GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: הרעיון מאחורי זה.
<יוסי מרגלית: איך לוקחים היתוך מידע ומביאים אותו לידי הנגשתו לנהג על סכנות בכלל, לא על טיוב נתיב הנסיעה.
<יוסי מרגלית: טוויסט אחר במחשבה.
אורי מקלב: אני כן חושב שזה דבר נכון.
<יוסי מרגלית: דוגמה שנייה, עוד חברה, חברה בשם - - - חברה שמתעסקת בעיני חתול חכמות, מה שנקרא, אבל עיני החתול החכמות האלה זה סוג של מערכת לאיסוף מידע על הכביש.
<יוסי מרגלית: למשל יש לך תאונה על הכביש, באופן מיידי עיני החתול האלה הופכות לאדומות או משנות סימול על הכביש ונהגים מקבלים אינדיקציה ויזואלית עוד הרבה לפני שהמשטרה מגיעה לשם ומתחילה לסגור נתיבים ולהתעסק עם הדבר הזה.
<יוסי מרגלית: זה יכול למנוע תאונות שרשרת, זה יכול למנוע המון המון דברים.
<יוסי מרגלית: הם היו גם כן בשדה הניסויים האלה.
<יוסי מרגלית: כל האירוע ששי בעצם בא ואמר לכם, דרכנו, זה אירוע שאנחנו מנגישים לחברות סטארט אפ, שעוסקות בתחום התחבורה החכמה וחלק מהנושאים של התחבורה החכמה, יש להם גישה והשפעה ישירה על הנושא של בטיחות ושיפור הבטיחות בדרכים.
אורי מקלב: אני חושב שיש לאנשים מודעות גבוהה לסכנות בכבישים, שהם יהיו מוכנים לשתף פעולה בעניין הזה, לא פחות מ - - -
<יוסי מרגלית: אני חושב שהשילוב הזה של מדינה - - -
אורי מקלב: אני מתחיל להרגיש שמסביבי אנשים שעברו מודעות על סכנות בכביש, הם מוכנים לתת, הם מוכנים להתאמץ לעשות את זה כדי למנוע את זה, לעצמם, למשפחות שלהם, ובכלל כאיזה חלק מאזרחות נכונה.
<יוסי מרגלית: כבוד חבר הכנסת, אני חושב שהעובדה הזו, השילוב הזה של הנגשה לחברות סטארט אפ, העובדה שיש פה המון המון חברות סטארט אפ שעוסקות בתחומים של תחבורה חכמה, היא יכולה להוליד פתרונות כמו השניים האלה שהם דוגמה אחת מני רבות לשיפור הבטיחות בדרכים.
<יוסי מרגלית: תודה רבה.
אורי מקלב: הדובר האחרון, יעקב חנינה, נוסע באופן קבוע בצומת רמות על בסיס יומי וקיבל דוח, לראשונה על אדום, ורוצה להסביר את הדילמה.
<יעקב חנינה: אני מודה ליושב ראש הוועדה ולמנהלת הוועדה באמת על הדיון, דיון חיים אני קורא לזה.
<יעקב חנינה: אני באתי לכאן כדי באמת להסביר את הדילמה.
<יעקב חנינה: אני נוסע כל יום - - -
אורי מקלב: אתה קראת שיש לנו דיון בעניין הזה ולכן באת?
<יעקב חנינה: משכונת בית וגן לשכונת רמות ואני נתקל בדילמה הזאת יום יום.
<יעקב חנינה: עבירות נהיגה, יש לי רישיון נהיגה למעלה מעשר שנים וקיבלתי דוח לראשונה.
<יעקב חנינה: אני רוצה להסביר גם שכל הדוחות שקיבלו, ואפשר לבדוק את זה, בשנתיים האחרונות קיבלו הרבה יותר ובחצי השנה הרבה יותר, למה?
<יעקב חנינה: המשטרה פשוט, מה שהמשטרה עושה, קודם כל התשתית, כמו שאומרים התשתית היא באמת בעייתית, אני חושב שפה המשטרה לוקה והיא בעצם, סליחה שאני אומר את זה, גורמת לנהגים, כמו שאני, או לעבור באור אדום או לבלום, ומה הסיבה?
<יעקב חנינה: המצלמה הזאת היא גם מהירות וגם מצלמה של אור אדום.
<יעקב חנינה: המצלמה של מהירות, אתם יודעים מאיזה מהירות היא מצלמת, בעוצמה כזאת של ירידה שלא רואים?
<יעקב חנינה: מ-80 קמ"ש.
<יעקב חנינה: 83 קמ"ש מקבלים כבר דוח.
<יעקב חנינה: אני יכול להראות, יש לי דוח בידיים שלי, 83 מקבלים דוח על מהירות, 250.
אורי מקלב: זה עכשיו או זה לפני שנתיים?
<יעקב חנינה: נכון, זה עכשיו, בחצי השנה האחרונה.
<יעקב חנינה: לפני שנתיים הם הפכו את זה למהירות.
<יעקב חנינה: אז כשאני נוהג, בעצם הדילמה שלי - - -
אורי מקלב: אתה אומר שקיבלת את הדוח לפני שנתיים?
<יעקב חנינה: אני קיבלתי את הדוח בשנה שעברה, ב-2017.
אורי מקלב: ושם המהירות המותרת היא 70 וקיבלת על 83.
