מי יפיץ את זה.
אריה מור: בהחלטת הממשלה נקבע שפיקוד העורף יפתח את את מערכת "כורזית", אותה יחידת קצה, שבבתי-הספר יקבלו את ההתרעה מאותה מערכת שו"ב.
אריה מור: כלומר זה יעבור מהמכון הגיאולוגי לפיקוד העורף, יעביר את זה באותה הפצה – עוד שניה או חצי שניה – ישירות אל בתי-הספר.
אריה מור: כדי להתקין את המערכות האלה הוחלט על תקצוב של 10 מיליון שקל - 2,000 שקל ליחידה בערך לכל 5,000 המוסדות.
אריה מור: לפי מיטב ידיעתי היום, סיימו את הפיתוח של המערכת הזאת בחברה שעובדת עם פיקוד העורף, אבל היא עולה פי חמישה או פי ארבעה.
אריה מור: זה אומר שחסרים 40 מיליון שקלים לאותה יחידת קצה.
אורי מקלב: בעוטף עזה או במקומות שהם יותר חשופים לאזעקות – אזעקת צבע אדום - יש מערכות בבתי-הספר או רק המערכת הכללית?
אריה מור: ההחלטה לגבי אותה "כורזית" אמורה לתת מענה גם לצבע אדום וגם לחיבור למערכת "תרועה".
אריה מור: הרי התלמידים בבית-הספר לא יושבים עם פלאפונים, כלומר כל המערכות של העברת אינפורמציה מפיקוד העורף אל בתי-הספר לא תעבוד.
אריה מור: בבית-ספר, במהלך שעות הלימודים, זה חייב להתחבר לנקודת קצה.
אורי מקלב: עד שהמערכות יעבדו לילדים כבר יהיו פלאפונים.
אורי מקלב: בגני הילדים כבר יש פלאפונים.
אריה מור: לא, בזמן שיעור אין פלאפון.
אריה מור: זה לא מה שיתריע.
אורי מקלב: יכולה להיות מערכת שתתפרץ.
אריה מור: המערכת המתפרצת שכרגע מדברים עליה מחוברת למערכת הכריזה, היא מציפה את ההודעה "רעידת אדמה".
אריה מור: תרגלנו את זה, מתרגלים את זה עם המקומיות.
אריה מור: הכנו את המקומיות שיתחברו לאותן "כורזיות", מראש הן בנויות בצורה כזאת שהן יכולות להתחבר.
אורי מקלב: היא מנוטרלת ממערכת החשמל הרגילה?
אריה מור: יש לה מצבר עצמאי.
אריה מור: אני רוצה להגיד דבר נוסף לגבי העיר ירושלים, למשל.
אריה מור: לפי מה שהוסבר פה, אם תהיה רעידה באזור ים המלח, עד שההתרעה תגיע לירושלים - המקומית תתריע לפני.
אריה מור: כלומר, המקומיות של ירושלים הן קריטיות.
אורי מקלב: לא מדויק.
איתי קורזון: לא מדויק.
איתי קורזון: ליריחו זה יגיע קודם – אני מסכים אתך, אבל ירושלים זה גבולי.
איתי קורזון: לירושלים זה שש שניות.
אריה מור: אז נשמח שלירושלים תגיע ההתרעה, גם המקומית וגם הארצית.
אורי מקלב: אני מרגיש שאי אפשר בישיבה אחת לקבל את כל המידע.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לייחד לנושא הזה יותר זמן מפני שאני גם רוצה להגיע לנושא של מה קורה אחרי שיש רעידת אדמה.
אורי מקלב: אבל לפני זה, יש כמה אנשים שביקשו רשות דיבור.
אריה מור: אני רוצה לסכם.
אריה מור: מה שחסר כרגע כדי להתקדם זה אותו תקציב של 40 מיליון, לשנות את אותה החלטת ממשלה כדי לתקצב את 40 המיליון לצורך התקנת יחידות הקצה.
