GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אהרון אהרון: אז לגבי החסמים והאיומים, אז זה הדברים הפחות נחמדים, אבל גם עליהם יהיה צריך לדבר ואתה התחלת לדבר עליהם בהקשרים מסוימים, אני אדבר גם על הקשרים אחרים.
<אהרון אהרון: דבר ראשון, לגבי משקל ההייטק בתעסוקה.
<אהרון אהרון: אנחנו מדברים כבר משנת 2004, אם אני מסתכל על סך הכול העובדים בהייטק מסך כל המועסקים, אז זה פחות או יותר מסתובב סביב ה-8%, כלומר אנחנו עדיין לא פרצנו את התקרה של ה-8% מסך כל העובדים.
<אהרון אהרון: היום זה 8.3%, אבל זה נע באזור הזה של 8%.
<אהרון אהרון: אז זה דבר אחד שמטריד.
<אהרון אהרון: אנחנו שומעים את זה בהקשרים של חסרים מהנדסים וחסרים אנשים שהם בשפיץ של הטכנולוגיות וכו'.
<אהרון אהרון: אני יודע שיש תכניות שנתיות ממשלתיות כדי להגביר את זה, אבל עדיין המצב הנוכחי הוא שחסר מהנדסים כדי לתת, אם היה אפשר היום להכניס עוד 50,000 איש אז היה להם מקום בתעשיית ההייטק בישראל, כמובן היא הייתה צומחת וכו'.
<אהרון אהרון: הדבר הנוסף זה מה שאתה אמרת בתחילת הדיון, הנושא של הפריון.
<אהרון אהרון: אם אני מסתכל על הפריון למשל כתוצר לשעת עבודה, אז אנחנו רואים שה-G7, זה נמצא מעל הממוצע של ה-OECD, לאחר מכן יש את ה-OECD ובסוף יש את ישראל.
<אהרון אהרון: אם אמרתי שהפריון בהייטק הוא כ-25% יותר גבוה מהממוצע של ה-OECD, אז התמונה היא עוד יותר עגומה, התמונה הזאת היא בכלל ישראל.
<אהרון אהרון: זאת אומרת שאנחנו לא סוגרים את המרווחים, אלא אנחנו אפילו פותחים אותם.
<אהרון אהרון: אז מהבחינה הזו זו מגמה די מדאיגה, אנחנו תיכף נראה איך מתמודדים איתה.
<אהרון אהרון: עוד דבר אחד זה לגבי התחרות העולמית.
<אהרון אהרון: הרבה מאוד מדינות הבינו את מה שמדינת ישראל הבינה לפני 45 שנה.
<אהרון אהרון: לפני 45 שנה קם המדען הראשי כאשר הרעיון היה איך לשלב בין השוק הפרטי לשוק הציבורי ולעשות את השיתוף הזה בצורה אפקטיבית על ידי תרומה של השוק הממשלתי לשוק הפרטי.
<אהרון אהרון: הרעיון הזה כבר הרבה מאוד מדינות בעולם גילו אותו וכמות ההשקעה של המדינות במו"פ הולכת וגדלה, בישראל המגמה היא הפוכה.
אורי מקלב: של גופים ממשלתיים אתה מדבר?
<אהרון אהרון: כן, הצד הממשלתי, לא המו"פ הפרטי.
<אהרון אהרון: המו"פ הפרטי, אמרתי, הוא מאוד מאוד גבוה.
<אהרון אהרון: הצד הממשלתי.
אורי מקלב: יש לך גם בהשוואה להשקעה מסחרית או - - - דהיינו יש מדינות שנותנות יותר - - -
<אהרון אהרון: בכל המדינות שמתוארות בשקף מדובר על הצד הממשלתי.
אורי מקלב: ביחס לגופים הפרטיים.
אורי מקלב: אני מניח שמה מדינה אומרת, 'אני לא צריכה כל כך הרבה, יש גופים אחרים'.
אורי מקלב: הודו למשל אומרת 'אני משקיעה הרבה כי אין לי מישהו מבחוץ, אני מנצלת את הדבר הזה שאני מצליחה להביא משקיעים מבחוץ, אז אני לא צריכה להשקיע'.
אורי מקלב: השאלה אם זה גם מה שבאוצר אומרים לכם את זה?
<אהרון אהרון: ברור.
<אהרון אהרון: נציגי האוצר יושבים כאן.
<אהרון אהרון: אז אני אסביר את הנקודה הזאת באחד השקפים, אבל הנקודה הזו אומרת בעצם מה התפקיד שלנו כממשלה.
<אהרון אהרון: התפקיד שלנו כממשלה הוא לא להיכנס במקום שהשוק הפרטי הוא בשל, זה לא התפקיד שלנו, כי השוק הפרטי עושה את העבודה, אבל יש לנו הרבה מאוד דברים, שאני אגע בהם בהמשך, שהשוק הפרטי לא יכול לעשות את העבודה, הן מבחינת כשלי שוק והן מבחינת גלי טכנולוגיה עתידיים שכרגע עדיין לא קיימים.
איל בן ראובן: אבל הגרף הזה בסך הכול הוא גרף מדיד.
<אהרון אהרון: הוא גרף מדיד.
אורי מקלב: חבר הכנסת איל בן ראובן.