<יעקב חנינה: לא, זה היה לפני חצי שנה.
<יעקב חנינה: אני קיבלתי על מהירות של למעלה מ-20 קמ"ש.
אורי מקלב: אוקיי, המהירות שמותרת היא 70?
<יעקב חנינה: המהירות המותרת הייתה 80, הורידו אותה אחרי זה ל-70.
<יעקב חנינה: למה הדילמה?
<יעקב חנינה: אני אסביר לכם את זה כנהג שנוסע שם יום יום, אנשים יכולים לבוא ולהחליט דברים.
<יעקב חנינה: למה אני קיבלתי את הדוח?
<יעקב חנינה: זה היה או מהירות, שמישהו שנכנס בי מאחורה ופשוט מעיף אותי, ואני רואה את זה במראה, כי הוא בא במהירות, או המהירות היא פשוט ללכת ולעבור, כשראיתי את הרמזור הוא - - - זה היה עניין של שנייה, זה באמת דילמה, שהמשטרה רוכבת על התשתיות, התשתית לא בסדר, אני חושב שהמשטרה צריכה קצת להבין את מה שאני, כנהג, צריך לעבור.
<יעקב חנינה: רואים שמי שמתקין את זה לא נוסע בכביש שם יום יום, סליחה שאני אומר, זו קופה לא קטנה, קופה גדולה, להעשרה.
<יעקב חנינה: אבל הדילמה הזאת היא דילמה קיימת, היא דילמה של או - - - זה לא שאנשים רוצים לעבור באדום.
אורי מקלב: המשמעות היא הצלת חיים, היא לא בשביל הכנסות.
<יעקב חנינה: נכון, אבל אנשים לא רוצים לעבור באדום, זה שבן אדם צריך לעבור באדום, למה הצומת הזה דווקא הכי הרבה?
<יעקב חנינה: זה פשוט אתה תחטוף דוח, או שאתה תחטוף דוח על - - -
אורי מקלב: אני שילבתי את מה שאתה אומר.
אורי מקלב: הזמן שצריך להחליט הוא קטן לנהגים שם, גם בגלל שזה אחרי סיבוב, בגלל שאתה מגיע במהירות, והאפשרות שלך להחליט - - -
<יעקב חנינה: בירידה, זה ירידה, אם אנחנו כבר מדברים.
אורי מקלב: זו ירידה ואתה אחרי סיבוב ואין ספק - - - אני בעצמי גם רואה את זה, כשאני רואה בשילוט, לרמות, לכביש 1 - - -
<יעקב חנינה: אתה לא יודע אם להמשיך או לא.
אורי מקלב: לכביש 1 מערב, אתה קצת מסיט ואז צריך לקבל את ההחלטה וחוסר ההחלטה שאתה מקבל.
אורי מקלב: מה, האם המצלמה שם היא מכוונת על מהירות יותר נמוכה מהמצלמות - - - אני מתכוון באחוזים, נניח מעל 20%?
אורי מקלב: יש איזה שפה במצלמות המהירות?
<משה כהן: היה בעבר סף אכיפה יותר גבוה, כרגע הורדנו את האכיפה.
<משה כהן: אני חושב שמי שנוסע 20 קמ"ש מעל המותר - - -
אורי מקלב: אני לא מדבר על 20, אני מדבר על אחוזים.
אורי מקלב: השפה היא אחת בכל מצלמות המהירות בצמתים?
אורי מקלב: נניח שהמהירות המותרת היא 60 - - -
<משה כהן: סף האכיפה ירד.
<משה כהן: אם השאלה היא לגבי סף האכיפה, אז כן, סף האכיפה ירד.
אורי מקלב: זאת אומרת הורדתם את המהירות שעליה מבצעים - - - בכמה אחוזים זה כבר מוגדר?
<משה כהן: היום עושים בעירוני מעל 13 קמ"ש.
אורי מקלב: אבל יש עירוני של 60 ויש עירוני של 70.
אורי מקלב: כמה זה בתוך עירוני?
אורי מקלב: זה 50, לא?
<משה כהן: זה עירוני, אבל יש מקומות שמותר להם בתוך העיר לנסוע במהירות גבוהה יותר, לדוגמה כביש בגין.
אורי מקלב: יש גם צמתים עם מהירות בכבישים בין עירוניים, שם מותר 80 גם, נכון?
אורי מקלב: וגם שם זה רק 13?
<משה כהן: בבין עירוני זה קצת יותר גבוה מ-13, זה 16, לדעתי.
אורי מקלב: 16 קילומטר יותר, 13 קילומטר, בין אם זה 70 ובין אם זה - - - אז אם זה נכון, יש הרבה צמתים עירוניים שהם 70?
<משה כהן: לא.
אורי מקלב: אז זה אומר שממילא מה שהוא אומר זה נכון, שבמקרה הזה יש כאן יותר יכולת, שזו הסיבה שאתה אמרת, מכיוון שבאופן יחסי הוא נוסע רק ב-13 קילומטר, שזה פחות מ-20% ובעיר, בצמתים אחרים, הוא נוסע מעל 20% כשזה 60.
<יעקב חנינה: אבל זו הייתה בחירה באפשרות, או שאני אהיה כאן, או שאני לא אהיה כאן, והעדפתי לקבל רמזור אדום ולקבל את הדוח מאשר לא להיות פה בכלל.