אריה מור: אם בעוד שנתיים גם מערכת הפצה תעבוד וגם מערכת הגילוי תעבוד, יחידות הקצה – או שמתחילים אותן בעוד שנתיים ואז ייקח שנתיים-שלוש לפרוש אותן, או שיש תקציב ותתקבל החלטה שמשקיעים בזה או החלטה שלא משקיעים בזה.
אריה מור: צריך לקבל את ההחלטה הזאת.
אורי מקלב: נציג ביפר תקשורת, בבקשה.
רונן שפירא: בנושא שדיבר עליו אריה מור, זה נכון שפיקוד העורף השלים את הפיתוח של מערכת הפצה.
רונן שפירא: לפחות מהצד שלנו, של יחידות הקצה, שהיינו החברה שהיתה הספקית של פיקוד העורף לעניין הזה, המערכות האלה מוכנות.
רונן שפירא: כתוצאה מכך שבשנים שעברו מאז שהחלטת הממשלה התקבלה ועד היום הטכנולוגיה השתנתה קצת והתקדמה, המערכות האלה מתקדמות הרבה יותר ולכן גם העלויות שלהן יותר גבוהות.
רונן שפירא: החלטות של מה יהיה בתוך המערכת, איך היא תעבוד ומה היא תעשה אלה לא החלטות שלנו אלא החלטות של הגופים המקצועיים, של פיקוד העורף.
רונן שפירא: אנחנו רק הגוף המבצע את ההחלטות שלהם.
רונן שפירא: לגבי מערכת "תרועה" – כל מה שאמרו פה נכון, ואנחנו מאוד תומכים בה, גם בגלל שאנחנו רואים עצמנו חלק מהגוף שמפיץ את ההתרעות האלה.
רונן שפירא: בשנת 2009 ועדת ההיגוי פנתה לגוף מקצועי וביקשה חוות דעת מקצועית לגבי מה צריך להקים בארץ לצורכי התראה.
רונן שפירא: זה דוח שנקרא דוח אקולוג.
רונן שפירא: משום מה, בשנים האחרונות הוא נעלם מהשיח המקצועי - יכול להיות שמסיבות נכונות, אנחנו לא אנשי מקצוע.
רונן שפירא: פנינו לחברה היפנית, אחת מהחברות שהקימו את מערכת ההתרעה הלאומית היפנית וגם מערכת דומה בישראל ב-2011.
רונן שפירא: זה מופיע בדוח שכתב רועי, שהלקוחות העיקריים שלנו הם גופים כמו משטרת ישראל, מגן דוד אדום, כיבוי אש, עיריית ירושלים ועוד כל מיני גופים ומשרדי ממשלה מחוברים למערכת ההתרעה הלאומית שלנו, שהיא שונה ממערכת "תרועה".
רונן שפירא: היא פחות איכותית ממערכת "תרועה", יש לה פחות יכולות, אבל היא בהחלט עונה על צורכי ההתרעה במדינת ישראל.
אורי מקלב: הם התקשרו אתכם בגלל שהם מחוברים למערכות שלהם היום.
אורי מקלב: איפה ביפר מרושתת היום?
רונן שפירא: ביפר היא חברה שמפיצה התרעות; בין היתר, התרעות של פיקוד העורף, כמו צבע אדום בדרום הארץ.
אורי מקלב: באמצעות מכשירים - - -
רונן שפירא: באמצעות מכשירים ייעודיים.
אורי מקלב: למי שאין פלאפון.
אריה מור: טלפון זה לא משהו שאתה יכול לסמוך עליו בחירום שיציל את החיים שלך.
קריאה: הוצאתם מכתב שאתם מפסיקים לתמוך במערכות האלה.
רונן שפירא: לא הוצאנו מכתב, אנחנו מחינו על המכתב הזה.
רונן שפירא: אנחנו ספק של פיקוד העורף, אנחנו לא קובעים מה יעבוד.
רונן שפירא: מה שאמר אריה זה נכון:
רונן שפירא: המערכות שקיימות בעוטף עזה הן מצב שנקרא end of life.