אורי מקלב: זה נכון, אנחנו צריכים לפעול, זה בעצם התפקיד שלנו מכל הדברים האחרים, אולי החלק המשמעותי - - -
<אהרון אהרון: אולי אני אגע במספרים האבסולוטיים כי אני חושב שהם חשובים.
אורי מקלב: השאלה היא, מר אהרון, אם זה נכון להגיד שכשמדינה לא משקיעה הרבה זו גם אמירה לגבי - - -זה כאילו אמירה כזאת, אם המדינה לא מאמינה בהשקעה אז למה שמישהו אחר?
אורי מקלב: השאלה אם גם יש כאן, מעבר למשהו המעשי ש - - -
<אהרון אהרון: לא, אני חושב שהדבר המעשי שאני חושב שזו הסיבה המרכזית למה המדינה פחות משקיעה, כי היא חושבת שהשוק הפרטי עושה את העבודה.
<אהרון אהרון: זה הדבר המרכזי.
אורי מקלב: אבל מדינה שמאמינה במחקר ופיתוח היא משקיעה יותר, אז למה אתה לא משקיע?
אורי מקלב: אלה תשובות שלא ניתנות, אלה תשובות שניתנות אולי בשיח שלכם לגבי תקציב, אבל המדינה, לא יוצאת החוצה ואומרת 'אני לא משקיעה הרבה בהשקעה - - -', יש גרף כזה והגרף הזה הוא גרף שבטח ה-OECD עושה אותו גם כן, אלה גרפים שלא רק אנחנו עושים אותם לעצמנו, ואז, כפי שאנשים אומרים - - - והתשובה לא ניתנת, אומרים, תשמע, מהבחינה הזו אם מסתכלים על גרף של השקעה נמוכה של המדינה בפיתוח, הם אומרים למה, למה הם לא.
אורי מקלב: לא עושים את החשבון של 'בסדר, יש מדינות אחרות', זה גרף של הממשלה.
אורי מקלב: אני אומר את זה גם לממשלה, תדעו לכם, בדברים האלה זה מעבר להשקעה בביזנס, יש כאן אמירות, יש כאן אמירות שממקמים אותנו, איך מדינה ממקמת את עצמה בהשקעה שלה לגבי מחקר.
אורי מקלב: זו אמירה בפני עצמה, לא קשורה עכשיו האם יש מי שמממן את זה ואם יש לנו תחליפים לזה ויש מדינות אחרות, זו אמירה של מדינה שמכבדת את עצמה באמון שהיא נותנת, שרואה את זה כדבר מרכזי, כמה היא משקיעה בעניין הזה.
אורי מקלב: סליחה שקטעתי אותך, איל, בבקשה.
איל בן ראובן: ארצות הברית לא עובדת בכללים של השוק הפרטי לעומת השוק - - - זאת אומרת מה הסיבה שארצות הברית, הגרף שלה הוא גרף מאוד מאוד ברור והגרף הישראלי - - -
<קריאה: הוא גם ברור.
איל בן ראובן: הוא גרף גם ברור.
איל בן ראובן: הרי אנחנו, לפחות למיטב ידיעתי, לפחות בנושא הטכנולוגי, אנחנו מגדירים את עצמנו כמעצמה והדבר הזה בהחלט - - -
<אהרון אהרון: אז בואו נסתכל על התמונה היותר כללית.
<אהרון אהרון: בתמונה היותר כללית אני חושב שמדינת ישראל משקיעה די הרבה במו"פ הביטחוני, למשל, והוא לא נכלל כאן ויש השקעות מסיביות בהקשר הזה.
<אהרון אהרון: כמובן מו"פ שהולך ישירות דרך האוניברסיטאות, לא דרכנו - - -
אורי מקלב: כספים שהם מביאים?
<אהרון אהרון: אבל אני חושב שמה שמשקר טיפה זה ההצלחות המסחררות שהיו בשנים הקודמות לגבי ההצלחה של ההייטק הישראלי.
<אהרון אהרון: זאת אומרת זה טיפה משקר, כי זה נבנה בערך עשר שנים אחורה, אבל אם אנחנו מסתכלים על 2017, למשל, כמו שתיארתי בתחילת הדיון, אז 2017 הייתה שנה מצוינת מבחינת המספרים האבסולוטיים של המשק הישראלי.
אורי מקלב: בהשקעה?
<אהרון אהרון: לא, בתוצרים, לא בהשקעה.
<אהרון אהרון: אז אני אומר, זה יכול להטעות קצת, כי בסך הכול העסק עובד.
אורי מקלב: כן, אם מסתכלים במבחן התוצאה הוא בסדר.
<אהרון אהרון: בוא נמשיך הלאה, כי אני חושב שאני אגע בחלק מהנקודות.
<אהרון אהרון: טיפה על הרשות לחדשנות.
<אהרון אהרון: אז הקמת רשות החדשנות, היא נבנתה על בסיס הפעילות של המדען הראשי במשרד הכלכלה, היא רשות סטטוטורית שהוגדרה כרשות עצמאית שמטרתה תמיכה במו"פ וחדשנות טכנולוגית.
<אהרון אהרון: החקיקה הייתה באוגוסט 2015, תחילת הפעולה הייתה ב-2017.
<אהרון אהרון: מבחינת המשימות של הרשות לחדשנות, אני חושב שפה לכל מילה יש משמעות עמוקה יחסית, אז בואו נסתכל על המילים עצמן.
