GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לימור לבנת: לא הייתי מעירה אותה אלמלא הערת את הערתך, אף על פי שיש בלבי על דברים שנשמעו בעניין הזה.
לימור לבנת: לא הייתי אומרת את זה כאן, אני רוצה לחזור ולומר.
לימור לבנת: הדברים על פרופ' אומן נאמרו, ולא אחזור עליהם.
לימור לבנת: בכל זאת, אנחנו כחברה במדינת ישראל, מאז קום המדינה, מתמודדים עם אתגרים מבפנים ועם אתגרים מבחוץ.
לימור לבנת: אגב, במסגרת תורת המשחקים אני חושבת שיכולת לסייע מאוד, פרופ' אומן, בכל ההערכות ובכל מה שמתרחש עכשיו על המפה הפוליטית.
לימור לבנת: לא אכנס לזה, כמובן חלילה לי.
יורי שטרן: זה משחק מסובך מדי.
אראלה גולן: הוא מתעסק במשחקים מסוג אחר לגמרי.
אראלה גולן: יותר כלכליים.
לימור לבנת: משברים פוליטיים, משברים מדיניים – אני בטוחה שהיית יכול לסייע לנו מאוד גם בעניין הזה, למדינה, לא למפלגה כזאת או אחרת.
לימור לבנת: אני בטוחה שאפשר לבצע הערכות.
לימור לבנת: אבל לא נערב אותך בזה, משום צד פוליטי שהוא.
לימור לבנת: בסך הכול, במדינה יש עכשיו מהומה פוליטית כזאת, בכל הצדדים, שללא ספק ניתן היה להיעזר.
לימור לבנת: אבל אני אדבר על אתגרים פנימיים דווקא מכיוון אחר, מהכיוון שכולנו דואגים לו – ואמרו זאת גם חברת הכנסת נס וגם חבר הכנסת פורז: עניין החינוך וההשכלה, שכמובן משותף לכולנו.
לימור לבנת: נוהגים לדבר על ההשכלה הגבוהה בהתכנסויות מהסוג הזה, אבל אני רוצה להתחיל דווקא מהצד ההפוך של הפירמידה.
לימור לבנת: כדי להגיע להשכלה גבוהה צריך להתחיל בכך שנוודא שההשכלה ניתנת לילדים כבר מהגיל הרך, על מנת שאפשר יהיה להגיע להשכלה גבוהה.
לימור לבנת: כמובן, לא אכנס לעומק הדברים עכשיו, אבל מחובתנו לוודא זאת.
לימור לבנת: חבר הכנסת פורז, אתקן אותך: דווקא שר הביטחון שאול מופז, בשנה שעברה, נענה לבקשת ראש הממשלה והעביר 500 מיליון ש"ח לתקציב החינוך.
לימור לבנת: צריך לומר זאת לזכותו.
אברהם פורז: בכל שנה האוצר היה מציע קיצוץ, היה ריב עם שר הביטחון, וראש הממשלה היה מכריע לטובת שר הביטחון.
לימור לבנת: אתה צודק לחלוטין.
לימור לבנת: בשנה שעברה שר הביטחון שאול מופז נענה והעביר 500 מיליון ש"ח מתקציב הביטחון לתקציב החינוך.
לימור לבנת: זו בדיוק הרפורמה שהתחלתי לבצע במערכת החינוך, למרות כל ההתנגדויות.
לימור לבנת: לא אכנס לכך יותר מזה.
לימור לבנת: הפירמידה הזאת צריכה להיות הפוכה ולהתחיל מלמטה, כדי שבסופו של דבר יהיה אפשר להביא יותר ויותר להשקעה במחקר, בפיתוח, בהשכלה הגבוהה.
לימור לבנת: קודם כול, יש להביא את זה מלמטה.
לימור לבנת: יש צורך ביותר ויותר השקעה בתחום החינוך, אבל השקעה כספית בלבד לא תהיה מספקת.
לימור לבנת: הכסף בלבד לא יספיק אם לא נבצע את הרפורמות והמהפכות הדרושות בתחום החינוך.
לימור לבנת: כאשר אני מדברת על אתגרים מבחוץ, אני אומר יותר מזה.
לימור לבנת: בכל התקופות העם היהודי נאחז בשלושה עקרונות יסוד, גם בהתמודדות עם אתגרים מבחוץ: אותם ערכי יהדות של כמיהה לציון, מימוש הריבונות בארץ ישראל.
לימור לבנת: הם העניקו לעם היהודי משמעות.
לימור לבנת: תרבות הספר שעליה התבססה היהדות, המחשבה היהודית שהונחלה מדור לדור – ונזכיר כאן את העובדה שבכל הדורות המשפחות, ההורים, האמא היהודייה, תמיד הקפידו לעשות הכול כדי שהילדים יזכו לחינוך בכלל ולחינוך יהודי בפרט.
לימור לבנת: כמובן גם תחושת הסולידריות, האחווה שותפות הגורל – כל אלה היו חלק חשוב מתוך העם היהודי, שמייצג כאן פרופ' אומן בהצלחה חשובה כל כך.