<יעקב חנינה: אנשים אומרים, 'כן, עברת ברמזור אדום', אף אחד לא יודע שהיה רכב מאחוריי שהיה מעיף אותי.
<יעקב חנינה: אז לבוא ולהגיד שעברת מעל המותר, אז הייתה לי אפשרות פשוט או להציל את החיים שלי, אדוני, או להיות פה.
אורי מקלב: בעתיד, כשיהיו טכנולוגיות, שי, תוכל לחשב את זה ולהגיד לנהג, 'תשמע, במקרה הזה עדיף לך אדום כדי שרכב אחר לא ייכנס בך מאחורה'?
<שי סופר: העולם הטכנולוגי היום, עד שהחזון שהרכב האוטונומי ייכנס, אנחנו נכנסים היום לעולם של צומת חכם, זה אחד הדברים שאנחנו מתכוונים להיכנס אליו בצורה משמעותית.
<שי סופר: דרך אגב, אני רוצה להתייחס למה שקובי אמר גם, זה שהצומת המדובר הוא באמת צומת בעייתי מאוד, אבל הוא הולך לעבור שינוי, ואני חושב שזו הבשורה הגדולה ביותר, לפחות שקובי דיבר עליה.
<שי סופר: למיטב הבנתי הוא לפני תכנון, כל הסיפור של קו הרכבת הקלה, אבל עדיין ברגע שאנחנו ניכנס לעולם של צמתים חכמים - - -
אורי מקלב: שי, עד אמצע 2018, עד יולי אוגוסט, זה בסדר?
אורי מקלב: ניתן לכם את החצי שנה, זה בסדר?
<שי סופר: צריך לשאול את העירייה, אבל כן להיכנס לעולם הזה.
<קריאה: זה לוקח המון זמן.
אורי מקלב: רק עכשיו תכנון?
אורי מקלב: מה זה, זה צומת שעכשיו התגלה?
אורי מקלב: רק עכשיו?
אורי מקלב: אנחנו מדברים על צומת שהוא מסוכן מאוד מאוד הרבה הרבה זמן.
<שי סופר: זה משהו שצריך לדון עם העירייה לגביו, אבל אין ספק שאדוני צודק בקשר לצומת הזה.
אורי מקלב: זה כל יום, אני אומר לכם, מאתמול שלוש תאונות.
אורי מקלב: רבותיי, אני קודם כל רוצה להודות לכם על ההשתתפות.
אורי מקלב: זו הייתה ישיבה קצת ארוכה, אבל אני יודע שגם לא השלמנו.
אורי מקלב: החכמנו, כל אחד מכם, החכמנו, אני חושב שגם קיבלתי יותר דברים, אבל אנחנו לא רוצים להשאיר את מה שהחכמנו לבד, אנחנו רוצים באמת גם אנחנו לעבד ולהתקדם הלאה.
אורי מקלב: אין ספק שאנחנו יודעים היום, איסוף הנתונים, לדעת לעלות מדרגה בניתוח של הנתונים האלה ולהשתמש בהם נכון ולתת יותר נתונים ואחרי זה לעבד אותם ואחרי זה להשתמש בהם וכמה שיותר לתכלל וכמה שיותר לבחון דברים, זה היום בתאונת דרכים, יכול להיות שיעשה את השינוי.
אורי מקלב: אני בטוח בזה ואני חושב שאנחנו צריכים להוביל.
אורי מקלב: יודעים לעשות את זה היום במערכות בטיחות, יודעים לעשות את זה היום במניעה, הגופים הכלכליים יודעים לקדם את הדברים, אנחנו צריכים שגם הרשויות המקומיות, הרגולטורים, מי שאחראי על כך, משרדי הממשלה שאחראים על כך, כולם ביחד צריכים להתרכז ולהתכוונן במקום הזה.
אורי מקלב: יש גם שאלה של מהנדסי תנועה, זה נכון.
אורי מקלב: הפערים בנתונים, לפי דעתי אנחנו צריכים גם כן להתכנס.
אורי מקלב: חברות הביטוח, רק עכשיו אני שומע, אבל הרבה יותר להשתמש בנתונים.
אורי מקלב: למשטרה יש הרבה נתונים, כנראה נתונים מצוינים, אבל צריך גם מישהו לעבד אותם, לקחת את כל הפרטים שנמצאים בכל תאונה, לאסוף אותם ולראות, מישהו שצריך, אני לא חושב שזו העבודה של המשטרה, לקחת את כל הנתונים האלה ולעבד אותם מקצועית כדי לנטר ולהגיע למקומות, להתנהגויות ועוד ועוד, כפי שדיברנו.
אורי מקלב: במיוחד שיש, אנחנו היום קוראים לזה בינה מלאכותית, קשורה לקופסאות הכחולות, יש הרבה נתונים שעדיין יש לנו מה לעשות.
אורי מקלב: חוכמת ההמונים, גם באפליקציות היא יכולה להוסיף.
אורי מקלב: יש אנשים שמודעים, שכבר עשו תחילתו של תהליך, אנחנו משקפים היום, אנשים שרואים את זה, כאן בכביש הזה שאתה נוסע, אתה רואה את זה, אתה תראה את זה כל הזמן, כאן היו יותר תאונות קשות, לא רק שלטים.
אורי מקלב: אתה רוצה לנסוע במקום, אתה יודע להגיד לעצמך לאיפה אתה מגיע, הרשויות יודעות יותר היום בנתונים האלה.