<אהרון אהרון: קידום חדשנות כמנוף לצמיחה כלכלית מכלילה ובת קיימא.
<אהרון אהרון: קודם כל אנחנו משקיעים רק במקומות שיש להם ערך כלכלי בסוף.
<אהרון אהרון: מחקר אקדמי למשל זה לא תחת ההגדרות שלנו.
<אהרון אהרון: כלומר אנחנו לא נשקיע במחקר אקדמי, לצורך מחקר אקדמי, אלא אם כן יש משהו לעשות איתו כדי למסחר אותו בסוף, ליצור לו ערך כלכלי.
<אהרון אהרון: הנושא השני, שאנחנו חושבים שהצמיחה צריכה להיות מכלילה, שמרכיבה את כל האוכלוסיות בארץ, גם מבחינת סך כל האוכלוסיות שמשתתפות בחגיגה וסך כל הגיאוגרפיה שמשתתפות בחבילה, ובת קיימא, זאת אומרת זה לא משהו שהוא One shot, זאת אומרת אתה עושה ואתה אומר 'אוקיי, אחר כך נראה', אלא אתה צריך שלאורך זמן הדבר הזה יהיה קיים.
<אהרון אהרון: הפאזה הראשונה זה להתייחס בעצם לאותם דברים שאמרנו, זאת אומרת ההייטק נמצא במצב מצוין, צריך לתחזק אותו בצורה כזאת שהוא ימשיך להיות במצב מצוין כמו שהוא היה עד כה וזה שימור וחיזוק נכסי החדשנות.
<אהרון אהרון: אז זה הבלוק המשמעותי הראשון, שהוא לא טריוויאלי, אנחנו רואים תחרות עולמית, אנחנו רואים את העולם שהופך להיות גלובלי והדבר הזה הוא לא טריוויאלי.
<אהרון אהרון: אבל מכיוון שאמרתי שאנחנו מתחילים לראות את הנטייה ליותר מעבדה לאומית כזאת, של מין מדינת מו"פ, שזה בוודאי לא תורם לערך הכלכלי, אז אנחנו מסתכלים גם על הגדלת הערך הכלכלי למשק מתוך מה שיש ומתוך דברים חדשים שאנחנו נתייחס אליהם.
<אהרון אהרון: אז זה הדברים שאנחנו עושים.
<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים על מספר המועסקים, כמו שאמרתי, מספר המועסקים הוא כ-270,000 או 8.3%, המטרה שלנו זה להגדיל את סך כל מספר השכירים שעוסקים בחדשנות ופה הדגש הוא לא הייטק אלא מעגלי תעסוקה בתעשייה מעוטת חדשנות, מ-270,000 בתוך עשר שנים ל-500,000.
<אהרון אהרון: זה כולל גם את הצד האוניברסיטאי, של הגדלת מספר הסטודנטים וכו', גם את הצד שלנו, דרך כל מיני מנגנונים, שאני אתייחס אליהם בהמשך, להגדיל את סך כל המועסקים בהייטק הקלאסי.
<אהרון אהרון: ההייטק הקלאסי, נקרא לו ICT, שזה טכנולוגיית המידע.
<אהרון אהרון: כ-90% מסך כל ההייטק זה טכנולוגיית המידע היום, אז איך להגדיל את מספר המועסקים שם.
<אהרון אהרון: אני אתייחס לזה טיפה בהמשך.
<אהרון אהרון: והדבר הנוסף זה איך ליצור מערכת חדשנות מקבילה למערכת החדשנות ההייטקית שתהיה גם פעילה וטובה.
איל בן ראובן: יש לזה גם קשר לעניין גיאוגרפי?
<אהרון אהרון: יש קורלציה שהיא קורלציה שאני לא חושב שמישהו בנה אותה - - -
איל בן ראובן: אתה יודע למה אני מתכוון, פריפריה - - -
<אהרון אהרון: בוודאי.
<אהרון אהרון: אני לא חושב שמישהו בנה את הקורלציה בצורה כזאת - - -
אורי מקלב: כשמר אהרון אמר מכלילה, כללת, שמעתי בדבריך שאתה רוצה מכלילה, זה גם סקטורים וגם גיאוגרפית.
אורי מקלב: הדגש הוא על לחבר את כולם.
<אהרון אהרון: אני אתן קורלציות גיאוגרפיות שאנחנו רואים אותן.
<אהרון אהרון: אני לא חושב שמישהו בנה את זה ככה, אבל ככה זה קיים.
<אהרון אהרון: למשל מרבית המפעלים היצרניים, הרבה פעמים קוראים לזה תעשייה מסורתית, אבל אני קורא לזה מפעלים יצרניים, מרבית המפעלים היצרניים, לא כולם, יושבים בפריפריה.
<אהרון אהרון: אני נוסע בערך אחת לשבועיים למפעלים שאנחנו תומכים בהם, מפעלים יצרניים, אז בדרך כלל זה בגליל או בנגב.
<אהרון אהרון: כלומר המיקומים הם פריפריאליים לגבי תעשייה יצרנית.
<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים איפה מרוכז ההון האנושי בעולם של בריאות, פארמה וכו', אנחנו רואים פיזור הרבה יותר טוב בארץ מאשר הפיזור שיש בהייטק.
<אהרון אהרון: ההייטק הנוכחי מרוכז באזור תל אביב.