לימור לבנת: מעבר לכך, בתחום הדעת: הפלפול בגמרא, הדרש, לא כל שכן הרצון לפענח את הסוד, הם אלו שעומדים בסיס בניית תשתית הטכנולוגיה העילית המפוארת שלנו.
לימור לבנת: עלינו להגביר את השילוב הזה בין ערכים, תרבות ספר, סולידריות, ולחזק את התודעה היהודית, את ההשכלה הכללית, את הדמוקרטיה, לא אחד על חשבון האחר אלא כל אלה יחד.
לימור לבנת: פרופ' אומן, קראתי שבנך שלמה ז"ל, שנפל במלחמת לבנון, אמר לך לפני 23 שלוש שנים שתזכה בפרס.
לימור לבנת: הוא גם הבטיח לך להביא את ילדיו לטקס.
לימור לבנת: גם רעייתך אסתר ז"ל הייתה בטוחה בזה.
לימור לבנת: למרבה הצער, שניהם לא זכו לשמוע את ההכרזה המרגשת.
לימור לבנת: אז אין בזה פיצוי על האובדן האישי שלך, אבל רבים האנשים שצופים בך בגאווה.
לימור לבנת: שנים רבות עוד יקראו ישמעו וילמדו את תורתך ואת הגותך.
לימור לבנת: אתה יהודי, ציוני, משלנו, מעפיל אל הפסגה שעליה חולם כל איש מדע בעולם.
לימור לבנת: אלפי תלמידים, עשרות אלפי תלמידים, מאות אלפי תלמידים ותלמידות יראו בך דוגמה אישית וישאפו ללכת בדרך הנפלאה שהתווית.
לימור לבנת: הם ידעו שיש שכר לעמל הזה ולהשקעה הזאת, יש פיצוי לשנים ארוכות של מחקר, של השקעה, של לימוד ויש הצטיינות.
לימור לבנת: אני בטוחה שבמאה השנים הבאות העם היהודי היושב בציון, וגם בתפוצות, יזכה לעוד מאות פרסי נובל נוספים, שיינתנו במהלך הדורות הבאים.
לימור לבנת: אנחנו נעשה את שאנחנו צריכים לעשות, ונדע שאתה מהווה מגדלור לעוד תלמידים שישקיעו, שיצטיינו ואתה תהווה להם אבן דרך, אות ומופת.
לאה נס: תודה גברתי השרה, עכשיו נתכבד בכבוד שר המדע והטכנולוגיה, מר מתן וילנאי.
מתן וילנאי: בוקר טוב לפרופ' אומן, שכבוד גדול לנו זכייתו ונוכחותו אתנו כאן היום, לחברת הכנסת ד"ר לאה נס, לחבר הכנסת אברהם פורז, יושבי-ראש הוועדות.
מתן וילנאי: שרת החינוך לימור לבנת, חברי הכנסת יורי שטרן, אראלה גולן, ויקטור בריילובסקי, בני אלון וגילה פינקלשטיין, שיושבים אתנו.
מתן וילנאי: פרופ' יערי מהאקדמיה למדעים, פרופ' טייכר, המדענית הראשית של משרד המדע, שבשבועות האחרונים זכיתי למנותה, אחרי שלמעלה משנתיים לא היה מדען במשרד, ותכף נדבר על הפער בין דיבורים לבין מעשים אצלנו, שהוא גדול מאוד.
מתן וילנאי: פרופ' אומן, קודם כול, בשיחת טלפון גיליתי שאתה גר בנוף ילדותי, בקצה רחוב בן מימון בפינה של רשב"א.
מתן וילנאי: שם גדלתי.
מתן וילנאי: זה מייד דיבר אלי.
יורי שטרן: לא מספיק לקבל פרס נובל, צריך גם לגור במקום הנכון.
מתן וילנאי: בהמשך הרחוב גרו דוד בן-גוריון, ראשי ממשלה בדורות הראשונים,
אראלה גולן: גם אני גרתי שם, תקופה מסוימת.
מתן וילנאי: בתור סטודנטית בירושלים, זה לא נחשב.
מתן וילנאי: פרופ' אומן, מבחינתי אתה מייצג את הישראלי האולטימטיבי: אתה ציוני, לא נולדת כאן, עלית לפה, המוח היהודי שאתה מייצג מביא לנו כבוד – ותכף נדבר מילה על תורת המשחקים, שנחשפתי אליה ממש במקרה – הבן שנפל במלחמת לבנון, זה חלק מהישראליות.
ישראל אומן: מלחמת שלום הגליל.
מתן וילנאי: מלחמת שלום הגליל.
מתן וילנאי: לעומת אחרים, אני הייתי שם.
מתן וילנאי: אצלי שרקו הכדורים מסביב, ואני יודע על מה אני מדבר.
מתן וילנאי: זה חלק מהישראליות המלאה.
מתן וילנאי: תורת המשחקים שבגינה זכית בפרס נובל, נחשפתי אליה בתקופה שאחרי מלחמת יום הכיפורים, כשעסקנו בשיקום הצבא.
