GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: אם קילו גזר הוא חצי יורו, כולם מתיישרים לפי זה, כי כולם רוצים למכור את הסחורה שלהם.
חיים ילין: זאת אומרת, זה נראה מדהים הדבר הזה.
חיים ילין: זה לא דיווח שלי, זה דיווח של שר החקלאות.
חיים ילין: אני כחבר כנסת לא יכול לעשות את זה, אבל הוא כשר החקלאות כן יכול.
חיים ילין: שיוביל את זה, שיוביל את השוק הסיטונאי.
חיים ילין: עכשיו מה?
חיים ילין: הוא נתקע בסטטוטוריקה.
חיים ילין: תראו, חבר'ה, אני רוצה להגיד לכם משהו.
חיים ילין: אם ממשלת ישראל מקטרת על הבירוקרטיה, אם ממשלת ישראל אומרת שהם לא מסוגלים להזיז שום דבר, אם ממשלת ישראל, שהיא זאת שצריכה להביא את החוקים ולשנות את המציאות, מקטרת על עצמה, אנחנו באמת נמצאים - לא חשוב פערי התיווך, תסלחו לי – במצב שבסופו של דבר הפערים הם בממשלה עצמה.
חיים ילין: אנחנו חייבים לעשות משהו שהוא שונה לחלוטין.
חיים ילין: אנחנו יודעים שהחקלאי מוכר הרבה יותר בזול מאשר בכל השוק האירופאי.
חיים ילין: עדיין הפערים שקיימים הם פערים סיטונאיים ופערים של תקצוב או תמלוגים שהחקלאי מקבל שם.
חיים ילין: אתה יודע שהרפתנים קנו פה את כל הסלפים של צרפת?
חיים ילין: למה קנינו את הסלפים של צרפת?
חיים ילין: כי אחרי 3 שנים נתנו – מי שלא יודע, זו מכונה שמאכילה את הפרות – מענקים לכולם כדי להחליף.
חיים ילין: הם החליפו.
חיים ילין: זה עלה להם כמעט בחינם.
חיים ילין: מה עשו עם היד השנייה?
חיים ילין: מכרו את זה למדינת ישראל.
חיים ילין: מדינת ישראל שיפצה ומכרה אותם לרפתנים כדי להוזיל את העלויות.
חיים ילין: בסוף קיבלנו מכונה שהממשלה בצרפת נתנה.
חיים ילין: אנחנו פותחים את הייבוא של הזיתים.
חיים ילין: מה קורה במקומות האלה?
חיים ילין: הממשלה מסבסדת את החקלאי.
חיים ילין: אנחנו קונים אחרי שהחקלאי קיבל סבסוד.
חיים ילין: זאת אומרת, אי אפשר לתקוף רק בטכנולוגיה, צריך להסתכל על זה כאסטרטגיה.
חיים ילין: צר לי שלמרות שלשר החקלאות יש המון כוונות טובות, מבחינה אסטרטגית הוא לא נותן אפשרות לחקלאות לצמוח ולהוזיל את המחירים.
חיים ילין: זה חבל לי מאוד.
אורי מקלב: הדברים לא נכונים.
אורי מקלב: אנחנו אמרנו שהטכנולוגיה יכולה היום לשמש כמנוף לשפר את - -
חיים ילין: אני אומר לך, אין דרך אחרת.
חיים ילין: צריך את פעולת הטכנולוגיה, אבל קודם שיהיה את השוק.
חיים ילין: הטכנולוגיה צריכה להתלבש על השוק, לא הפוך.
אורי מקלב: אנחנו מתייחסים לפערים, אבל אין ספק שיכול להיות שצמצום הרווחים יכול לפגוע בחקלאים, ברשתות, או שהקליינטים יבקשו לקנות עוד יותר זול כדי להגדיל את הרווחים.
אורי מקלב: אני אחרי זה אבקש הסבר ממי שגם יודע את ההסבר, מדוע צמצום הרווחים יעזור גם לחקלאים.
אורי מקלב: אני שומע אותם כאן מדברים ואומרים שצריך לצמצם את הרווחים.
אורי מקלב: לא יכול להיות שאת תפוח העץ שאני מוכר ב-5 שקלים, ימכרו אחר כך ב-12 שקלים.
אורי מקלב: אם נניח הוא ימכור את התפוח אצלו ב-8 שקלים, לא ב-12 שקלים, מה זה יעזור לחקלאי?
אורי מקלב: האם הוא יקבל יותר בשביל זה, יקבל פחות?
אורי מקלב: למה הורדת המחירים יכולה לעזור לחקלאי?
<קריאה: למכור יותר תוצרת.
חיים ילין: מאשימים ביוקר המחייה את החקלאי, לא את הרשת.
חיים ילין: היא זאת שבעצם עושה את הסיבוב על החקלאי.
<קריאה: החקלאי לא אוהב מחירים גבוהים.