<אהרון אהרון: אז אנחנו רואים ביזורים יותר יפים ויותר - - -
איל בן ראובן: את הנתון הזה, לצערי, אני מכיר כתושב הפריפריה.
<אהרון אהרון: גם אני.
איל בן ראובן: השאלה היא מה אנחנו עושים - - -
אורי מקלב: אתם שכנים, לא?
<אהרון אהרון: אז אני גר קרוב, בגילה.
אורי מקלב: אני ידעתי שאתם צופים אחד על השני.
<אהרון אהרון: אז אני חושב שיש מה לעשות, אני תיכף אגע בזה.
<אהרון אהרון: זאת אומרת זה לא דבר שהוא בלתי ניתן לפתרון.
<אהרון אהרון: אני אומר, אם אני מסתכל על סך כל האנשים שהייתם רוצים להכניס אותם לתעשייה מעוטת חדשנות, אז אחת, זה מהנדסים לתוך ההייטק באפיקים שונים, שתיים, זה חברות שלמות שלא יהיה רק עובד מו"פ ולידו לא יהיה כלום, אלא ליצור חברות שלמות בתוך ההייטק הנוכחי, ושלוש זה באמת ליצור פילר נוסף שונה שבו אותם אנשים שעובדים כיום בפריון נמוך יעבדו בפריון גבוה.
אורי מקלב: אני רוצה לחדד באמת נקודה שחבר הכנסת איל בן ראובן העלה אותה ואני מבקש עוד קצת לחדד אותה, האם קיימים מהנדסים, מתכנתים, שנמצאים בפריפריה ולא יכולים להשתלב בגלל שאין להם באמת את הבסיס ההעסקתי או המקצועי ש - - - מהתעשייה והמפעלים היצרניים, זה בסדר, לא כולם - - - מהנדסים, אבל אני למשל יודע, גם בירושלים, יש מתכנתים, שיש קושי קצת, בוודאי בשכר זה בא לידי ביטוי, שיש כאן עודף של מתכנתים של כוח אדם אם יש ביקוש, אבל מי שמוכן לעבור לגור באזור תל אביב, הכול פתוח.
אורי מקלב: או תל אביב רבתי אפילו.
<אהרון אהרון: אז קודם כל נסתכל על מצב התעסוקה בישראל, שלדעתי בשנים האחרונות הוא מצב כזה שבכל המקצועות חסרים אנשים.
<אהרון אהרון: היום אחוז האבטלה הוא בעיקר חיתוכי, כלומר זה 3.6%, אני לא זוכר את המספר הנכון - - -
אורי מקלב: רמות השכר, לפעמים זה בא לידי ביטוי ברמת שכר גם.
<אהרון אהרון: אז ככה.
<אהרון אהרון: אם אנחנו עובדים על רמות אבטלה מאוד נמוכות, זאת אומרת שחסרים אנשים בכל המקצועות ואת זה אני רואה דרך אגב גם בתעשייה היצרנית, חסרים אנשים בכל המקצועות.
<אהרון אהרון: זאת אומרת זה לא שהמחסור הוא במתכנתים, הוא מחסור כולל ובמתכנתים הוא הרבה יותר משמעותי כי הפריון מאוד גבוה ואז בעצם התועלת למשק היא מאוד גבוהה, אבל היא לא מנוצלת כי אין אנשים.
<אהרון אהרון: עכשיו, אנשים שהם מתכנתים ויושבים בפריפריה שאינה תל אביב, אז אם זה בגליל, אם זה במידה מסוימת בחיפה, בירושלים, בבאר שבע וכו', יש תעסוקה מקומית במקומות האלה, אבל היא לא מגוונת וגדולה כמו בתל אביב וגם בדרך כלל נתוני השכר הם קצת יותר נמוכים.
אורי מקלב: אתם רואים את זה?
אורי מקלב: כדי להבין, איך אתה רוצה לעשות קפיצה של 60,000 בחמש שנים, ההוקוס פוקוס הזה.
אורי מקלב: לא כל כך הבנתי על איזה כיוון - - -
<אהרון אהרון: אז בוא נפרק את זה לגורמים ואז נבין.
<אהרון אהרון: 1,500 באים מהאוניברסיטאות, זו אותה תכנית ממשלתית של הגדלה של 40% וכו', אחר כך יש כ-1,000 שיבואו דרך סדנאות איכות, אנחנו השקנו את המסלול הזה לאחרונה, הוצאנו קול קורא, אתמול הוצאנו את הקול קורא, המטרה היא לחקות את מה שקורה, אחת, בצבא, שתיים, בארצות הברית.
<אהרון אהרון: בצבא, כשבוגרי התיכון הטובים מגיעים לצבא, הרבה פעמים דרך ממר"ם או דרך עיסוקים אחרים, הם עוברים הכשרה מאוד אינטנסיבית של בין שישה לשמונה חודשים שבסופה האנשים שיוצאים משם הם בעצם מתכנתים מאוד מאוד טובים שיכולים להצטרף ולעשות את העבודות המוטלות עליהם במסגרת הצבאית.
<אהרון אהרון: אז למה לא לעשות בתחום האזרחי בדברים דומים?
<אהרון אהרון: יש כאלה דברים, זה נקרא סדנאות תכנות, או סיירות תכנות, אבל זה עדיין מאוד מאוד קטן בישראל.