מתן וילנאי: אחד הכלים שנעזרנו בהם היה תורת המשחקים.
מתן וילנאי: במילה קצרה אני יכול להגיד: זה מסובך, זה מורכב, זה לא פשוט.
מתן וילנאי: יושבים כאן מומחים ממני בתחום, ואני מצדיע לכל מי שיודע לעסוק בתחום ולהפיק ממנו את מה שניתן להפיק.
מתן וילנאי: לי זה יום עצוב, כי בתוך כמה שעות אפסיק להיות שר המדע והטכנולוגיה.
מתן וילנאי: משרד המדע, שהוא משרד קטן, קומפקטי, מאוד יעיל, תורם תרומה ניכרת למדע בישראל.
מתן וילנאי: לצערי יש פער עצום בין הדיבורים לבין המעשים בהרבה תחומים, גם בתחום הזה.
מתן וילנאי: אנחנו יודעים לדבר הרבה ולעשות הרבה פחות.
מתן וילנאי: חבל לי שאני נאלץ לעזוב את המשרד ולעצור עשייה של כמה נושאים שהתחלנו להשקיע בהם, והמרכזי שבהם הוא לדאוג לכך שפרופ' אומן לא יהיה האחרון, שיהיה חלק משרשרת ארוכה של מדענים שהגיעו להישגים בזירה הבין-לאומית ויהיו מוכרים בכל פינה ובכל מקום בעולם.
מתן וילנאי: פרס נובל הוא ללא ספק אחת מהחשיפות הברורות והמובהקות ביותר בשדה הבין-לאומי.
מתן וילנאי: יש היום אלפי מדענים ישראלים שנמצאים מעבר לים, אלפים רבים נמצאים מעבר לים.
מתן וילנאי: מדינת ישראל צריכה לעשות כל שביכולתה על מנת שהאנשים יגיעו לארץ לחיזוקה ולקידומה של המדינה ושל החברה הישראלית.
מתן וילנאי: שוב, זה מסוג הדברים שאנחנו אומרים, אבל עושים בו הרבה פחות.
מתן וילנאי: יושב כאן פרופ' יערי.
מתן וילנאי: אני יודע שהאקדמיה עושה צעדים בעניין הזה, באמצעים העומדים לרשותה.
מתן וילנאי: זה אף פעם לא מספיק.
מתן וילנאי: במשרד יזמתי תוכנית, ואני מקווה שהיא תצא לפועל, להחזרת מדענים מהשורה הראשונה לארץ.
מתן וילנאי: לאפשר להם לעבוד כאן כמדענים, ולא להחזירם ולעשותם לאשים מתוסכלים שלא מצליחים לתרום את המוח ואת היכולות שלהם לחברה הישראלית ולמדע בכלל.
מתן וילנאי: עלה פה עניין תקציב הביטחון על ידי יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט אברהם פורז.
מתן וילנאי: אני אומר בצורה ברורה: הביטחון לא נמצא רק בצבא.
מתן וילנאי: הוא נמצא בעוד מקומות.
מתן וילנאי: צריך להשקיע סכומים ניכרים על מנת לקדם את הנושאים המדעיים, על מנת לקדם את החינוך, על מנת לקדם את החברה.
מתן וילנאי: זה לא פחות ביטחון מטנקי מרכבה וממטוסי אף 16 איי.
מתן וילנאי: האמינו לי.
מתן וילנאי: לא פחות ביטחון, ההיפך הוא הנכון.
מתן וילנאי: שוב, אומרים הרבה ועושים ממש בשוליים.
מתן וילנאי: צריך לעשות הרבה יותר כמובן, גם בתחום הזה.
מתן וילנאי: אני מודה לכל הנוכחים שהגיעו לכבד את פרופ' אומן לרגל זכייתו.
מתן וילנאי: אני מצטער שתוך זמן קצר אעזוב את העשייה הזאת, אבל תמיד, בכל פינה ובכל מקום שאני נמצא בהם, אתרום את כל מה שאני יכול לקידום המדע במדינת ישראל.
לאה נס: תודה רבה לך.
לאה נס: לא ציינת גם שחזרת למשרד פעם נוספת וגם שדרך הוועדה אתה פועל.
לאה נס: לנוכח הרצון שלך להשתלם ולהוסיף בענייני המדע, אין לי ספק שתמשיך בזה.
לאה נס: נשמע את נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, פרופ' מנחם יערי.
אברהם פורז: אני רק יכול לומר שהיית שר מדע יותר ממר בריילובסקי, שהיה יומיים.
מתן וילנאי: הייתי פעמיים, אני כמעט ארבע שנים.
מתן וילנאי: אין הרבה שזו תקופת תפקידם כשר.
לאה נס: אין הרבה שנלחמים להיות שר מדע.
מנחם יערי: גברתי השרה, אדוני השר, יושבי-ראש הוועדות, חברי הכנסת, עמיתים יקרים, אורחים נכבדים.