אורי מקלב: אני מבין שעם המחירים היותר נמוכים יקנו יותר תוצרת, זה דבר ברור.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: זה יותר מהמחירים.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: המחירים זה עניין של ביקוש והיצע.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: את התאחדות האיכרים.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אני אתייחס כרגע למה ששאלת.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: כמובן שזה עניין של ביקוש והיצע.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: ברגע שהמחיר יותר נמוך, ברור שיש יותר קונים, הסחורה יותר נמכרת.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: זו גם סוגיה של הריכוזיות ברשתות השיווק.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: ברגע שתהיה התערבות של הממשלה בנושא של הריכוזיות כך שהקמעונאי לא יהיה גם הסיטונאי, גם היבואן, ושאת כל שרשרת פער התיווך הוא לא יחזיק בידיו, יכולת המיקוח של החקלאי מול רשת השיווק, שהיא גם הסיטונאית, תגבר.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: ביכולת של רשתות השיווק לנהל מו"מ מול החקלאים, רשתות השיווק מקבלות מה שהן רוצות.
אורי מקלב: אמרו לי שהם גם קונים את החקלאים עצמם.
אורי מקלב: לא רק זה, החקלאי גם עובד אצלם.
אורי מקלב: הם מסכמים על הסכם בתחילת השנה: תשמע, ממשק האבטיחים שיש פה הוא שלי, אתה מקבל ממני משכורת.
אורי מקלב: הוא בכלל לא קובע מחירים, הוא מקבל משכורת ממנו.
אורי מקלב: הם קונים את מה שהוא מייצר.
אורי מקלב: החקלאי הוא עובד של הרשת.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: בגלל שמרבית התוצרת הצמחית נמכרת על ידי חברות בת של רשתות השיווק באופן ישיר, לא דרך השוק הסיטונאי - בוא נגיד שרשתות השיווק מגיעות ללמעלה מ-70% של התוצרת, בשוק הסיטונאי זה נע בין 15% ל-20% - החקלאי הוא סוג של שבוי בידי הרשת הקמעונאית.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אם הוא לא ימכור לה, אין לו למי למכור.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: הוא תלוי בהם ובמחיר שהוא מקבל מהם.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אין לו ברירה, אלא לעשות את זה.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: ברגע שהמחירים יהיו נמוכים, כמובן שזה יעזור בסיפור של ההיצע והביקוש, אבל חייבים התערבות גם בסוגיה של הריכוזיות.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: יש כמה תלונות שהגשנו לרשות ההגבלים העסקיים.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: יש את הסיפור של הארגזים, שרשתות השיווק מחייבות את החקלאים לשים את הסחורה של כל אחד מהם בארגז שלה, בצבע שלה, בשם שלה, ואסור להחזיר את הארגזים.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: זה סיפור שלם שאני לא אלאה אתכם בו.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: המון כוח יש בידי רשתות השיווק ורשתות הבת שלהן.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: לכל רשת שיווק יש את הרשת הסיטונאית שלה.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: יש את ביכורי השדה דרום שאחראים על מרבית התוצרת לבתי הסוהר, לצבא, לבתי החולים.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: כולם שם אחראים על הריכוזיות והכוח מול החקלאים, שזו בעיה אחת בפני עצמה.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אם אנחנו מדברים על המחיר לחקלאי, אז יש את הסיפור של ההיצע והביקוש ואת העניין של הריכוזיות.
אורי מקלב: אני לא יודע, אבל צריכים להגיד ביושר - אני לא יודע אם יש כאן נציגות של הרשתות – אם הרשתות העלו את המחירים.
אורי מקלב: יכול להיות שהם שינו את כללי המשחק בתוך השוק הזה של החקלאות, בשוק של הפירות והירקות.
אורי מקלב: אני לא בטוח שהיום אני כצרכן משלם יותר יקר על פירות וירקות בגלל הרשתות.
אורי מקלב: אולי אני רוצה לדון אותן לכף זכות על כך שהן הורידו את המחירים.
אורי מקלב: כשאני קונה את הירקות והפירות בתוך הקנייה הכללית שלי בתוך הרשתות, אני חושב שאני קונה יותר זול, ככה נראה לי.
אורי מקלב: הירקן אצלי היה יותר יקר ממה שאני קונה היום.
אורי מקלב: זה נגיש לי, יש לי שליטה, מבחר.
אורי מקלב: זה נכון שיש חיסרון בריכוזיות, אבל מצד שני יש מעלה בכך שהפעלת הרגולציה במקום שיש ריכוזיות היא יותר קלה.
אורי מקלב: אם אתם יודעים שזה לא חאפרים, שזה לא כל מיני שווקים שאין לך שליטה על הכמויות, שזה יותר מסודר בתוך רשתות השיווק, אתה גם יכול להפעיל, יש לך כתובת.
אורי מקלב: בפירות וירקות, גם החברות, אפילו שהן לא חברות בורסאיות, צריכות להגיד מה הרווחים שלהן, מה הפערים שלהן, אם הן קונות את הדבר בשקל ומוכרות אותו לרשת ב-5 שקלים.
אורי מקלב: זה חלק מכללי המשחק.
אורי מקלב: זו רגולציה שאפשר להכניס.
אורי מקלב: כשיש ריכוז, יותר קל להפעיל רגולציה ופיקוח בדברים האלה.
אורי מקלב: יכול להיות שאנחנו צריכים להשתמש בזה שיש ריכוזיות, בזה שיש חברות או רשתות שמשפיעות על כל השוק.