אורי מקלב: ראינו את עיריית ירושלים, שהיא מדברת על תקציבים מאוד מאוד מופחתים, בהיקפים כאלה גדולים.
אורי מקלב: משהו כאן צריך לסדר.
אורי מקלב: אנחנו ניכנס לדיוני תקציב, אבל זה או סדרי עדיפויות, או תקציבים קצת מועדפים.
אורי מקלב: ודאי שצריך בדברים האלה לפעול ולסדר.
אורי מקלב: ידענו להשקיע הרבה כסף בהר חוצבים עכשיו, בשביל למנוע עומסי תנועה, כל זה נכון, סכומים גדולים מאוד, כמעט אולי יותר מהתקציב השנתי.
אורי מקלב: כל הדברים האלה צריכים להביא אותם ביחד, יש לנו מה לעשות.
אורי מקלב: גם בגלל חשיבות הנושא, המשמעות של הנושאים האלה, אנחנו גם כצוות הוועדה, נשב, נראה איך נעשה דיונים, עכשיו, שיותר יתמקצעו ויהיו ממוקדים למה שאנחנו רוצים להגיע.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המדע והכלכלה, היום כ"ט בנובמבר, 16.1.18, הנושא, מחקר אסטרטגי, הקמת מרכז ידע ומחקר לאומי בתחום ההיערכות למצבי חירום, לשפר ולהעמיד במקום אחר את המוכנות למצבי חירום.
אורי מקלב: מחקר ופיתוח בתחום החירום יחד עם יישום יביא אותנו למצבים יותר טובים.
אורי מקלב: נכון, כל הפעילות, קצת יותר, אנחנו יודעים הרבה דברים, אבל יש משהו שישים אותנו במקום אחר, שזה הקמת מרכזי מחקר ופיתוח, אבל יחד עם היישום בשטח.
אורי מקלב: זה טוב לנו, אין לי ספק שמקומות אחרים ישמעו וילמדו וינסו גם להעתיק מאיתנו את הדברים האלה.
אורי מקלב: יש לנו אחריות מאוד גדולה, מיותר להרחיב, החשיבות שיש לנו בתחום המחקר הבסיסי הופכת אותנו למקצועיים יותר, למקיפים יותר, לאופטימליים יותר וזו עליית מדרגה, ברח"ל, במיוחד, אני חושב, אני רוצה לציין את שיתוף הפעולה עם המשרד.
אורי מקלב: אנחנו רואים שיתוף פעולה עם משרד המדע והטכנולוגיה, משרד ממשלתי, יחד עם גוף, לא תחת - - - אבל רואים את החשיבות בעניין הזה ואני חושב שראוי לציין את זה.
אורי מקלב: מראש אני מתנצל שאני לא אוכל לנהל את הישיבה, יש ועדה מקבילה שקבעה את התאריך הזה ואת השעה הזו הרבה יותר מאוחר ממה שאנחנו קבענו, אבל לא רציתי לדחות ולא לבטל ודאי את הישיבה, אבל מכיוון שיש לי שותפים נאמנים לאורך כל הדרך, מקצועיים, חברי הוועדה, חברת הכנסת יעל כהן-פארן, שהיא יושבת ראש ועדת המשנה, אחת מוועדות המשנה שיש לוועדת המדע, חבר הכנסת חיים ילין גם נמצא פה, שהוא גם יושב ראש ועדת משנה, אז בסך הכול אתם נמצאים בידיים טובות, נאמנות ומקצועיות.
אורי מקלב: אני מראש מתנצל, אני אעקוב אחרי הדיון ואנחנו ביחד נמשיך.
אורי מקלב: (היו"ר יעל כהן פארן)
יעל כהן-פארן: טוב, תודה, אחר צהריים טובים לכולם.
יעל כהן-פארן: אז אנחנו נפתח עם מצגת של מנכ"ל משרד המדע, מר פרץ וזאן, שיציג את הפעילות, את הקמת מרכז הידע, שממש הושק לפני מספר ימים, נכון?
יעל כהן-פארן: לפני שבוע?
<פרץ וזאן: כן, שבוע.
יעל כהן-פארן: בבקשה, פרץ.
<פרץ וזאן: תודה רבה.
<פרץ וזאן: אני מברך על היוזמה לקיום הדיון בנושא של העורף, בנושא של היערכות העורף, אני שמח מאוד שמשרד המדע, ביחד עם משרד הביטחון, רשות החירום הלאומית, יזמו פעילות משותפת ואני רוצה בהזדמנות הזאת לומר שלעניות דעתי משרד המדע יכול להוות פלטפורמה מצוינת למחקרים מכל סוג שהוא.
<פרץ וזאן: אז כמו שמשרד הביטחון ניצל את הפלטפורמה הזאת לטובת ביצוע מחקרים בתחום של הגנת העורף, ואנחנו שמחים מאוד לקחת חלק בזה, ואנחנו השקנו, כמו שאמרת, השבוע את הקמת מרכז הידע, ותיכף המדען הראשי ירחיב בנושא הזה, אני רוצה להציע את השירות הזה גם למשרדים האחרים.
<פרץ וזאן: זה קיים גם בנושא של היישומים הביומטריים, שמשרד המדע שותף איתם למחקרים רבים בתחום הזה.
יעל כהן-פארן: דווקא פה אתה מעלה את זה מול שני חברי כנסת שלא אוהבים את הביומטרי, אז תיקח את זה לכיוון אחר.