מנחם יערי: באנו הנה הבוקר כדי לעשות "מי שברך" לחברי, מורי ורבי ישראל אומן.
מנחם יערי: ברשות
מנחם יערי: כם אני רוצה להסביר כאן בכמה מילים מדוע ישראל אומן הוא מורי ורבי, אף על פי שלא שמעתי אצלו אפילו שיעור אחד.
מנחם יערי: בכל זאת אתה מורי ורבי.
מנחם יערי: אני רוצה לומר כמה מילים על זה, על הצעד המדעי שלטעמי הוא-הוא שמעמיד אותו בשורה של מקבלי פרס נובל.
מנחם יערי: ישראל אומן, או ג'וני אצלנו, הוא מגדולי הכלכלנים בעולם, חד וחלק.
מנחם יערי: בעצם מבחינתי הוא זכה בפרס נובל הרבה לפני העבודה שלו במשחקים חוזרים, שהיא המצוטטת על ידי ועדת הפרס.
מנחם יערי: בעצם הוא פתר שתי סוגיות בסיסיות ביותר בתורת הכלכלה, שעמדו על הפרק בתוך מכלול של דברים שהכלכלנים התחבטו בהם במשך יותר ממאה שנה.
מנחם יערי: הם באו על פתרונם בעבודתו של ישראל אומן.
מנחם יערי: באמצע המאה השמונה עשרה היה אדם סמית, שכולנו יודעים שהוא מוחזק כמי שהמציא את הכלכלה, או ייסד את תורת הכלכלה.
מנחם יערי: אדם סמית שאל את השאלה שאנחנו נוטים לקרוא לה "שאלת היד הנעלמה", וזאת השאלה הזאת: בואו נניח שהפרטים במערכת הכלכלית עושים איש איש לטובת עצמו, האם כתוצאה מכל הפעולה האינדיווידואליסטית הזאת של כל אחד בפני עצמו, נגיע למצב שהחברה כולה היא מה שאנחנו קוראים האופטימום, כלומר היא במצב שבה אם קבוצה בתוך החברה תחליט שהיא רוצה לעשות לעצמה טוב יותר, היא אכן תצליח למצב שישפר את מצב חברי אותה קבוצה יותר מאשר הסיטואציה שנוצרת בפעולה של כל אחד לעצמו.
מנחם יערי: אדם סמית שיער שלהוציא דברים ששרת החינוך מופקדת עליהם, דברים שבהם יש עניין במצרך ציבור וכיוצא באלה – להוציא דברים מסוג זה, אכן פעולת כל פרט בפני עצמו תביא לכך שהחברה כולה תהיה במצב הטוב ביותר.
מנחם יערי: השאלה הזאת נשארה שאלה שתלויה בחללו של העולם הכלכלי במשך 200 שנה.
מנחם יערי: מי שפתר את השאלה הזאת יושב כאן, על יד שרת החינוך, במשפט מתמטי מזהיר שפרסם בשנות השישים, שנקרא משפט האקוויוולנציה, שפתר את כל שאלת "היד הנעלמה" בצורה חדה וסופית, אחת ולתמיד.
מנחם יערי: על זה בלבד הוא ראוי היה כבר אז לפרס נובל.
מנחם יערי: לטעמי, ועדת פרס נובל השתהתה יתר על המידה כשנזכרה לעשות זאת רק היום.
מנחם יערי: מאה שנה לאחר מכן, וכאן אקצר, כי אני יודע שזמנכם קצר, היה כלכלן מפורסם, שכל תלמיד שנה א' בכלכלה שומע את השאלות שהוא העלה – ויקסל, כלכלן שוודי.
מנחם יערי: הוא שאל את השאלה מהי תחרות.
מנחם יערי: מה זה נקרא תחרות?
מנחם יערי: הרי כלכלנים מדברים כל היום על תחרות, על הגברת התחרות, על תחרות טובה.
מנחם יערי: מהי תחרות?
מנחם יערי: גם השאלה הזאת נשארה תלויה בחללה של הכלכלה במשך מאה שנה.
מנחם יערי: ויקסל פעל בשנות השבעים של המאה התשע עשרה.
מנחם יערי: ישראל אומן פעל בנושא הזה בשנות השישים של המאה העשרים.
מנחם יערי: ושוב, הוא זה שפתר את הבעיה הזאת בצורה מדויקת, לטעמי גאונית.
מנחם יערי: הוא הראה שכלכלה זה מצב שבו כל פרט קטן מאוד יחסית למערכת כולה, ואידך זיל גמור.
מנחם יערי: ולכן ג'וני אומן הוא מורי ורבי, הוא יישאר תמיד מורי ורבי, ולכבוד רב הוא לי להיות כאן היום ולהגיד לך תודה, ולהגיד לך יישר כוח על כל מה שעשית.
מנחם יערי: ברכת כולנו ואהבת כולנו על זכייתך בפרס נובל.
לאה נס: תודה גם על המילים המפורטות וגם החמות.
לאה נס: נשמע את רקטור האוניברסיטה העברית בירושלים, פרופ' חיים רבינוביץ.