אורי מקלב: זה נכון הדבר הזה?
חיים ילין: יש משהו במה שאתה אומר שאתה קובע את כללי המשחק.
חיים ילין: זאת אומרת, גם בשוק חופשי אתה צריך לסמן את גבולות המגרש.
חיים ילין: אם אתה לא תסמן, בסופו של דבר אנחנו נגיע למצב של מונופול, לא ריכוזיות, זו הסכנה.
חיים ילין: זאת מדינה מאוד קטנה.
חיים ילין: שאלו אותי על מכסות החלב.
חיים ילין: אמרתי: אם היו מבטלים את המכסות, הייתי הולך לבנקים, לוקח 8,9 מיליארד שקל, קונה את המכסות של כל מדינת ישראל, ואז אני הופך להיות יצרן חלב שקובע את המחיר למדינת ישראל, ירצו או לא ירצו.
חיים ילין: זאת אומרת, לתחרות יש גבולות.
חיים ילין: למגרש כדורגל יש פס לבן.
חיים ילין: המשחק הוא שם, הוא לא מחוץ לפס.
חיים ילין: אנחנו חייבים שתהיה תחרות בתוך המגרש.
אורי מקלב: בתוך הרשתות יש תחרות.
חיים ילין: עושים את זה על ידי זה שמשרד החקלאות יבנה עיר - זה בעצם שוק סיטונאי - כך שבסופו של דבר גם "רמי לוי", גם "שופרסל" וכולם יבינו שהם לא יכולים לקנות ישירות מהחקלאי ולעשוק אותו, אלא לקנות מה שנקרא קוסט פלוס 25%.
חיים ילין: זה בעצם מה שיש בכל השוק הסיטונאי בעולם.
<אלי אזולאי: חיים, איפה ראית בעולם שהרשתות קונות בשוק?
חיים ילין: בין 18% ל-25%.
חיים ילין: גם אם הרשת תקנה בסופו של דבר ישירות מהחקלאי, מי שהכתיב את המחיר זה השוק הסיטונאי.
חיים ילין: בסוף ככה זה עובד.
חיים ילין: בסוף אתה צריך - יש פה רפורמה של הבנקאות שאני נמצא שם - רק בנק אחד.
חיים ילין: בנק אחד בלבד שיוריד את המחירים.
חיים ילין: ברגע שהוא יוריד אותם, כולם יצטרכו להתיישר או לצאת מהשוק.
חיים ילין: דרך אגב, השוק הסיטונאי צריך לקבוע, לא "התקליט".
חיים ילין: זה בעצם הסיפור.
חיים ילין: "התקליט" הזה הוא לא בנוי על היצע וביקוש, הוא בנוי על הרבה מאוד פוליטיקה, תסלחו לי.
חיים ילין: השוק צריך להכתיב את המחיר.
חיים ילין: זה יחד עם תחרות שתהיה.
חיים ילין: אני כן חושב שכשמורידים את העוף לשקל לקילו וכשמורידים את המחיר של העגבניות, זה עושה נזק, זה מפיל את החקלאות.
חיים ילין: אנחנו כחקלאים צריכים לבוא ולהתלונן מול הדבר הזה, שלא יהיו מבצעים מהסוג הזה, כי אנחנו מרגילים את האוכלוסייה למחירים מסוימים שאי אפשר לעמוד בהם.
חיים ילין: את מי מאשימים בסוף?
חיים ילין: אם "רמי לוי" יכול למכור בשקל לקילו, מה עושים החקלאים?
אורי מקלב: רמי לוי האיש היה אמור להגיע לפה, רק לא יכולנו לשנות את השעה.
חיים ילין: תן לו משואה להדליק, הוא יגיע לפה, תאמין לי, אין לו שום בעיה.
חיים ילין: יש לי המון טענות, כי הוא השתלט על כל הדרום.
חיים ילין: חבר'ה, אתם לא מבינים מה קורה בדרום.
חיים ילין: הוא כבר מתחיל לקנות שם משקים.
חיים ילין: אני אומר את זה פה בגלוי, שכולם ישמעו את זה.
חיים ילין: הוא קונה משקים מאנשים שאין להם איך לחיות בכלל.
חיים ילין: לכו תעשו סיור שם, תבינו בדיוק על מה אני מדבר.
חיים ילין: אני יודע שזה לא טכנולוגיה.
אורי מקלב: אני מבין שהיה יכול להיות מעניין פה אם הוא היה מגיע.
אורי מקלב: לא נפספס את ההזדמנות בפעם הבאה.
אורי מקלב: נתאים את השעה.
חיים ילין: היה נדלק פה החדר, לא המשואה.
אורי מקלב: צריך לציין שהוא מגיע לוועדות, הוא מתמודד עם הדברים.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אני רוצה להגיד דווקא לזכותו של אורי, למחלקת המחקר שלו ולמשרד החקלאות, דווקא בשנתיים האחרונות אנחנו כן רואים הרבה רצון ועשייה בכל הסיפור של פערי תיווך, בין אם זה הסיפור של ועדת המחירים שביקשה את הדוחות של הרשתות, בין אם זה העידוד של שווקי איכרים במועצות האזוריות וברשויות המקומות, בין אם זה הסיפור של השוק הסיטונאי.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: משרד החקלאות מאוד תומך בזה, רק הבעיה נמצאת דווקא אצל האוצר שלא מאשר את זה, הוא כל פעם מביא איזה שהוא תירוץ אחר למה לא עושים את הכסף.