<פרץ וזאן: חברת הכנסת פארן, אנחנו רק במחקר, אנחנו לא בתחום היישום, זה כבר מישהו אחר.
חיים ילין: אני מקווה שראש הממשלה לא הולך ללמוד איך לא פורצים למאגר ביומטרי בהודו.
<פרץ וזאן: אז אני רוצה לפני שאלכס, המדען הראשי, יציג את התכנית, גם להודות לד"ר שרון יגור, שהיא זאת במשרד מנהלת את הדיונים מול משרד הביטחון, גם בנושא של אותו מרכז ידע וגם בנושא של תקציב של למעלה מ-9 מיליון שקל, 3 מיליון שקל בשנה, מחוץ למרכז הידע, על מנת לבצע מחקרים משותפים בהיערכות לחירום, שריפות, רעידות אדמה ואירועי טבע כאלה ואחרים, אבל גם מדינת ישראל צריכה להיות ערוכה לחירום לא רק באירועי טבע, גם באירועים אחרים שהם מעשי ידי אדם, וגם בתחום הזה אנחנו, ביחד עם משרד הביטחון, נחקור על מנת לשפר את ההיערכות של מדינת ישראל לאירועי אסונות מסוג כזה או אחר.
<פרץ וזאן: אז, אלכס, בבקשה.
יעל כהן-פארן: תודה, רק תציג שם ותפקיד לפרוטוקול.
<אלכסנדר בליי: פרופ' אלכסנדר בליי, המדען הראשי, משרד המדע.
<אלכסנדר בליי: קודם כל אני רוצה לפתוח בכמה מילים לאנשים שהתעקשו לפני יותר משנה להרים את הפרויקט הזה, המנכ"ל שלנו בראשם, לבצלאל טרייבר, ממשרד הביטחון, ד"ר אלכס אלטשולר, שבעצם במאמץ משותף כולנו הרמנו את הפרויקט הזה.
<אלכסנדר בליי: הפרויקט הזה של מרכז ידע ומחקר לאומי בעצם בא לענות על השאלה מה אנחנו עושים מעבר ללימוד של קייס ביי קייס, איך אנחנו מוציאים מסקנות מחקריות יישומיות מתוך כל הידע שהצטבר, מפני שכולנו יודעים שאנחנו רגילים לעסוק ביום יום, הוספת הממד המדעי לתוך מרכז כזה, נותנת לנו אפשרות להסתכל על הדברים בפרספקטיבה הרבה יותר רחבה ולתת מסקנות והצעות בתפיסה הלאומית, או יותר נכון אומר, לגבש אסטרטגיה לאומית לשעת חירום.
<אלכסנדר בליי: זו המטרה של המרכז.
<אלכסנדר בליי: צריך להבין עוד דבר אחד חשוב, נושאי החירום הם נושאים בין תחומיים במובהק ולכן העובדה שמשרד הביטחון ואנחנו מרכזים את הנושא הזה מאפשרת לנו ללמוד מהניסיון של כל האוניברסיטאות על ידי כך שהמנהלים המדעיים שלנו מביאים לתוך הפרויקט הזה את הידע שלהם, וגם האוניברסיטה אשר זכתה בפרויקט מביאה לידי ביטוי מחלקות ודיסציפלינות שונות.
יעל כהן-פארן: אם אפשר בפעם הבאה פונט קצת יותר גדול, קצת קשה לראות.
<אלכסנדר בליי: צריך לומר עוד מילה, משרד המדע נמצא בקשר הדוק עם הגורמים האירופאים ועם גורמים בינלאומיים אחרים במגוון של נושאים ולמיטב ידיעתי, אפשר לומר ידיעתנו, מודל כזה של מרכז ידע לאומי אקדמי בשילוב משרדי הממשלה לנושא חירום איננו קיים, כלומר אנחנו מציעים כאן מודל אשר ברבות הזמן, אני מניח שברבות הזמן זה לא יותר משנה, שנתיים, שלוש במקסימום, אנחנו נוכל להציע אותו גם למדינות שיש להן עניין בסוג כזה של פעילות.
<אלכסנדר בליי: צריך לומר שאנחנו כמשרד כבר מזמן שמנו את נושא החירום בראש מעייננו, משנת 2015 אנחנו מציעים קולות קוראים בנושאים רלוונטיים בחירום כאשר הקול הקורא המסוים שבו זכתה קבוצה בראשות אוניברסיטת חיפה, ומיד הוא יוצג, הקול הקורא הזה הוא בעצם אבן פינה לקולות קוראים נוספים.
<אלכסנדר בליי: כבר הזכיר מנכ"ל המשרד, קולות קוראים בהיקף של 3 מיליון בשנה למשך שלוש שנים.
<אלכסנדר בליי: כך שאנחנו מקווים שגם מן הבחינה המתודולוגית, גם מן הבחינה המחקרית, מן הבחינה התיאורטית והאמפירית גם יחד, אנחנו נוכל לפחות שנתיים-שלוש מהיום להציג תוצאות מאוד משמעותיות לגבי גיבוש תפיסה לאומית.
יעל כהן-פארן: מה הסכום הכולל, אם אפשר לשאול, של הקולות הקוראים?
יעל כהן-פארן: מה עד היום ומה לעתיד?