חיים רבינוביץ: קודם כול ברכות לג'וני.
חיים רבינוביץ: תודה לוועדה בכנסת שהתכנסה לכבודו של ג'וני ולכבודה של האקדמיה הישראלית.
חיים רבינוביץ: אני חושב שג'וני הוא הראשון שיגיד את זה.
חיים רבינוביץ: אני לא כלכלן, ואני לא יודע להסביר את מה שעשה ג'וני, אבל אנחנו צריכים לזכור שג'וני הוא גם תוצר.
חיים רבינוביץ: הוא לא רק עושה, הוא גם תוצר של מערכת שנבנתה במשך הרבה שנים.
חיים רבינוביץ: למעשה היא החלה לפני 80 שנה, עוד לפני קודם המדינה.
חיים רבינוביץ: היא הכשירה הרבה מאוד אנשים שבקצה הפירמידה רואים את ג'וני, ולפני ארבע שנים ראינו את פרופ' כהנמן, גם בתחום הכלכלה, ולפני שנה את הפרופסורים הרשקו וצ'חנובר בתחום הרפואה, אני לא יודע למה הם קיבלו פרס לכימיה.
חיים רבינוביץ: המערכת בנויה נדבך על נדבך, כפי שאמרה שרת החינוך.
חיים רבינוביץ: טוב שמתחילים מלמטה, אבל לא צריך לשכוח את מה שלמעלה.
חיים רבינוביץ: בלי הראש לא יקרה הרבה.
חיים רבינוביץ: לצערי דווקא ביום השמח הזה צריך להזכיר שמתקציבי ההשכלה הגבוהה חתכה המערכת הישראלית כמיליארד ש"ח, דבר שהוא בניגוד לכל מה שקורה היום בכל מיני מקומות אחרים.
חיים רבינוביץ: למשל, מדינת גרמניה החליטה לקדם את המדע הגרמני, להשקיע 700 מיליון יורו בשנה בשבע אוניברסיטאות מובילות.
חיים רבינוביץ: באנגליה מתעשתים ממה שנעשה בתקופה התאצ'רית.
חיים רבינוביץ: בארצות-הברית הולכים למערכת שונה.
חיים רבינוביץ: כפי שאמר חבר הכנסת פורז, שהמנוע של הכלכלה הישראלית ושל החיים בישראל הוא המדע.
חיים רבינוביץ: אין לנו הרבה משאבים אחרים.
חיים רבינוביץ: ג'וני הוא אחד מהמנועים האלה.
חיים רבינוביץ: יש לנו הרבה כאלה.
חיים רבינוביץ: תעזרו לנו ונעזור לעצמנו.
חיים רבינוביץ: ברכות, ג'וני, ובהצלחה.
לאה נס: נשמע את חברי הכנסת שרוצים לברך ולהתייחס.
אברהם פורז: אנא בקיצור.
גילה פינקלשטיין: קודם כול, זה אחד האירועים המרגשים ביותר שלי בשלוש השנים שאני כאן.
גילה פינקלשטיין: זה שילוב של איש אמונה ומדען, שילוב של משחק עם פלפול תלמודי, שני תחומים כל כך מרתקים ומעניינים.
גילה פינקלשטיין: השילוב בהחלט יוצר ייחודיות.
גילה פינקלשטיין: פרופ' אומן אומר שחשוב שהאדם יעסוק בנושאים שהוא אוהב, שיתרום במקום שהוא הכי טוב בו, שיקשיב לנטיות לבו ויעסוק בדברים שהוא אוהב.
גילה פינקלשטיין: 32 שנים עסקתי בדברים שאני אוהבת.
גילה פינקלשטיין: בשלוש השנים האחרונות אני עוסקת בדברים שאני פחות אוהבת, אבל כפי הנראה גם הם חיוניים.
גילה פינקלשטיין: אני מסכימה אתו בזה.
אברהם פורז: אז את לא מתמודדת לכנסת הבאה?
אברהם פורז: כל כך שנאת את זה.
גילה פינקלשטיין: לא אמרתי ששנאתי.
גילה פינקלשטיין: אני פחות אוהבת.
גילה פינקלשטיין: שרת החינוך יושבת כאן, והיא בטח מבינה את זה מאוד, כי היא נמצאת בתחום.
גילה פינקלשטיין: קודם כול, אני רוצה להודות ולמסור ברכות לפרופ' אומן, שתורם להתקדמות המדעית העצומה של מדינת ישראל, והמחקרים שלו זכו להכרה בין-לאומית.
גילה פינקלשטיין: הוא גם משמש לנו דוגמה לאדם שיוצא לגמלאות ומתחיל חיים חדשים, בסדר יומי קבוע ומעניין ומרתק.
גילה פינקלשטיין: אהבתי מאוד שהוא אמר שהצפייה בטלוויזיה היא בזבוז זמן, הסכמתי אתו בהרבה נושאים.