חיים ילין: מה, את לא הבנת?
חיים ילין: יותר קל לו לפתוח את הייבוא ולהרוג פה את החקלאות.
חיים ילין: למה שישים כסף על שוק סיטונאי שנתפס אחרת לגמרי?
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אגב, גם הייבוא הוא של "רמי לוי" ושל רשתות השיווק.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: שם הם עושים עוד כסף.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: הוכח בכל היבוא שהמחירים לצרכן לא ירדו, שמי שגזר את הקופון זה רשתות השיווק.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: חשוב לי לחדד משהו במובן של מה שאורי סיפר על העניין של הממוצעים.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: דווקא פה אנחנו צריכים להבין שהסיפור של הממוצעים זה לרעתנו, כי ברגע שמוצר שנמכר בפריפריה ברשת דיסקאונט או משהו כזה, נמכר במחיר נמוך וברשת אחרת במחיר גבוה, הפערים הם עצומים.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אם יש קשישה שגרה ברמת אביב, בתל אביב או בחולון - לא משנה איפה, סתם אני זורקת עכשיו דברים – והיא לא קרובה לרשת דיסקאונט, היא קרובה דווקא לרשת עירונית רגילה ויקרה - לה אין ברירה אלא לקנות.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: 84% מהאוכלוסייה - אלה הנתונים שיש לנו ב-4 השנים שאנחנו מתעסקים בפערי תיווך, לפחות בתקופתי - רוכשים פירות וירקות ברשתות השיווק.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: זאת אומרת, גם אם הירקניות יותר יקרות - יכול להיות שיש לזה סיבה כי הן מוכרות רק פירות וירקות - 84% מהאוכלוסייה דווקא רוכשת את זה ברשתות השיווק.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: יש כאלה שהם שבויים של אותה רשת שהיא לא דיסקאונט, כמו קשישים ואנשים בעלי מוגבלויות שלא יכולים לגשת לרשתות דיסקאונט.
<נמרוד הגלילי: בנקודה הזאת צריך לזכור שהפערים הם גם בעלויות של הנכסים.
<נמרוד הגלילי: העלות של הנכס במרכז הערים שונה, הארנונה שונה.
<נמרוד הגלילי: זה משפיע.
אורי מקלב: זה גם קיים במוצרים אחרים, לאו דווקא בפירות וירקות.
<נמרוד הגלילי: מדובר על הכל.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: חד משמעית, אבל את הפירות והירקות אנחנו תופסים כמוצר צריכה בסיסי.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אם אתם רואים את הדף שהכנו, אז גם משרד הבריאות תופס את הפירות והירקות כמוצר צריכה בסיסי.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: זה צריך להיות אינטרס לאומי, כי ברגע שאנשים יוכלו לצרוך יותר פירות וירקות, אז התחלואה תרד, יהיו פחות הוצאות במערכת הבריאות.
חיים ילין: ביום שנגיע למצב הזה, נדע שאנחנו באמת אור לגויים.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: זה לא קשור לרשת דיסקאונט או רשת רגילה.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: צריך כן לפקח, לפחות על 10 מוצרים או משהו שהוא בסיסי, כדי שלאנשים תהיה יכולת.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אני לא יודעת אם אתם עוקבים, אבל אנחנו עוקבים אחרי הנושאים האלה בתכניות שעשינו על ביטחון המזון.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: גם עמותות שנותנות לאנשים מיעוטי יכולת מזון וכאלה, יותר קל להן לספק בצקים ולחמים, יותר קשה להן לספק סלטים ופירות וירקות, שזה משהו שהוא יותר יקר.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אני חושבת שפירות וירקות - אני לא מדברת על אננס, אלא על עגבנייה, מלפפון, אפרסק, תפוז – צריכים להיות באינטרס הלאומי.
אורי מקלב: הממוצע כן חשוב.
אורי מקלב: הוא בסופו של דבר משפיע.
אורי מקלב: נכון שלא באותה מידה.
אורי מקלב: כשהממוצע נמוך, אותן רשתות צריכות להוריד מחיר.
אורי מקלב: אולי לא אותה קשישה תיסע, אבל יש אנשים שכן יכלים לעשות את המאמץ הזה, ואז הוא לא יכול להיות רווחי רק על הקשישים.
אורי מקלב: יש לזה השפעה.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: מדברים על לחם לבן, מדברים על שמנת חמוצה, על דברים עתירי שומן, אבל על פירות וירקות, שזה משהו שאנחנו רוצים להכניס לאוכלוסייה הענייה, אין ויכוח, ולכן - -
אורי מקלב: גלית, זה ברור שפירות וירקות חשובים, בשביל זה אנחנו מקיימים את הדיון.
אורי מקלב: הבסיס שזה דבר, מוצר חשוב יותר מכל המוצרים האחרים, אפילו מהמוצרים המפוקחים.