<אהרון אהרון: בארצות הברית כ-25% מסך כל האנשים שנכנסים להייטק לא נכנסים דרך האוניברסיטאות.
<אהרון אהרון: הם נכנסים דרך מנגנונים אחרים - - -
אורי מקלב: בתחום הסייבר זה יכול להיות מאוד - - -
<אהרון אהרון: גם.
אורי מקלב: הסייבר לא חייב להיות היום מגמה - - - ואתם יכולים לפתוח סדנאות.
<אהרון אהרון: הנושא של דאטה סיינטיסט, למשל, שזה מקצוע מאוד פופולרי בשנים האחרונות, בתחילת הדרך חשבו שהוא חייב להיות בעל תואר במדעי המחשב, אחר כך הבינו שהוא לא חייב להיות תואר במדעי המחשב, זה יכול להיות גם תעשייה וניהול ולאחר מכן גם בוגר הכשרה שהיא הכשרה הרבה יותר קצרה.
<אהרון אהרון: אז הדבר השני שאנחנו רואים לאורך השנים, יש הרבה מאוד אוטו דידקטיות, זאת אומרת שבעבר המסלול היה מאוד מאוד מובנה, שאתה מסיים את הצבא, הולך לאוניברסיטה, רוכש את התואר והולך לתעשייה, המסלולים האלטרנטיביים הם מאוד פעילים.
<אהרון אהרון: חלק מזה נובע מאבטלה נמוכה והצורך באנשים וחלק מזה נובע, אני חושב, שהרבה מאוד אנשים מלמדים את עצמם היום באמצעים שניתן ללמד בעוד שהאוניברסיטאות הן קצת ארכאיות מבחינת ההנגשה של חומרי הלימוד.
<אהרון אהרון: אז אני חושב ששם יש איזה שהוא - - -
אורי מקלב: חשוב מאוד, פרויקט שאנחנו רואים בו חשיבות מאוד גדולה, של באמת הגדלת מספר השכירים וכוח אדם, שלא נתחיל לדבר על יבוא של מהנדסים.
אורי מקלב: תאמר לפרוטוקול, כשאתה מדבר על 500,000, אתה לא מדבר על יבוא, אתה מדבר על שכירים - - -
<אהרון אהרון: לא, אני לא מדבר על יבוא, אבל אני אגיד שהיבוא הזה קיים.
<אהרון אהרון: כלומר בין 300 ל-500 איש בשנה קיימים, זה בדרך כלל מומחים לצרכים מסוימים.
אורי מקלב: כלומר החברות עצמן, הם מביאים את האנשים.
<אהרון אהרון: כן, אבל בדרך כלל זה מומחים, כלומר זה לא יבוא כוח אדם, זה מומחים לצרכים מסוימים.
אורי מקלב: אנחנו גם שמענו כאן בוועדה בתחום הסייבר למשל, מה שאתה אמרת לגבי התיכוניים, שלא צריך לעבור את כל המסלול הארוך הזה עד שאתה מגיע בסופו של דבר, שהיום כבר נותנים להם תגבור בתיכונים על סייבר שהם מגיעים כבר עם מגמה שלהם, עם מיומנות לא קטנה, עם הכשרות טובות וגם עם משיכה לתוך המקצוע.
אורי מקלב: זה דבר שמאוד מצליח.
אורי מקלב: אחת הדוגמאות זה, זה עתידי, נראה את זה בעוד כמה שנים, כבר נראה את אותם אנשים כבר בתוך כוח האדם הזה והם לא יילכו לאפיקים אחרים.
<אהרון אהרון: ואחד הדברים שדיברתי, גם עם מל"ג וגם עם ות"ת בהקשרים שונים זה בדיוק בהקשר הזה שהיום עושים בעצם מבחנים פסיכומטריים כדי לקבוע את ההתאמה שלך למסלול אוניברסיטאי, אבל אין שם אוריינות דיגיטלית לחלוטין, כלומר אין שם את המיומנות הבסיסית שנדרשת בכל מקצוע שנלמד היום באוניברסיטה וכרגע זה לא קיים.
<אהרון אהרון: אני חושב שזה שינוי קל יחסית, שאותם בתי ספר שמכשירים לאותם מבחנים, הם הרבה יותר אדפטיביים מהמערכות שלנו ולכן זה דבר שהיה אפשר מיד ליצור דבר יפה של יכולות בתכנות שניתנות לכלל האוכלוסייה שמתעניינת באוניברסיטאות.
<אהרון אהרון: אז בואו נדבר שנייה על התמיכה שלנו, במה אנחנו תומכים ובמה אנחנו לא תומכים וכו'.
<אהרון אהרון: אז הגישה שלנו הייתה מאז ומתמיד שהממשלה לא מבינה בתעשייה ולא מבינה בדברים של התעשייה והתעשייה היא זו שתגדיר את הצרכים ותבוא אלינו ותקבל את המענקים.
<אהרון אהרון: אז אנחנו עוסקים בכל שלבי הטכנולוגיה האפשריים של החברה, זאת אומרת החל מחברה מאוד מאוד צעירה, שבה היזם הבודד יושב בגראז' וחושב על איזה שהוא רעיון וכלה בחברה מובנית, גדולה וכו'.
<אהרון אהרון: כמובן לא באותו היקף תמיכה ולא באותו סוג של עבודה וגם תומכים בכל המערכות הטכנולוגיות.