רונן שפירא: כלומר הן לא יחזיקו עוד הרבה זמן, ולכן פיקוד העורף מפתח מערכות חדשות שיחליפו אותן על-ידי ספקים שונים, בין היתר גם אנחנו.
רונן שפירא: המערכות האלה יחליפו את המערכות הישנות שהן כבר בנות יותר מ-12 שנים.
רונן שפירא: לשאלתך, אדוני היושב-ראש, כן, הלקוחות האלה פנו אלינו.
רונן שפירא: יש כמה שחקנים בשוק בארץ שמתחרים בתחום הזה ובדברים אחרים אנחנו נפגשים ומחליפים דעות ורעיונות.
רונן שפירא: מתחרים במכרזים.
רונן שפירא: בסך הכול, יש לנו שיתוף פעולה עם פיקוד העורף, גם רח"ל, עם משרד החינוך, וגם עם המכון הגיאולוגי אנחנו מחליפים דעות.
רונן שפירא: אנחנו לא באים להתחרות במערכת "תרועה".
רונן שפירא: להיפך, אנחנו מאוד תומכים במערכת "תרועה" ורוצים לסייע לה ככל שאנחנו יכולים.
אורי מקלב: המערכת תשתף פעולה עם גופים פרטיים, עם חברות פרטיות, להעברת המידע הזה בגלל חיפוש פתרונות או בגלל חיבור של גופים אזרחיים?
איתי קורזון: יש ערך בדבר הזה.
איתי קורזון: בתפיסה שלנו אנחנו רואים שיש מערכת לאומית ארצית, שאותה אנחנו מקימים, והיא זאת שאחראית על מתן התרעה לאומית.
איתי קורזון: המערכות הלאומיות, יש להן ערך.
איתי קורזון: המוקד הזה קיים ועובד יפה מאוד ביפן, כשהמערכות המקומיות הן של חברות פרטיות.
אורי מקלב: זאת אומרת, אתם רואים את שיתוף הפעולה כדבר טוב ונכון, כדי לתת עוד מענים.
איתי קורזון: בהחלט.
אריה מור: במכרז שלנו, ארבע החברות שיושבות פה והציגו, יש להן מערכת שו"ב לקבלת התנודות מהמערכות המקומיות.
אריה מור: כל המערכת של כל האינפורמציה הזאת תעמוד לרשות הניתוח המקצועי של מערכת "תרועה".
אורי מקלב: אני חושב ששיתוף הפעולה והעבודה המקצועית מולם חשובים, אתם מכירים את הצרכים ומכירים איך המערכות פועלות, כדי שהחברה המפתחת תדע לתת מענה.
אורי מקלב: אני חושב שהיה נכון לעשות ישיבת עבודה עם הגופים כדי שכבר בשלב הזה נלמד איך המערכות שלהם עובדות.
דניאל מאור: עושים את זה.
אורי מקלב: אתה אומר שעושים את זה, אנחנו רואים שלא עושים את זה.
אורי מקלב: יש חשיבות גם בשלב התכנון, ולא אחרי זה לתקן את המערכות ולעשות התאמות.
אורי מקלב: ההתאמות צריכות להיות מוטמעות בשלבים התכנון של המערכות.
אורי מקלב: בסך הכול אנחנו רואים את החשיבות באלה שנותנים את המענים לגופים פרטיים, בסופו של דבר התוצאה שווה לכולנו – אנחנו רוצים אפשרות להתריע לפני כן.
אורי מקלב: השעון לא עומד מלכת, ואני רוצה לפנות לרח"ל: מה אנחנו עושים אחרי שיש רעידת אדמה?
אורי מקלב: יש מערכות טכנולוגיות חדישות, כמו הנושא שקבענו, של מערכת לאיתור לכודים?
אורי מקלב: אנחנו יודעים על מערכות כאלה?
בצלאל טרייבר: מי שאחראי על חילוץ והצלה במדינת ישראל זה פיקוד העורף.
בצלאל טרייבר: בבקשה.