אורי מקלב: יש חשיבות לפירות ולירקות מכל הבחינות שאמרת, זה ברור.
אורי מקלב: בשביל זה אנחנו מתכנסים.
<יוסי סבתו: אני רוצה להתייחס לנקודה של שקיפות המחירים.
<יוסי סבתו: מה שצריך להיות יותר בולט זה סוג הסחורה.
<יוסי סבתו: בתפוחים יש שלושה או ארבעה גדלים – מגודל 5 עד גודל 7, סוג 0, סוג 1.
<יוסי סבתו: זה לא מה שמופיע באפליקציות.
<יוסי סבתו: אתם צריכים לחייב את נותני האפליקציות או את הרשתות שישימו שם את סוג הסחורה.
<יוסי סבתו: כך הלקוח יוכל לראות איפה ומה הוא קונה.
אורי מקלב: באפליקציה יש איזה משהו שמדבר על גודל.
<יוסי סבתו: אני מדבר באופן כללי.
<יוסי סבתו: אני מדבר על מחיר לצרכן.
<יוסי סבתו: יש אנשים שמנקים את הכרובית, אחרי זה שוקלים אותה, ויש כאלה שלא מנקים.
<יוסי סבתו: זה פחת של 40% במוצר.
<יוסי סבתו: אם יש רשת שמנקה ורשת שלא מנקה, זה צריך להופיע באפליקציה, אין מה לעשות.
<יוסי סבתו: קח כרוב לבן.
<יוסי סבתו: יש פער של 35% בין מצב שמנקים אותו למצב שלא מנקים אותו.
אורי מקלב: אם כבר אתה מעלה את זה, יש הצעת חוק, שאני מזדהה איתה מאוד, שנמצאת על שולחן הכנסת בעניין הזה.
אורי מקלב: האירופאים באים ודורשים את זה.
אורי מקלב: כשאתה בא לחנות, תכתוב מה הסוג של התפוח, ואז גם ההשוואה תהיה יותר נכונה.
<יוסי סבתו: יותר נכונה.
חיים ילין: זה משהו אחר לגמרי.
חיים ילין: זו רזולוציה שאין לה כמעט גבול, כי כל פעם מנסים למכור לצרכן משהו שהוא חדשני.
חיים ילין: פעם זה גזר בשקיות, פעם זה בתפזורת, פעם זה מקולף, פעם לא מקולף.
<יוסי סבתו: אם יציינו את זה, יהיה לזה גבול.
חיים ילין: בסוף האנשים לא יוכלו לקנות שום דבר, כי האפליקציה מביאה 100 סוגי תפוחים.
אורי מקלב: מה יש לך עוד להגיד לנו חוץ מהנושא הזה של הכרובית?
<יוסי סבתו: אם רוצים באמת לעזור לחקלאים ושלא יהיה ייבוא, זה כבר קשור למדינה.
<יוסי סבתו: שיורידו את המיסים לחקלאי, שיורידו את מחיר המטרה בחלב מ-1.98 שקל, כמו באירופה, ל-1.10 שקל.
חיים ילין: אבל אתה לא יכול להשוות.
חיים ילין: זה בדיוק מה שעושים.
חיים ילין: מה מחיר המים פה, מה מחיר העבודה פה?
<יוסי סבתו: אם תוריד לו את מחיר המים, את מחיר הארנונה ואת כל הדברים, הוא יוכל למכור יותר בזול, ואז גם אנחנו נמכור יותר זול.
חיים ילין: על זה אין לנו ויכוח.
<יוסי סבתו: יש ויכוח.
חיים ילין: 70 שנה המדינה מתקיימת ולעולם לא - - עזוב ממשלות, גם ימין, גם שמאל, כל מה שאתה רוצה - -
<יוסי סבתו: אם רוצים להוריד את יוקר המחייה, צריכים להוריד את המחירים לחקלאי, לזה שמגדל.
חיים ילין: כשאנחנו נלחמים על שאנחנו רוצים יותר שכר, באופן אוטומטי אנחנו לא עוזרים לעצמנו להוריד את עלות המחייה, כי באופן אוטומטי אתם צריכים לשלם יותר, ואז אתם מעלים את המחירים בשביל להרוויח יותר.
<יוסי סבתו: לא מרוויחים יותר, מרוויחים אותו דבר.
חיים ילין: תקשיב לי טוב.
חיים ילין: זה לא רק להוריד את המחירים, זה מה כוח הקנייה שיש לאזרח במדינת ישראל.
חיים ילין: על זה צריך להתחיל להסתכל.
חיים ילין: אתה לא מסתכל על זה.
חיים ילין: אני כחבר כנסת צריך להסתכל על כוח הקנייה של האזרח.
חיים ילין: גם אם הוא ירוויח מחר 10,000 שקל והמדד יעלה ב2.5% לשנה, עד שהפער הזה ייסגר לא יעזור כלום.
<יוסי סבתו: מי אמר לו לקנות במבה של "אוסם"?
חיים ילין: נו, בחייאת, אל תתווכח במקרו כלכלה, באמת.
אורי מקלב: צריך לשבת ולראות את כל השוק, הוא באמת מורכב מאוד.