גילה פינקלשטיין: בעיקר פרופ' אומן אומר שאדם שלומד את התחום שלו ומתמחה בו צריך להבין בתחומים נוספים ובמהלך החיים הוא פוגש בתחומים נוספים ומעורב בנושאים נוספים.
גילה פינקלשטיין: אני מאחלת לפרופ' אומן לזכות בעוד שנים רבות של פעילות, אני מחזקת את ידיו שירבה פעלים.
גילה פינקלשטיין: הרבה נחת מהילדים.
גילה פינקלשטיין: הכי אהבתי את התמונה עם כל הנכדים.
גילה פינקלשטיין: מאוד נהניתי.
לאה נס: חבר הכנסת יורי שטרן.
יורי שטרן: כששמענו על הזכייה לבנו התמלא בגאווה, אני מניח שאצל כולנו.
יורי שטרן: פניתי מייד במכתב ליושב-ראש הכנסת וביקשתי לעשות קבלת פנים של הכנסת כולה.
יורי שטרן: לצערי זה לא יצא.
יורי שטרן: לדעתי מן הראוי היה לנו לחגוג אירועים כאלה ברמה כזאת.
אברהם פורז: היושב-ראש היה אמור להיות כאן.
יורי שטרן: הצעתי גם מתכונת של הכנסת כולה.
יורי שטרן: על כל פנים, אני מבין שאני מבין חברי הכנסת הבודדים שכן למדו את תורת המשחקים ויודע במה מדובר.
ויקטור בריילובסקי: גם אני.
יורי שטרן: כן, הסתכלתי על ויקטור.
יורי שטרן: אפילו המורה שלי מר וקסברג עלה לישראל בתחילת שנות השבעים ועבד בתעשייה האווירית, כי לא היה כל כך שימוש בידע שלו באקדמיה באותן השנים.
יורי שטרן: כמדינה אנחנו מוכיחים שהמוח היהודי חזק מאוד, כי אם עם הביורוקרטיה והפרובינציאליות בגישה והתקציבים העלובים שניתנים למדע יש לנו הישגים כאלה, למרות הכול, הרי שהיכולת היהודית מוכיחה את עצמה, אפילו במדינה היהודית.
יורי שטרן: אני לא בטוח שזה יהיה להרבה זמן.
יורי שטרן: בסך הכול ההישגים של העם היהודי לא היו בכל התקופות.
יורי שטרן: אני מדבר על הישגים אינטלקטואליים בעלי ערך אוניברסלי.
יורי שטרן: הם לא היו בכל התקופות ובכל המקומות.
יורי שטרן: אנחנו חיים מתוצאה של מפגש נדיר בין תרגולים של מאות ואלפי שנים – החינוך היהודי המסורתי – לבין האמנציפציה והמהפכה הטכנולוגית.
יורי שטרן: באמת נוצרה תופעה בלתי רגילה.
יורי שטרן: לא בטוח שהיא גנטית, ובוודאי לא בטוח שזה ימשיך לשרת אותנו בכל תנאי, אם לא נדאג לעתידנו בעצמנו.
יורי שטרן: כאן יש לנו כמה סכנות.
יורי שטרן: אחת כבר צוינה כאן לא פעם ולא פעמיים, העניין של תת-תקצוב.
יורי שטרן: אני חושב שבגלגול הקודם של השר וילנאי בתור שר המדע והתרבות הוא ניסה, ואני ניסיתי, באמצעות חקיקה, לקבע את זכותם של שני הענפים האלה, המדע והתרבות, לקבל את שלהם מתקציב המדינה ולא להיות נתונים בכל פעם לקיצוצים אחרים.
יורי שטרן: התופעה השנייה היא תופעה פנימית יותר, בתוך האקדמיה, שלדעתי יש בה יותר מדי סגירות, ויותר מדי דברים הופכים לנסיכות של איש אחד.
יורי שטרן: ויש הפרובינציאליות, של לא תמיד נותנת צ'אנס לדברים חדשים ולדברים מעניינים שהם של אנשים שבאים מבחוץ – בעלייה, בדרכים אחרות.
יורי שטרן: כאן הייתי בונה מעל עצמנו ועדות של מדענים יהודים דגולים מכל העולם, שאין להם שום שייכות לשם חמולה בתוך העולם המדעי והעולם התרבותי שלנו.
יורי שטרן: אולי על ידי מהלך כזה, די מלאכותי, אפשר יהיה להבהיר שאנחנו תמיד בוחרים בטוב ביותר ומשקיעים במעניין ובחשוב ביותר.
יורי שטרן: וכמובן ברכות.
יורי שטרן: עוד משפט אחד: השרה ביקשה שלא, אבל זה בלתי אפשרי.
יורי שטרן: אנשים, כולל ישראלים באקדמיה הישראלית, התחילו להחתים עצומה שקוראת לוועדת פרס נובל לקחת את הפרס מפרופ' אומן כי הוא לא בדעותיהם.
יורי שטרן: האנשים האלה, שרואים עצמם ליברלים גדולים, עושים את המעשה הכי אנטי ליברלי שרק אפשר לתאר, ואני רוצה שנגנה את התופעה הזאת, המגעילה.