יסמין חן: פיקוד העורף אכן אמון על חילוץ והצלה במדינה.
יסמין חן: הוא מתמחה בחילוץ והצלה מהריסות, כמובן מתרגלים את זה בשוטף.
יסמין חן: יש גדודי חילוץ והצלה במילואים שמבצעים את התרגולים ואת האימונים, ויש לנו גם מערכות לפיתוח האמצעים שלנו.
אורי מקלב: מה את יכולה לפרט בעניין הזה על מערכות טכנולוגיות חדישות לאיתור, למשל של טלפונים של לכודים ועוד?
יסמין חן: פיקוד העורף עושה שיתוף פעולה עם מפאת, שהוא הגוף שאמון על פיתוח הטכנולוגיות הצבאיות.
יסמין חן: יש פה נציג של מפא"ת שיכול להגיד כמה מילים בהקשר הזה.
אורי מקלב: אני מבין שאני עובר מאחד לאחד.
יסמין חן: הם הגורמים המקצועיים.
אורי מקלב: מאה אחוז, אבל כדאי שמישהו יציג את זה באופן מסודר.
אורי מקלב: נוח לנו יותר לקבל מגורם אחד, בגיבוי של הגורמים המקצועיים.
עידו מייסטר: מדובר על מערכת שנמצאת בשלהי הפיתוח שלה, היא עדיין אינה מבצעית.
אורי מקלב: אתם מפתחים אותה או חברה אחרת?
עידו מייסטר: חברת אלתא.
עידו מייסטר: זו מערכת לאיכון טלפונים סלולריים, איכון מדויק בתלת ממד, בשילוב עם רחפן שמצלם את האתר שנפגע ואיכון של רכיבי המבט לטובת מציאת הלכודים, כשההנחה היא שלרוב הלכודים יש טלפון סלולרי בכיס.
עידו מייסטר: כך אפשר להבין כמה אנשים יש והיכן הם ממוקמים.
אורי מקלב: לא היה על זה תרגול.
אורי מקלב: זה לא יישומי, אבל יש משהו בארצות אחרות שמפעילות מערכות כאלה?
אורי מקלב: ביפן קיימת מערכת דומה?
אורי מקלב: למדתם את זה?
אורי מקלב: עיינתם בנושא?
עידו מייסטר: נעשה סקר במדינות השונות.
עידו מייסטר: אני לא מכיר את כל הטכנולוגיות במדינות השונות, אבל אני יודע שנעשתה עליהן בדיקה.
עידו מייסטר: יש גם שיתופי פעולה נוספים, מחוץ למדינת ישראל.
עידו מייסטר: המערכת הזאת היא מערכת מאוד מתקדמת, נעשו בה מספר ניסויים מוצלחים במהלך התקופה האחרונה.
אורי מקלב: נושא של איתור לכודים נכון לא רק לגבי רעידות אדמה, איתור לכודים יכול להתרחש גם באירועים דחופים ולא רק באירוע של רעידת אדמה, ולצערנו, מתרחשות פה לא מעט קריסות של מבנים.
אורי מקלב: הנושא של האיתור הוא קריטי בשלבים האלה.
אורי מקלב: גורמים מסחריים לא יפתחו מערכות כאלה, אני מניח שזה לא כדאי.
אורי מקלב: אבל פיקוד העורף או גורם ממשלתי, שרוצה לתת המענה המקצועי המקסימלי שתלויים בו חיי אדם, צריך ליזום או לעודד או לתמרץ.
אורי מקלב: יש לנו את הצעירים שיודעים לעשות את זה, כדי לראות איך מפתחים מערכות שייתנו מענה מהיר, מקצועי, ולא רק איכון של טלפון.
אורי מקלב: יכול להיות שבמצב רגיל זה לא נותן מכיוון שיש חסימות או שבאזורים שקורה אירוע יש עומס על המערכות.