אורי מקלב: אנחנו מודעים לזה שהוא מורכב מאוד.
אורי מקלב: צריך לראות מה לעשות.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שההסכמה שלך לגבי החקלאי זה לא לתת לו מחיר הוגן, או לקבוע שאנחנו נפעיל את הרגולציה של מחירי מינימום לחקלאי.
אורי מקלב: נוח לך בעניין הזה שאתה מגיע איתו למו"מ.
אורי מקלב: אני מבין שגם טוב לך, ואתה תסכים עם זה, שיורידו לו את העלויות, שיסבסדו, ואז ממילא אתה תגיד: אני מוכן להוריד.
<יוסי סבתו: למה אתה לא מתערב גם ב"אוסם"?
<יוסי סבתו: תתערב בכל החברות.
אורי מקלב: למה מתערבים בחלב, למה מתערבים בעופות, למה מתערבים בביצים?
אורי מקלב: אנחנו מתערבים איפה שיש כשל שוק, איפה שאנחנו רואים שיש בעיה.
אורי מקלב: אני לא רוצה להרחיב על זה, אבל אין לי ספק שב"שיווק השקמה", שאתה יודע שאני מעריץ שלכם לגבי הרבה דברים שאתם עושים - - אני מכיר את האיש, אני יודע שהוא מתנהל ביושר.
אורי מקלב: מותר להרוויח, אבל בסופו של דבר מבחן התוצאה, גם אצלכם, זה שהרווח ממחלקת פירות וירקות בתשקיף שלכם הוא הרבה יותר גבוה מאשר דברים אחרים, כולל כשמורידים את כל ההוצאות.
<יוסי סבתו: כי יש לזה עלויות יותר גבוהות.
<יוסי סבתו: יש פחת שם, יש דברים אחרים.
<יוסי סבתו: זה לא שאתה מוכר קורנפלקס וטורטית במחיר שאתה קונה.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: אז הרווח צריך להיות נמוך.
אורי מקלב: לא נהיים מיליונרים מהמע"מ.
אורי מקלב: התשקיף הרווחי שיש לכל הרשתות זה בעקבות זה שמישהו משלם את זה.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שיש מספיק שומן שאפשר עוד להוריד בעניין הזה, במיוחד בדברים שהם נצרכים כמו פירות וירקות.
אורי מקלב: בדברים אחרים יכול להיות.
אורי מקלב: זו השקפה בעולם שהוא סוציאלי, הוא לא קומוניסטי, שהוא לא מכוון ומחליט על מחירים.
אורי מקלב: גם אם אנחנו נותנים לשוק לתת את המסחר, בסופו של דבר אנחנו צריכים לשמר ולאזן אותו.
אורי מקלב: חייבים, אי אפשר לתת כמה שרוצים.
<אלי אזולאי: דבר ראשון שהייתי רוצה להגיד זה להתייחסות לרשתות השיווק כאילו הם הצד העברייני, כשיש את הצד המפקח.
<אלי אזולאי: זה נהייה בושה בארץ להרוויח, אז אומרים: בואו נראה כמה מורידים.
<אלי אזולאי: הנתונים שאורי צוק בר יגיש יראו שזה היה יותר פופוליסטי מאשר אמיתי לדבר על כמה מרוויחים בשוק הירקות.
<אלי אזולאי: בגלל זה לאורי לא היה נוח להגיד את הפערים האמיתיים.
אורי מקלב: אל תסביר אותו.
אורי מקלב: אלי, אני לא יודע מה נוח, מה לא.
<אלי אזולאי: ברגע שנדע מה הפערים האמיתיים - -
אורי מקלב: בסך הכל הוא עשה עבודה טובה - -
<אורי צוק בר: אני אגיד את המספרים.
<אלי אזולאי: הוא עושה דברים נהדרים, וזה בסדר, רק אני אומר שכשנדע את הנתונים האמיתיים, כולנו נבין שהדיבור על זה היה יותר פופוליסטי מאשר אמת, אבל זה בסדר.
<אלי אזולאי: אני מצטרף למה שאמר יוסי סבתו.
אורי מקלב: מטבע הדברים אתה מצטרף אליו ולא לגלית.
<אלי אזולאי: גם לגלית.
<אלי אזולאי: התאחדות האיכרים "התלבשה" על העניין.
<אלי אזולאי: זה בכלל לא התחום של הירקנים, אבל לא משנה.
<אלי אזולאי: אני מתחבר לעניין שהמדינה גם צריכה להוזיל לחקלאים את העלויות כדי שהעלויות יהיו יותר הגיוניות לרשתות והן ימכרו במחירים אולי קצת יותר נמוכים.
<אלי אזולאי: העלויות התפעוליות של הרשתות הן בשקלים, הן לא באחוזים.
<אלי אזולאי: זה לא אם עלה הבצל באותו יום ב-10%, אז אני יכול למכור אותו בשקל.
<אלי אזולאי: ההוצאות שלי הן קבועות.
<אלי אזולאי: בתל-אביב, בצפון, בדרום, בכל מקום יש הוצאות קבועות.
אורי מקלב: עזוב רגע אם החקלאים מקבלים - -
<אלי אזולאי: לא משנה.