<אהרון אהרון: זאת אומרת אם מסתכלים על הרשימה שנמצאת על הלוח אז למשל לייף סיינס וסייבר וסמי קונדקטור ו-agriculture וכו', כלומר תומכים בכל סוג של טכנולוגיה קיימת.
<אהרון אהרון: להזכירכם, אנחנו מממנים רק מו"פ, כלומר רק מחקר ופיתוח, אנחנו לא מממנים דברים אחרים.
<אהרון אהרון: אבל יש שני דברים שחשוב להבין אותם בהקשר הזה.
<אהרון אהרון: האחד, שהוא כתוב למעלה, אנחנו מסתכלים רק בכשלי שוק.
<אהרון אהרון: זאת אומרת אם היום השוק הפרטי עושה את העבודה ועושה אותה טוב, אין צורך שהממשלה תיתן כסף נוסף לאותו מקום.
<אהרון אהרון: לכן איך זה מתבטא אצלנו?
<אהרון אהרון: זה מתבטא אצלנו שאותה חברה שמגיעה אלינו, שאין בה כשל שוק, אלא היא יכולה לקבל מימון פרטי נדיב, אנחנו בודקים את האיכויות שלה בצורה הרבה יותר קפדנית מאשר חברה שיש לה כשל שוק משמעותי.
<אהרון אהרון: תמיד אנחנו רוצים להשקיע בחברה מצוינות אז הבדיקה של החברות, שאלת את זה בתחילת הדרך, בעצם מבוססת על זה שאנחנו שולחים בודק לכל חברה, עוד פעם, אנחנו מנצלים את יתרון הקוטן, כי הוא לא נוסע יותר מדי, והבודק הזה מסתכל על שלושה מרכיבים מרכזיים, האחד, איכות החדשנות, האם החדשנות היא פורצת דרך עולמית, כלומר ביחס לעולם, שתיים, האם ניתן לממש את החדשנות הזאת למוצר שהוא בר קיימא, מבחינה כלכלית עכשיו, כלומר המימוש הכלכלי שלו, והאם הצוות באמת מופקד על שני הדברים האלה ויודע לעשות את זה.
<אהרון אהרון: אז אלה שלושת המרכיבים שמסתכלים עליהם, כמובן שהדוח הוא הרבה יותר מקיף, כ-40 עמודים של כל דוח.
<אהרון אהרון: לאחר מכן ראש התחום של אותו תחום ספציפי גם בודק את זה ואז יש את ועדת המחקר שקובעת במי להשקיע ובמי לא והיא מסתכלת על כשלי השוק, האם יש או אין כשל שוק.
<אהרון אהרון: הדבר הנוסף זה גלי הטכנולוגיה הבאים.
<אהרון אהרון: זה הדבר שאני חושב שהוא מאוד מאוד משמעותי.
<אהרון אהרון: אנחנו תומכים, למשל, בהעברת ידע מהאקדמיה לתעשייה באמצעות הרבה מאוד תכניות.
<אהרון אהרון: הנושא של הגלים הבאים, אני אתן דוגמה לגלים שהיו בעבר ושיזמו אותם, או הממשלה או הרשות לחדשנות או המדען הראשי, אבל זה כסף ציבורי, אז סייבר זו הדוגמה הקלאסית.
<אהרון אהרון: לפני כשמונה שנים החליטו שזו בעיה אקוטית למדינת ישראל והיא בנדבך המרכזי של הביטחון שאנחנו חייבים אותו והייתה השקעה מאוד מסיבית של הממשלה בנושא הזה, גם רשות החדשנות הייתה שם.
<אהרון אהרון: דוגמה אחרת זה תעשיית הרכב.
<אהרון אהרון: היום תעשיית הרכב בישראל היא מאוד מאוד משגשגת, וזה די מפתיע, כי בעצם אף פעם לא הייתה ממש תעשיית רכב בישראל.
<אהרון אהרון: אז לפני עשר שנים בערך ג'נרל מוטורס נכנסה לארץ וכשהיא נכנסה לארץ אז היא הייתה בודדה שם, בהזמנה של הממשלה, ובתכנית יחסית נדיבה לעשר שנים, חמש פלוס חמש, היא הצליחה ליצור סביבה תעשייה של סטארט אפים, היא הצליחה ליצור עבודה מול האקדמיה, היא הצליחה ליצור עבודה והמרכז עצמו התפתח, היום יש להם מעל 200 עובדים שעוסקים ברכב אוטונומי.
<אהרון אהרון: אבל התעשייה נוצרה - - -
אורי מקלב: תעשיית הרכב זה רכב אוטונומי?
<אהרון אהרון: כרגע, כן, אבל לא רק.
<אהרון אהרון: יש הרבה מאוד אספקטים של התעשייה.
<אהרון אהרון: אז זו דוגמה של גל שנוצר לפני עשר שנים, היום אנחנו נהנים מזה.
<אהרון אהרון: עוד דוגמה אחרת זה תעשיית הפינטק.
<אהרון אהרון: לפני כשמונה שנים, אני חושב שזה היה חיים שני שיזם את ההבאה של ברקליס וסיטי לארץ, עוד פעם, באמצעות של מימון ממשלתי ודרכם יש כ-400 חברות היום שעוסקות בפינטק.
<אהרון אהרון: אז אני חושב שהדברים האלה קורים, אבל קורים לאורך שנים.