<אלכסנדר בליי: 3 מיליון שקל למרכז הידע ועוד 3 מיליון מדי שנה במשך שלוש שנים, סך הכול 12 מיליון שקל.
<אלכסנדר בליי: זה לגבי מרכז הידע.
<אלכסנדר בליי: זה הנושא שהתבקשתי לדבר.
<אלכסנדר בליי: יש לנו עוד הרבה מה לומר על נושאי חירום, אבל נחסוך את זה להזדמנות אחרת.
יעל כהן-פארן: אבל זה לא הקולות הקוראים העתידיים, זה רק על מרכז הידע.
<אלכסנדר בליי: מרכז הידע זה 3 מיליון שיצאו וזכתה בהם קבוצה אחת.
יעל כהן-פארן: ועוד קול אחד כל שנה.
<אלכסנדר בליי: כולל השנה הזו לקולות קוראים ייעודיים לפי נושאים.
<אלכסנדר בליי: הנושאים טרם נקבעו, זה אנחנו כמובן נעשה עם כל השותפים.
<אלכסנדר בליי: עד כאן המצגת, התבקשתי לדבר 5 דקות.
יעל כהן-פארן: אצלי המצגת ממשיכה, או שזה מישהו אחר?
<אלכס אלטשולר: ד"ר אלכס אלטשולר, ראש תחום מחקר ברשות החירום הלאומית.
<אלכס אלטשולר: אני אדבר כרגע בלי מצגת.
<אלכס אלטשולר: אני רוצה לומר שאני חושב שאנחנו באמת נמצאים בתקופה מיוחדת, יום מיוחד.
<אלכס אלטשולר: כמו שאמרת, לפני שבוע השקנו את מרכז המחקר הלאומי.
<אלכס אלטשולר: הסיבה העיקרית, הדחיפה הראשונית, ואני שמח מאוד, ההחלטה של הנהלת רח"ל בהקשר הזה, להקים את המרכז, הייתה המסקנה שאחת הדרכים האפקטיביות להעלאת המוכנות הלאומית לחירום היא קידום מחקר בין תחומי בתחום הזה.
<אלכס אלטשולר: מתוך כך ניתנה לנושא עדיפות.
<אלכס אלטשולר: אני חושב שאנחנו באמת נמצאים בשעת רצון של הידוק הגשר בין המחקר ליישום והמיזם הזה, שגם מעודד מאוד את הבין תחומיות מבחינת העיסוק בחירום, אנחנו זקוקים לכל תחומי המדע על מנת שייתנו את האינפוט שלהם, גם למדעי הטבע, גם למדעי החברה, גם למשפטים וכו' ובמובן הזה אני חושב שיש פה תהליך שבכמה רמות הוא מציב אותנו במקום אחר מן הבחינה הלאומית, גם בהקשר היישומי וגם בהקשר המחקרי.
<אלכס אלטשולר: העובדה שבעצם הרוב הגדול של מוסדות המחקר וההשכלה הגבוהה לקחו חלק באותו קול קורא מצביעה על נכונות ורצון מאוד משמעותיים לתרום מהידע והכלים שלהם לנושא הזה.
<אלכס אלטשולר: אני חושב שיש פה גם היבט של ניצול משאבים אפקטיבי כי בסופו של דבר משרד החינוך מממן את המוסדות להשכלה גבוהה, מממן את השכר של אנשי הסגל הקבוע ואנחנו, יחד עם משרד המדע, בונים על הפלטפורמה הזאת ומאפשרים זריקת עידוד נוספת למוסדות המחקר וההשכלה הגבוהה, כך שבמקרה הזה יפנו את האנרגיה שלהם לתחום החירום.
<אלכס אלטשולר: כפי שפרופ' בליי אמר, בהחלט המודל הזה הוא ייחודי.
<אלכס אלטשולר: הוא ייחודי גם בהיבט המדעי הצרוף, של צירוף תחומי המדע השונים בראייה רחבה של חירום, אבל הוא גם ייחודי בחיבור בין גופי המחקר לגופי הפרקטיקה.
<אלכס אלטשולר: התהליך נוהל גם בשקיפות מלאה ובאמת בסטנדרטים מאוד גבוהים, גם מן הבחינה של השיפוט המדעי, שכלל חוקרים בכירים מ-12 מדינות, וגם בעידוד מובנה של מוסדות גם להציע סכומים משלימים וסכומים שהמדינה הוציאה וגם ניתן תמרוץ מתון של ניקוד לשיתוף פעולה מובנה עם החברה האזרחית, עם המגזר הפרטי ועם הרשויות המקומיות, דבר שלשמחתי הקבוצות השונות באמת הרימו את הדגל והתייחסו לעניין.
<אלכס אלטשולר: זאת בוודאי מבחינת רח"ל רק ההתחלה בהקשר המחקרי, זאת אומרת זה מהלך ראשון ומשמעותי ואני חושב שבהחלט אפשר להגיד אסטרטגי ברמה הלאומית בנוסף למחקרים בנושאים ספציפיים שכבר היה בהם עיסוק בעבר.
<אלכס אלטשולר: המטרה היא, ושאלת על סכומים, הסכומים שהועלו פה, אני מקווה שבעזרת ה' יועלו ויצמחו - - -
יעל כהן-פארן: הם נשמעים צנועים לעומת השאיפה, השאיפה היא מאוד גדולה.