אורי מקלב: אני מדבר על הפערים.
אורי מקלב: "אושר עד", שהיא רשת מכובדת מאוד, באה בשביל להוריד מחירים.
אורי מקלב: אנשים באים לקנות בגלל שבהרבה דברים הם כנראה נותנים מחירים הוגנים.
אורי מקלב: אנשים לא באים סתם, הם חושבים שיש להם מודעות צרכנית.
אורי מקלב: מדוע בפירות וירקות, ששם לאנשים קשה לבדוק, קשה להם לדעת, יש את הפערים האלה?
<אלי אזולאי: אני בכוונה לא מוכיח דווקא על "אושר עד", כי אני אומר שהדוחות יציינו בסופו של דבר באיזה רשת נוח מבחינת פערי השיווק, פערי התיווך.
<אלי אזולאי: אני לא אוכיח כרגע אם אני יותר טוב מ"רמי לוי".
<נעמי לייבה: ב-2016 אנחנו היינו זולים יותר בפירות וירקות.
<אלי אזולאי: אנחנו יצרנו גדלים.
אורי מקלב: בפירות וירקות?
<אלי אזולאי: כן.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: מרבית הפירות שלהם מיובאים.
<אלי אזולאי: ב"אושר עד"?
<אלי אזולאי: מתי?
<גלית חזקיה הרשקוביץ: בוא אני אקח אותך לסניף.
<אלי אזולאי: אני מכיר, אני קונה אותם יום יום.
<אלי אזולאי: אולי את מדברת על לפני 3 שנים, בשביתה.
אורי מקלב: שאני אדע, גלית, הוא יכול לייבא מה שהוא רוצה?
<נעמי לייבה: אולי בשביתה.
<גלית חזקיה הרשקוביץ: זה עניין של עלות - -
אורי מקלב: אפשר לייבא פירות וירקות כמה שרוצים?
אורי מקלב: אי אפשר לשלם את המכס ולהיות יותר זול.
<אורי צוק בר: יש תקופה שעגבנייה עולה 10 שקלים, הייבוא עולה 2 שקלים, ואז שווה לשלם מכס ולהביא.
<נעמי לייבה: בהתייחסות למה שגלית אמרה, הייבוא אצלנו הוא מאוד שולי.
<נעמי לייבה: בהסתכלות על הנתונים שאנחנו העברנו על 2016, באמת אצלנו יצא פער שהוא נמוך יותר, הפירות והירקות נמוכים יותר מאשר שאר המוצרים.
<נעמי לייבה: אני חושבת שאורי גם אמר שהפערים הם לא כל כך גדולים.
<נעמי לייבה: התעלמנו ממה שהוא אומר.
<נעמי לייבה: נקודת המוצא היא שהפערים לא גדולים בהסתכלות הכוללת.
אורי מקלב: שמענו מה שהוא אמר.
<אורי צוק בר: בואו אני אעדכן את המספרים, כי זה עוד יותר נמוך ממה שאמרתי קודם.
<אורי צוק בר: קודם כל, חשוב לי להגיד שכדאי שאנשים יסתכלו על כל הדוח, כי הדוח הזה מאוד מורכב, מאוד מפורט.
<אורי צוק בר: אני יכול לתת ממנו כמה נקודות שעומדות פה לפניי, אבל זה מורכב.
<אורי צוק בר: זה שונה.
<אורי צוק בר: דבר ראשון ששונה זה הפירות מהירקות.
<אורי צוק בר: פירות רווחי, ירקות הפסדי.
<אורי צוק בר: לא רק שלא רווחי, הפסדי בשורה התחתונה.
<אורי צוק בר: פירות רווחי.
<אורי צוק בר: בפירות זה פלוס 8.2% רווח תפעולי, בירקות זה מינוס 9.9%.
<אורי צוק בר: הממוצע ביחד הוא אפס.
<אורי צוק בר: זה לעומת כלל הפעילות ברשתות שבדקנו - 3.2% רווחיות, וזה בלי הסיטונאות, רק הקמעונאות.
<אורי צוק בר: חילקנו את זה לכאלה שעושים רק סיטונות.
<אורי צוק בר: הם מרוויחים 7%.
<אורי צוק בר: דווקא אצלם הרווח יותר גבוה, לא ברשתות שיווק.
<אורי צוק בר: אלה שעושים קמעונאות מפסידים 2% פחות או יותר.
<אורי צוק בר: הרווח הגולמי, דרך אגב, הוא 18%, שתבינו את הפער.
<אורי צוק בר: מ-18% למינוס 2%.
<אורי צוק בר: סיטונאות – רווח גולמי - 27%, רווח נקי - 7%.
<אורי צוק בר: אצל קמעונאים בשת"פים סיטונאיים ייעודיים, שזה אומר קמעונאי שסיטונאי צמוד לו, הרווח הגולמי הוא מינוס 22%, נקי – מינוס 7%.
<אורי צוק בר: קמעונאים עם מרלו"ג, כמו "שופרסל" שיש לה את כל השרשרת, רווח גולמי - 34%, רווח שנתי - 5%.