לאה נס: יש מקרים שבהם עדיף לסמוך על הגויים.
יורי שטרן: גם הגויים שותפים שם, שונאי ישראל, וגם חומסקי כמובן, ועוד כמה.
ויקטור בריילובסקי: אני חושב שזה כבוד גדול לכולם לשבת פה ולברך את פרופ' אומן.
ויקטור בריילובסקי: שמעתי משהו על הישגים בתחום הכלכלה, ואני חושב שאלו דברים בסיסים וחשובים ביותר במדע הכלכלה.
ויקטור בריילובסקי: אחרי ששמעתי את הנאום שלך החלטתי שאני צריך לשבת בבית וללמוד משהו מזה.
ויקטור בריילובסקי: אני לא מכיר את העבודות של פרופ' אומן בתחום תורת המשחקים, אני יודע רק דברים בסיסיים בתחום הזה, אבל אני צריך לומר שהוא בר מזל שהוא לא צריך מעבדה עם מכשירים יקרים ודברים כאלה.
ויקטור בריילובסקי: כי מעבדה מסוג כזה, זה פשוט דבר בלתי אפשרי במצב שלנו בישראל, במצב הכלכלי, כאשר יש קיצוץ גדול בהשקעות באוניברסיטאות ובמדע.
ויקטור בריילובסקי: כל שנה אנחנו מדברים פה על הצורך להשקיע עוד במדע, להחזיר מדענים שלנו שעושים פוסט דוקטורט באמריקה ובמקומות אחרים.
ויקטור בריילובסקי: אבל אני לא רואה שבמציאות יש התקדמות בתחום הזה.
ויקטור בריילובסקי: לסיום אני רוצה לברך שוב את פרופ' אומן, ולחשוב שאולי בשנה הבאה יהיו עוד חתנים של פרס נובל כאן.
חיים רבינוביץ: וכלות.
ויקטור בריילובסקי: גם כלות, אתה צודק.
ויקטור בריילובסקי: צריך להגיע לכלות.
ויקטור בריילובסקי: ושוב ברכה.
לאה נס: חברת הכנסת אראלה גולן.
אראלה גולן: אני גאה מאוד להיות במעמד הזה, כשבאמצע מאבקים פוליטיים סוף-סוף מפנים רגע וכולנו, כבודדים, כחברה וכמדינה באים להגיד לך תודות וברכות.
אראלה גולן: אני חושבת שמגיעות לך כל התודות והברכות.
אראלה גולן: ולכולנו, גם כמדינה, מגיע להגיע לרגעים כאלה.
אראלה גולן: וכפי שאמר שר המדע והטכנולוגיה, ראוי ונכון שנפנה זמן ומשאבים למען מדינה טובה יותר.
אראלה גולן: מלבד זה אני מבינה שמגיע לך מזל טוב נוסף, אבל לא אוסיף.
יורי שטרן: הייתה הדלפה.
לאה נס: נשמע את פרופ' מינה טייכר.
מינה טייכר: כבוד שר המדע והטכנולוגיה, לא תמיד תהיה שר המדע, אבל תמיד תהיה השר מינה אותי, שרת החינוך והתרבות, השרה שאמונה על הפירמידה, על חלקה הגדול, ישרה או הפוכה, חברי הכנסת וישבי-ראש ועדת המדע והחינוך, שעזרו לנו לכבד את פרופ', יושב-ראש האקדמיה למדעים שעזר לנו לעשות פופוליסטיקה שכולנו נבין עד כמה זה חשוב, חברי כנסת נכבדים ועמיתים נכבדים.
מינה טייכר: המאורע המרגש הזה של זכייה בפרס נובל והכבוד שהנחלת לכל מדינת ישראל עם הזכייה הזאת מזכירים לכולם שעל מנת לשמר את ההישגים האלה צריך להגדיל את התקציבים.
מינה טייכר: כולם זכרו להגיד את זה.
מינה טייכר: אני מקווה שזה יהיה רמז.
מינה טייכר: אולי עם התרגשות ממדע מצבו במדינה יעלה.
מינה טייכר: יש דבר אחד שצריכים לזכור ברגע זה, יחד עם שמירת התקציבים, והוא שמירת המחשבה החופשית.
מינה טייכר: אין מדע שיבוא על ידי הכוונה, אין תגליות שבאות על ידי הכוונה.
מינה טייכר: לעולם אי-אפשר לדעת איך יתפתח המדע.
מינה טייכר: אני בטוחה במאה אחוז שפרופ' אומן לא חשב איך הוא יתרום לכלכלה העולמית בזמן שחשב על התגליות שלו.
מינה טייכר: המוטיבציה העיקרית של מדענים היא הסקרנות שלהם, ואסור לדכא את הסקרנות הזאת.
מינה טייכר: חלק גדול מהתגליות התחילו בצורה כזאת, מסקרנות ולא מכוונה.
מינה טייכר: אילו ניסו לדכא את הלוגיקה של המתמטיקה, טורינג לא היה ממציא את מכונת טורינג, שאחר כך הייתה למחשב.