<אהרון אהרון: היו גם דוגמאות לא מוצלחות, כמובן, כי אנחנו לא יודעים לקלוע, אז יש גם דוגמאות לא מוצלחות, אבל ההשקעה בגלי הטכנולוגיה היא השקעה הכרחית.
<אהרון אהרון: אם אנחנו מדברים היום על quantum technology, אף אחד לא יילך להשקיע בזה כי זה עדיין על העץ, זה מחקר אקדמי, קצת צעצועים בתעשייה.
<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים היום על רפואה מותאמת אישית, למשל, אז יש התחלות, אבל זה עדיין לא ברמה, צריכים השקעה מאוד מסיבית.
<אהרון אהרון: אני אתן דוגמה לכשל שוק דווקא באזור מאוד מאוד חם, שהוא כשל שוק אמיתי.
<אהרון אהרון: למשל בתעשייה הסמי קונדקטור, התעשייה הזאת היא זאת שהובילה את מרבית האקזיטים ב-20 השנה האחרונות.
<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים על השקעות הון סיכון היום בשלבים המוקדמים בתעשייה הסמי קונדקטור, אין כמעט VC שישקיע בשלבים המוקדמים.
<אהרון אהרון: הסיבה, זה ה-alternative investment, במה הוא יכול להשקיע אחרי זה.
<אהרון אהרון: אז תעשיית הסמי קונדקטור דורשת בדרך כלל השקעה מסיבית, מקובל לחשוב על בין 50 ל-80 מיליון דולר בהשקעה בחברה עד שהיא יוצאת מוצלחת, דבר שני, מקובל לחשוב שהזמן הוא ארוך יותר ואכן הוא ארוך יותר והסיכון גבוה.
<אהרון אהרון: לכן יש אלטרנטיבה להשקיע בחברת סופטוור, שהיא דורשת זמן פיתוח יותר קצר, השקעה יותר נמוכה וכו'.
<אהרון אהרון: אני חושב שבאזור הזה לממשלה יש תפקיד משמעותי.
<אהרון אהרון: אז זו דוגמה לכשל שוק שהוא באזור מאוד מאוד חם.
<אהרון אהרון: בוא נעבור הלאה, מענקי הרשות.
<אהרון אהרון: שאלת על מענקי הרשות בשנת 2017 וסך כל התקציבים וכו'.
<אהרון אהרון: אנחנו משקיעים בפרויקטים, לא בחברות.
<אהרון אהרון: כלומר יש פה כ-1,100 פרויקטים עם מענק ממוצע של 1.3 מיליון ₪, בסך הכול 1.6 מיליארד ₪.
<אהרון אהרון: אם אנחנו מתרגמים את זה לכמה חברות תמכנו, זה 670 חברות.
<אהרון אהרון: לגבי חברות הזנק, זה בדרך כלל פרויקט וחברה זה אותו דבר.
<אהרון אהרון: לגבי חברות מתקדמות יותר, אז הרבה פעמים הן מגישות יותר מפרויקט אחד.
איל בן ראובן: יש גם מדד של אחוזי הצלחה?
<אהרון אהרון: כן, אני תיכף אתאר אותו.
<אהרון אהרון: מבחינת הפעולות שכבר התנענו ב-2017.
<אהרון אהרון: אז הדבר הראשון זה בניית קשרים לשווקים מתעוררים.
<אהרון אהרון: למשל אותו הסכם שיש בין מודי לבין ביבי, שכולם מצטלמים, אז בין היתר זה הרשות לחדשנות שהיא מנהלת את הפעילות מטעם ממשלת ישראל.
<אהרון אהרון: זה הסכם אחד.
<אהרון אהרון: יש שני הסכמים עם סין ויש הסכמים עם דרום אמריקה וסך הכול יש לנו 65 הסכמים, אבל שלושה-ארבעה משמעותיים נוצרו בשנה שעברה.
<אהרון אהרון: יש השקעה בחדשנות והעלאת פריון בתעשיית הייצור.
<אהרון אהרון: אם אנחנו מסתכלים על תקציבים, בשנה שעברה כ-120 מיליון ₪ הלכו לתעשיות הייצור כדי להכניס מו"פ, כדי לקדם את תעשיית הייצור.
<אהרון אהרון: יש הרבה מאוד סיפורי הצלחה יפים, שחברה שהייתה עם ייצור מקומי מוגבל והפכה להיות יצואנית כתוצאה מכך שעזרנו במו"פ ומיכנו את תהליכי הייצור, העלינו את הפרודוקטיביות שלה בצורה משמעותית.
<אהרון אהרון: סיפור שביקרתי בשפרעם, של חברה יצרנית שייצרה חצי טון ליום ועברה לייצור של 18 טון לשעה.
אורי מקלב: של מה?
<אהרון אהרון: במקרה הזה פיצוחים, אבל מחצי טון ליום ל-18 טון לשעה, על אותו כוח אדם.
<אהרון אהרון: אנחנו עוברים והרבה מאוד חברות מקבלות את המענקים שלנו.
<אהרון אהרון: עד עכשיו השקענו בחברות יצרניות מ-2006 כ-1 - - -
אורי מקלב: זה קרה בעקבות טכנולוגיה מתחדשת?
<אהרון אהרון: כן, קודם כל יש טכנולוגיה מתחדשת, מה שנקראת industry four point zero, אבל הוא גם היה קיים לפני זה בגרסאות קודמות שלו.