<אורי צוק בר: הכי גבוה מכולם זה הסיטונאים, אחר כך אלה שיש להם את כל השרשרת.
<אורי צוק בר: אבל גם, זה הכל מתחת ל-10%.
<אורי צוק בר: יש 7%, 5%, כאשר אלה שהם רק קמעונאים ואלה שהם עם מרלו"ג יעודיים נמצאים במינוס אפילו.
<אורי צוק בר: אלה נתוני 2015.
<אורי צוק בר: בנתוני 2016 הרווחיות קצת יותר גבוהה, אבל לא בסדרי גודל.
<אורי צוק בר: עוד פעם אני אומר, יש פער גדול בין פירות וירקות, יש פער גדול בין הרשתות, יש פער גדול בפורמטים השונים.
<אורי צוק בר: מאוד מאוד מורכב.
<אורי צוק בר: צריך להבין שלפעמים רואים מחיר של פרי או ירק פה ופה.
<אורי צוק בר: זו שאלה גם של איכויות.
<אורי צוק בר: אנחנו נותנים באפליקציה של מחירים סיטונאים מובחר וסוג א' לחלק מהפירות, איפה שיש הבחנה.
<אורי צוק בר: יכול להיות הבדל בפלפל של בין 3 לבין 6.
<אורי צוק בר: מחיר סוג א' יכול להיות 3 באותו יום, המובחר יכול להיות 6.
<אורי צוק בר: אם לקחתם מהחנות משהו מהמובחר והשוויתם את זה לשוק סיטונאי על המחיר של ה-3, ברור שזה ייראה 150%.
אורי מקלב: עם הטכנולוגיה של היום לא צריך להיות מאוד מאוד טכנולוגיים ומאוד חדשניים כדי לתת לזה גם את הסיווגים, ואז מדרגים את זה בשלוש דרגות או בארבע דרגות - כמה שצריכים - או בחלק ככה וחלק ככה, ונותנים גם את השקיפות.
אורי מקלב: אני שואל רק שאלה אחת.
אורי מקלב: אני לא כלכלן מדופלם, אבל לפי הנתונים שאתה אמרת, של "שופרסל", שיש לה את כל - -
<אורי צוק בר: זה לא רק נתונים של "שופרסל".
<אורי צוק בר: זה כל אלה כמו "שופרסל", שלא תהיה טעות.
<אורי צוק בר: אנחנו לא נותנים נתונים של רשת מסוימת.
<אורי צוק בר: זאת דוגמה.
אורי מקלב: שם האחוז גדל באופן דרמטי ממקומות אחרים.
<אורי צוק בר: לא אמרתי שהוא גדל.
<אורי צוק בר: הוא יותר גבוה - -
אורי מקלב: הוא גבוה מאלה שהם רק 0.1%.
אורי מקלב: הסיבות הן פשוטות.
אורי מקלב: אתם משקפים את המחירים רק של רשתות השיווק שקונות ב-5, מוכרות ב-7, ואז הן כמעט ולא מרוויחות.
אורי מקלב: את הרווח הן עושות מהחברות שקונות מהחקלאים.
אורי מקלב: את זה לא בדקתם.
<אורי צוק בר: בדקנו גם את זה.
<אורי צוק בר: את הכל בדקנו, את כל השרשרת.
אורי מקלב: אתה לא יכול לבדוק את זה, מכיוון שאמרת - -
<אורי צוק בר: למה?
<אורי צוק בר: את הכל בדקנו.
<אורי צוק בר: בדקנו גם כאלה שעושים רק סיטונאות, גם כאלה שקונים מהחקלאי עד המדף, גם כאלה שעושים חצי הדרך.
אורי מקלב: אתה כולל את הקמעונאי, אתה כולל את הסיטונאי?
אורי מקלב: נניח שלאותה רשת שיווק יש עוד חברה שהיא החברה הסיטונאית שלה.
אורי מקלב: איך אתה קורה לה?
<אורי צוק בר: אמרתי שיש רשתות שעובדות בצמוד עם סיטונאות.
אורי מקלב: בצמוד עם סיטונאות.
אורי מקלב: כמה הרווח הממוצע של הסיטונאות?
<אורי צוק בר: הממוצע של הסיטונאים יצא 7%.
אורי מקלב: זה בא ואומר שהרווח לא נמצא בתוך הרשת אצל הקמעונאי, הוא נמצא אצל הסיטונאי.
<אורי צוק בר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר, נכנסנו לבדיקה הזאת כי היו טענות שיש מאות אחוזים של רווח.
<אורי צוק בר: עשינו את הפיקוח על המחירים.
<אורי צוק בר: השרים חתמו על הצו בידיעה שהציבור בא ואמר שיש מאות אחוזים.
<אורי צוק בר: אם זה 5%, 7%, מינוס 2% או אפס, זה כבר לא כל כך משנה.
<אורי צוק בר: זה לא מאות אחוזים.
אורי מקלב: יש כאן משהו שעומד מאחורי הדברים האלה, מאחורי הפערים במחירים.
אורי מקלב: עובדה שיש מקומות שמוכרים ככה, מקומות שמוכרים ככה.
אורי מקלב: לאורך השנים, לא רק פעם אחת.