<אלכס אלטשולר: אז אני חושב ש - - -
יעל כהן-פארן: אמרתי את זה בעדינות, כן?
<אלכס אלטשולר: לא, אני חושב שאם היינו מחכים מראש לסכומים יותר משמעותיים היינו מאבדים אולי שנים אחדות וזה חבל, אז צריך להתחיל ואני שמח מאוד שלחדוות העשייה שלנו מצטרפים המוסדות האקדמיים ומוסדות המחקר, גם בהגשת הצעות, גם בהיבטים של מצ'ינג, של התקצוב המשלים, ואני חושב שבזהירות רבה אפשר להגיד שיש סיכוי משמעותי לכך שהסכומים יעלו.
<אלכס אלטשולר: אני יכול להגיד שבעקבות הקמת המרכז, אפילו בשבוע-שבועיים האחרונים, יש כבר פניות ממשרדי ממשלה אחרים שמעוניינים להצטרף וגם להוסיף סכומים.
<אלכס אלטשולר: אז אני חושב שיש פה תהליך מאוד מבטיח כשהמהלך המרחיב והמשלים שאנחנו רוצים להוביל בחודשים הקרובים הוא מהלך של קביעת נושאי מחקר לאומיים לשנתיים הבאות בתחום החירום, שזה יאפשר הוצאה נוספת של קולות קוראים שיהיו פתוחים להתמודדות גם לחברי המרכז, אבל גם לכל מוסד ולכל חוקר בארץ.
<קריאה: וייתכן גם בשיתוף פעולה דו לאומי.
<אלכס אלטשולר: ורב לאומי, בהחלט.
יעל כהן-פארן: בבקשה, חבר הכנסת חיים ילין.
חיים ילין: אני חושב שהרעיון בבסיסו הוא רעיון מצוין כי עד היום לא היה איגום, כל אחד עשה - - - אני יכול להגיד לך שהמחקרים על חוסן בשער הנגב לגבי מצבי חירום, אתה תמצא שם כמעט כל מה שאתה רוצה, אבל עדיין זאת מכללה, היא לא נחשבת - - - אתם מבינים מה שאני אומר?
חיים ילין: יש שם מחקרים, אבל זה לא מחקר אוניברסיטאי ובטח לא בסטנדרטים האלה.
חיים ילין: אני חושב שבסוף החוכמה לא נמצאת במחקר אוניברסיטאי, אני חושב שזה נמצא בכל מקום ואם אתם מצליחים לחבר אז אני חושב שהפטנט הזה מעולה לממשלת ישראל.
חיים ילין: אם אתם מצליחים לחבר, אולי גם הממשלה תתחבר, פעם אחת, והיא תצעיד אותנו קדימה.
חיים ילין: אני אומר את זה כי אגו זה המכה.
חיים ילין: אם אתה שואל אותי, הרבה יקום וייפול בדבר הזה על איך משתפים פעולה בלי שאף אחד ייפגע וכולם ירגישו - - - אתה יודע, זה בצד הפסיכולוגי, זה כבר לא בצד המחקרי.
חיים ילין: הדבר השני זה סימפטום, איך מפילים את הרף הזה של אגו?
חיים ילין: זה כסף.
חיים ילין: ככל שההשתתפות במחקרים שאתם מובילים, הסכומים שיינתנו יהיו יותר גבוהים כך יהיה יותר כדאי לאנשים להשקיע את הזמן אצלכם ולא במקום אחר.
חיים ילין: זה בסוף תועלתנות, זה לא משהו אחר.
יעל כהן-פארן: אני רק אברך את חבר הכנסת עמיר פרץ שהצטרף אלינו - - -
חיים ילין: כן, בזכותו יש את היום הגדול הזה.
יעל כהן-פארן: בזכותו יש את היום בנושא היערכות העורף למצבי חירום.
חיים ילין: רק הערות קטנות.
חיים ילין: לגופו של עניין, אני חושב שיש כמה תפיסות, לא על מה שאתם מקימים, אלא לגבי החירום.
חיים ילין: יש כאלה שמתמקדים בנושא ההתנהגותי, יש בנושא הטכנולוגי, יש כאלה שבמה שנקרא בהתאוששות, או לפני ותוך כדי.
חיים ילין: לצערי, מגרש האימונים של מדינת ישראל הוא אחד ממגרשי האימונים הגדולים ביותר בנושא לחימה, לא בנושא רעידות אדמה או אסונות טבע, אבל אנחנו צריכים להכין את עצמנו לכל תרחיש.
חיים ילין: בוועדה הזאת אנחנו דנו על איך אפשר גילוי של רעידת אדמה לפני שהיא קורית, דיברנו על הרחפנים, שאני רואה בזה, אני אומר לכם את זה עכשיו בגלוי, אני רציתי את ועדת המשנה הזאת של הרחפנים כי אחרי המנהרות אני רואה את היום הבא דרך הרחפנים.
חיים ילין: צעצועים מאוד נחמדים, אחלה דבר, תחברו את זה לביומטרי, עם 25 גרם הוא מזהה בדיוק את צילום הפנים של הבן אדם שהוא רוצה להשמיד והוא השמיד אותו, זהו.
חיים ילין: זה משחק לכל תפקיד, גם לסיכול ממוקד, אבל גם כלפינו.
חיים ילין: בסוף זה תמיד ככה עובד.
חיים ילין: לכן אני חושב שההתמקדות צריכה להיות, אם אתם מבינים, לגבי הגוף.