אורי מקלב: יש דברים שבהשקעה ובהכוונה, יכול להיות שגם לחברות כדי – יכול להיות שזה יהיה משהו בין-לאומי, פיתוחים כלליים - אפשר לדרבן לעשות דברים שידעו לתת מענה ייחודי לאירועים כאלה.
עידו מייסטר: אני רוצה לחדד שההנחה היא שהרשת מופעלת בזמן אירוע חירום.
עידו מייסטר: אין צורך בהימצאות של רשת פעילה על מנת לאתר לכודים.
עידו מייסטר: היא יודעת לייצר אינטראקציה עם הטלפונים הסלולריים עצמם ולכן זה מיועד גם לתרחישים שציינת, כשיש כאוס.
עידו מייסטר: תחילת 2018 אספקת מערכת אחת לפיקוד העורף, כאשר - - -
אורי מקלב: אני מניח שבישיבה הבאה כבר תוכל לספר לנו על זה יותר, שזה יהיה יישומי יותר.
אורי מקלב: מאיה יעקובס, מנכ"ל עמותת צלול, ממש בקצרה.
מאיה יעקבס: תודה.
מאיה יעקבס: לשמחתי, מישהו הזכיר את הנושא של חומרים מסוכנים, אבל הם ממש לא נותנים פה תחושה טובה.
מאיה יעקבס: כארגון שהוביל את המאבק לסגירת מיכל האמוניה בחיפה ועדיין מאוד מאוד מעורב בדיון על החלופות עכשיו, כל הנושא של המוכנות לצונמי, התרעה, ידיעה איך מתמודדים בכלל בכל הנושא של חומרים מסוכנים שנמצאים על קו החוף לא מטופל, וזה מאוד מאוד מדאיג.
מאיה יעקבס: דבר שני, מדברים פה על התרעות וצורך להודיע ושיש בעיות של קווים שייפלו וכו'.
מאיה יעקבס: למה לא עושים תרגילי חירום עם אזעקה ייעודית לנושא?
מאיה יעקבס: שנים אנחנו מדברים על הצורך לעשות אזעקה ייעודית לנושא של רעידות אדמה.
מאיה יעקבס: צריך לתרגל את הציבור כדי שיכיר את הצליל ואת הנושא.
אורי מקלב: את צודקת, אני מקבל את זה.
אורי מקלב: גם אני חשבתי כמוך, שצריך לעשות מערכת ייעודית יותר.
אורי מקלב: הם עוד לא קיבלו החלטה סופית בעניין של איך היא תפעל, אבל ההסברה תבוא כשהמערכות יהיו מוכנות.
אורי מקלב: להסביר היום, כשזה עדיין לא יישומי, זה פחות יעיל.
מאיה יעקבס: דבר שלישי ואחרון, לגבי התיאום בין מה שקורה בממשלת ישראל בין האגפים השונים.
מאיה יעקבס: יש לנו ממשלה שדוחפת לבנייה מרובת גובה, מאוד אינטנסיבית, מאוד מאוד צפופה.
מאיה יעקבס: צריכים לראות דוגמאות למקומות אחרים בעולם עם סיכון כל כך גבוה לרעידות אדמה ומה סגנון הבנייה הנהוג שם.
מאיה יעקבס: לדעתי, מאיך שאנחנו עוקבים וממה שאנחנו רואים על האופן שבו מנהלים את אתרי הבנייה, בלי להסתכל אפילו על המרחב הגדול יותר של הוראות הבינוי – מספיק לראות שכל יומיים נהרגים פועלים - - -
אורי מקלב: לא נספיק הפעם, אבל לפעם הבאה נביא את מינהל התכנון.
אורי מקלב: הוא נמצא פה, אבל - - -
מאיה יעקבס: זה נושא מאוד חשוב, העמידות והעוצמה.
אורי מקלב: מה דעתך, האם אותן חברות פרטיות, ויכול להיות שגם ציבוריות, שמחזיקות חומרים מסוכנים, עומדות בדרישות החוק היום?
אורי מקלב: כפי שאמר יובל, היום החוק כן דורש מהן לעשות את המקסימום שאפשר לעשות בטכנולוגיה הקיימת, השאלה היא אם הן עושות את זה.