אורי מקלב: או עזרה גם לפתח שווקים?
<אהרון אהרון: לא, אנחנו לא עוסקים בפיתוח שווקים, אנחנו עוסקים רק במו"פ.
<אהרון אהרון: אז גם בציוד אנחנו לא עוסקים.
אורי מקלב: מה יכול להיות בפיצוחים, מה גרם ל - - -
<אהרון אהרון: אני אתן דוגמה בפיצוחים.
<אהרון אהרון: זו דוגמה יפה.
<אהרון אהרון: כאשר אתה אורז שקית פיצוחים ואתה צריך לשנע אותה הרבה זמן בים אז אתה צריך שהיא תגיע טרייה לבית הלקוח.
<אהרון אהרון: אז יש קודם כל טכנולוגיה איך לשמור אותה טרייה ללא חומרים משמרים.
<אהרון אהרון: אז זו טכנולוגיית מזון וכו'.
<אהרון אהרון: דבר שני, איך לייצר את זה בכמויות מאוד גדולות, אז יש מכלים, מכלי נירוסטה ענקיים.
<אהרון אהרון: פעם זה היה מסורתי שמסתובב וקולים וכו', יש מכלי נירוסטה מאוד גדולים שמוחזקים בטמפרטורה מאוד נמוכה כדי לשמור על טריות בכל תהליך הייצור, מספר המכלים הוא כמספר ה - - - שאתה רוצה להוסיף לאותה שקית, כל אחד מהם נשמר באזור שלו, בטמפרטורה שלו וכו'.
<אהרון אהרון: כל התהליך הוא אוטומטי לחלוטין עם בדיקת לחות, בדיקת טמפרטורה, המון סנסורים שנמצאים בכל אחד ואחד מהתהליכים.
<אהרון אהרון: תהליך הערבוב, הגיבוש והאריזה של זה, הכול אוטומטי לחלוטין.
<אהרון אהרון: יש חדרי בקרה, אתה לא מצפה לראות חדרי בקרה מאוד משוכללים במפעל מהסוג הזה, חדרי בקרה עם מסכים משוכללים, מי שיושב שם ומבקר את התהליך זה מהנדסים.
<אהרון אהרון: המעורבות הידנית היא מאוד קטנה.
<אהרון אהרון: אז זו דוגמה למפעל אחד, יש עשרות מפעלים מהסוג הזה שהפכו להיות יצואנים מאוד גדולים כתוצאה מזה שבעצם - - - ומי שמשקיע בדרך כלל בציוד עצמו זה רשות ההשקעות של משרד הכלכלה, לא אנחנו.
<אהרון אהרון: אנחנו - - -
איל בן ראובן: אני שואל את השאלה, במצב שכזה, של אותו מפעל, אני מניח שיש במפעל כזה הפרשה גדולה של פועלים, זאת אומרת אנשים שקודם עשו את - - -
<אהרון אהרון: שאלה מצוינת.
איל בן ראובן: מי שואל את השאלה מה עושים עם האנשים האלה, האם יש כיוון, של אוקיי, אתם מקבלים מאיתנו, אבל אתם גם צריכים לדאוג לאנשים שלכם שאולי יילכו ללמוד, יילכו להתפתח בכיוון הזה.
אורי מקלב: אתה שואל שאלה טובה, שנשאלו אז בשנות ה-60 כשעברו לאוטומציה במפעלים.
אורי מקלב: גם שאלו מה עושים עם כל האנשים האלה - - -
<אהרון אהרון: זו שאלה מצוינת, שאני אענה על זה בשני רבדים.
<אהרון אהרון: האחד, בגלל שאתה מעלה את הפריון בצורה כל כך משמעותית, אז אותו כוח אדם, כלומר כוח אדם לא נפלט, אותו כוח אדם מייצר בפריון הרבה יותר גבוה, בגלל שאתה מעלה את זה.
<אהרון אהרון: זה אחת.
<אהרון אהרון: במקרה הספציפי הזה והרבה מאוד מפעלים שנמצאים, במקרה הזה זה בשפרעם, בעל המפעל החליט שלמשל אריזה, הוא מעסיק תלמידי תיכון, למרות שהוא יכול לעשות אוטומטית, הוא מעסיק תלמידי תיכון שיעשו את העבודה ובסיום התיכון הם מועסקים במשרה מלאה עד שהם הולכים לאוניברסיטה.
<אהרון אהרון: אידיאל חברתי.
<אהרון אהרון: אז למעשה אם הוא לא היה עושה את התהליך הזה, כוח אדם היה קטן ב-30 איש בערך, מ-130 ל-100, הוא עושה את התהליך הזה כדי לשמור על איזה שהיא אמנה חברתית, שאני חושב שזה דבר מאוד חשוב למפעלים מהסוג הזה.
אורי מקלב: לא לפני הרבה שנים, אני מנסה ככה תוך כדי הדברים שלך להיזכר, אבל הייתי עם הילדים בסיור, עשינו טיול, נכנסנו, כמו שאני אוהב, לאזור תעשייה, בלי שידענו לאן ואז אני מגיע לחצר אחורית של מפעל פיצוחים כזה, שיושבים שם משפחות שלמות, סבתא, בנות, נכדים, נכדות, לוקחים את השתילים, מפצחים אותם בפה, מקלפים אותם וככה - - -