חיים ילין: אתם חייבים להיכנס, אני אומר את זה פה בגלוי, במקומות של ועדת חוץ וביטחון בכנסת ישראל, בדיונים שמתקיימים שם, בקבינט, ואז יש פה את הסכנה של הפומביות, זאת אומרת מה כן יוצא החוצה מבחינת המחקרים ומה לא, אבל אנחנו יודעים לעבוד.
חיים ילין: היינו בנחל שורק, ראינו איך אפשר גם לשמור על סודות וגם להפוך את זה למשהו שהוא לשימוש אזרחי ורפואי.
חיים ילין: אנחנו מכירים את זה, אני חושב ששם תהיה החוכמה שלכם, איך לנווט מה פומבי ומה לא ומה הולך להציל חיים ומאותו רגע, אני חושב - - - למשל אם המנהור היה גם אצלכם, המכשול עצמו, אין ספק שאתם הייתם נותנים הרצאות היום בכל העולם.
חיים ילין: אני חושב שבגלל שזה סודי עדיין ובגלל ש - - - אז אני חושב שזה עדיין נשמר אצלנו.
חיים ילין: זהו, אני מברך על היוזמה, באמת, גם את רח"ל וגם את משרד המדע שנכנס לזה וכן, אני מסכים איתך, עדיף 12 מיליון שקל להתחיל ממה ששום דבר ולא להתחיל.
עמיר פרץ: אני אקשיב.
יעל כהן-פארן: אז הדובר הבא הוא פרופ' ערן פיטלסון מהאוניברסיטה העברית, מהמובילים, אפשר לומר?
יעל כהן-פארן: של הקבוצה שזכתה שכוללת מספר גופים אקדמיים.
יעל כהן-פארן: יש לך מצגת, ועמיר, אני שמחה שהצטרפת, הוא בדיוק מציג את המרכז, את מה שהם התחילו לעבוד עליו.
<ערן פיטלסון: תודה רבה.
<ערן פיטלסון: אז כאמור זו קבוצה שמרוכזת באוניברסיטת חיפה, בראשה עומדת פרופ' דבורה שמואלי, היא התנצלה שהיא לא יכולה להיות עכשיו, כי היא מלמדת, זה אחד הדברים שאנחנו עושים באקדמיה - - -
יעל כהן-פארן: לפעמים גם.
<ערן פיטלסון: כן, אנחנו עושים את זה.
<ערן פיטלסון: הקבוצה, שלושת המוסדות המובילים זה אוניברסיטת חיפה, הטכניון והאוניברסיטה העברית ויחד יש גם חוקרים מרפא"ל, מכללת תל חי, מדעטק ויש גם שיתוף פעולה עם עיריית חיפה ועמותת נתן, כי יש פה תמיד אלמנטים וזה באמת לחבר את זה לשטח.
<ערן פיטלסון: סך הכול אנחנו מדברים על סדר גודל של 80 חוקרים ואנשים מהשטח.
<ערן פיטלסון: זה מה שנקרא פה אנשי יישום, כלומר אנשים שהם לא במוסדות האקדמיים.
<ערן פיטלסון: זה פחות או יותר הקבוצה.
<ערן פיטלסון: הקבוצה מורכבת משמונה קבוצות.
<ערן פיטלסון: חבר הכנסת ילין כבר לא פה, אבל כפי שאתם יכולים לראות זה רב תחומי, אנחנו לא נגיד אינטרדיסציפלינרי אלא רב דיסציפלינרי, החל מנושאים של הנדסה וטכנולוגיה, אקולוגיה וסביבה וכן ניהול והערכת סיכונים דרך בריאות ציבור, רפואת חירום, לעבודה סוציאלית ורווחה ומדעי החברה בצד האחד, שזה הקבוצות שהן יוצרות את הרקע, נגיד את זה ככה, ויש לנו שתי קבוצות, הקבוצה המשפטית וקבוצת המדיניות הציבורית, שהן אמורות גם לתרגם את זה לנושאים של קבלת החלטות, בין אם זה בצד המשפטי ובין אם בצד המדיניות.
<ערן פיטלסון: אז סך הכול אנחנו מדברים על שמונה קבוצות שמרוכזות על ידי האוניברסיטאות.
יעל כהן-פארן: וכל זה ב-3 מיליון שקלים?
<ערן פיטלסון: את נוגעת בנקודה - - -
יעל כהן-פארן: לא, כי זה נשמע לי פשוט לא אפשרי.
יעל כהן-פארן: זה מין התנדבותי.
<פרץ וזאן: יש השתתפות של הגוף.
<ערן פיטלסון: גם עם ההשתתפות - - -
<פרץ וזאן: זה מגיע ל-3.6.
<ערן פיטלסון: כן, את צודקת.
יעל כהן-פארן: יש לזה מצ'ינג ממשהו בינלאומי?
יעל כהן-פארן: האיחוד האירופי מעוניין בדברים האלה?
<פרץ וזאן: לא בשלב הזה.
<ערן פיטלסון: בדיוק דיברתי עם אלכס, כשהתיישבנו פה, שאני חושב שצריכים לפנות באמת ולעשות שיתופי פעולה רחבים יותר, לגייס יותר משאבים, כי המרכז - - - אתם עוד לא רואים את מה שאני מתכוון להגיד, אבל אכן יש פה הרבה מאוד נושאים.