מאיה יעקבס: יש לנו בעיות קשות של אכיפה ופיקוח.
אורי מקלב: ארצה לשמוע גם את משרד התשתיות או הגנת הסביבה.
מאיה יעקבס: יש פה מישהו.
אורי מקלב: אני יודע, אבל אני לא חושב שנוכל לשמוע את כולם.
אורי מקלב: צר לי, זה התפתח תוך כדי דיון.
אורי מקלב: אלכסנדר, ממש בקצרה.
אורי מקלב: אני מבין שיש לך משהו לחדש לנו בעניין הזה, כמדען שחוקר או פועל בנושא של רעידות אדמה.
אלכסנדר יאגודין: בשביל ישראל צריך מערכת ושיטה לזיהוי רעידת אדמה.
אלכסנדר יאגודין: יש סיסטם.
אלכסנדר יאגודין: (אומר דברים בשפה האנגלית להלן התרגום החופשי) זיהוי רעידת אדמה.
אלכסנדר יאגודין: אם זה חיפה לא חיפה.
אורי מקלב: אין כאן מי שיתרגם, לא הכנו מישהו שיתרגם.
אורי מקלב: אני מציע שנעשה את זה מסודר.
אלכסנדר יאגודין: אולי יש מישהו שיודע רוסית.
אורי מקלב: אני מציע שנעשה את זה בפעם הבאה.
אלכסנדר יאגודין: כתבו שאני יכול גם באנגלית וגם ברוסית.
אורי מקלב: זה ייקח זמן.
אורי מקלב: אני רוצה לתת לך את הזמן, אנחנו פשוט חייבים לסיים.
אורי מקלב: אני מרגיש שתם ולא נשלם.
אורי מקלב: היום עשינו ישיבה אחת, וגם תוך כדי ישיבה אני מבין שצריך לשמוע הרבה אחרים.
אורי מקלב: נשתדל לעשות עוד ישיבה, שמרווח הזמן שלה לא יהיה ארוך מדי, ממש בתקופה הקרובה.
אורי מקלב: נשמע איך מתקדמים.
אורי מקלב: אני מעריך את מה שנעשה ומרגיש שאנחנו נמצאים על ציר של עשייה, שהדברים יותר מוגדרים.
אורי מקלב: כמובן שלוח הזמנים מאוד חשוב לנו.
אורי מקלב: מה שוודאי צף לנו הוא שצריך להעמיק את שיתוף הפעולה.
אורי מקלב: אני יכול להבין את רח"ל, כגורם הממשלתי שאחראי על הכול, ששומע כאן בוועדה דברים שמתרחשים, ואיפה התיאום.
אורי מקלב: אני לא יודע מי צריך לגשת למי.
אורי מקלב: אני לא אומר שאתה צריך לגשת לעיריית רמת גן ולא שעיריית רמת גן צריכה לגשת אליך או רכבת ישראל ששמעת עליה פה.
אורי מקלב: אבל זה מציף את הנושא, וודאי שצריך להעמיק.
אורי מקלב: רח"ל, כגוף ממשלתי מתכלל שעושה את זה - ודאי יש כאן גם גופים פרטיים או ציבוריים שגם הם פועלים בעניין הזה וצריך לעשות עבודה של סנכרון, של ישיבות עבודה עם החברות הפרטיות מול המכון הגיאולוגי.
אורי מקלב: צריך לעשות עוד דברים.
אורי מקלב: גם אנחנו נעשה שיעורי בית ולקראת הישיבה הבאה ננסה למצות ולהתמקד בדברים שנאמרו פה בוועדה.
אורי מקלב: בשלב זה אני אומר לכם תודה רבה ונועל את הישיבה.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה, היום יום שלישי, כ"ג באייר התשע"ח, ה-2.5.2018 ועל סדר יומנו השלכות דליפת המידע מפייסבוק והשימוש לרעה במידע אישי של ישראלים.