מינה טייכר: אפילו בגילוי אמריקה הייתה סקרנות ולא החלטה מכוונת.
אברהם פורז: למה, רצו להגיע להודו.
לימור לבנת: היה יעד,
מינה טייכר: גם התגלית של הפרופסורים הרשקו וצ'חנובר בשנה שעברה, אילו הלכו לפי מדע מכוון – באותה תקופה פירוק חלבונים כלל לא נחשב נושא חשוב.
מינה טייכר: אם הם היו הולכים לפי מה שמודרני באותו זמן או לפי מה שהסוכנויות היו מממנות, גם הם לא היו מגיעים לזה.
מינה טייכר: לפני 300 שנה בנו את אוניברסיטת גוטינגהם לראשונה, זו הייתה אוניברסיטה קטנה בעיר שדה.
מינה טייכר: שאלו איך יתחרו באוניברסיטאות הגדולות בכל הערים הגדולות.
מינה טייכר: אמרו שייתנו שלושה דברים כדי למשוך את המדענים.
מינה טייכר: ראשית אמרו: בית לכל מדען.
מינה טייכר: ביקרתי באחד הבתים העתיקים היפים האלה, ויש שם גם חדרים לדוקטורנטים, שגרים בבית המדען.
מינה טייכר: זה גם מסביר למה כל כך הרבה בנות של הפרופסורים התחתנו עם סטודנטים שלהם.
מינה טייכר: בבתים יש גם חדרים להרצאות לקהל הרחב, ומקום נקי למחשבה.
מינה טייכר: שנית, הם דיברו על חופש דת.
מינה טייכר: אז לא דיברו על חופש בין דתות אלא בין פלגים שונים בנצרות.
מינה טייכר: שלישית, חופש אקדמי, שהיה דבר מיוחד והביא את גוטינגהם למה שהוא היום.
מינה טייכר: אנחנו בסכנה שהחופש האקדמי ילך, ובסכנה שהאנשים ישאלו: בשביל מה אתה עושה את זה?
מינה טייכר: אסור לשאול את זה.
מינה טייכר: יש לתת למדענים לעשות את העבודה שלהם.
מינה טייכר: בסופו של דבר יש גם תגליות.
מינה טייכר: אם כל הזמן רק חושבים איך לעשות מדע שימושי, בסוף לא יהיה מדע שאפשר לעשותו לשימושי.
מינה טייכר: אני מאוד מודה לך על הכבוד שהנחלת לנו, זה מרגש אותי גם כמתמטיקאית וגם כאזרחית של מדינת ישראל, תמשיך לכבד אותנו.
לאה נס: לפני שנתכבד ונשמע את דבריו של זוכה פרס הנובל פרופ' ישראל אומן, אנחנו רוצים להעניק לו שי מיושב-ראש הכנסת, שי צנוע מאוד, שאולי מגמד את ההערכה הרבה אבל יש בו סמליות.
לאה נס: דיברו פה על הפירמידה, אם היא הפוכה או הישרה.
לאה נס: כעת הגיעו לכאן תלמידים, שהם שרשרת חשובה בפירמידה הזאת, תלמידי המכינה של גבעת שמואל.
לאה נס: לגילוי נאות, גם הבן שלי שם, בכיתה ז'.
לאה נס: הם רוצים להיות שותפים.
אברהם פורז: פרופ' אומן, אני נותן לך את המדליה.
אברהם פורז: זו מין תעודת הוקרה מטעם הכנסת.
אברהם פורז: יושב-ראש הכנסת היה אמור לתת אותה לך, לא אני.
אברהם פורז: לצערנו, חוץ מהמדליה אין בזה שום ערך כספי, להבדיל מפרס נובל.
אראלה גולן: יש לזה ערך חינוכי ורגשי.
אברהם פורז: אלחץ את ידך, זה חלק מהטקס.
אברהם פורז: בהצלחה.
ישראל אומן: זו מדליה עם תמונה של משכן הכנסת וכתוב "הכנסת", גם בלועזית.
ישראל אומן: זו מדליית ארד, קופסה מעץ זית.
ישראל אומן: כתוב: "לפרופ' ישראל אומן בברכה ובהוקרה, ראובן (רובי) ריבלין, ירושלים, תשס"ו, יושב-ראש הכנסת".
ישראל אומן: יש הסמל של מדינת ישראל.
יורי שטרן: יש ירושלים מהצד השני.
אברהם פורז: לכל מטבע יש שני צדדים.
ישראל אומן: זה חשוב.
ישראל אומן: אסור לנו לשכוח את זה.
ישראל אומן: תודה רבה.
ישראל אומן: אני מאוד נרגש.
ישראל אומן: לא הכנתי דברים, לא ידעתי שעלי לדבר כאן, אז לא הכנתי דבר.
ישראל אומן: תוך כדי זה שדיברו כאן באו לי הערות כאן ושם.
ישראל אומן: חלק מהן צעקתי באמצע וחלק מהן הן תגובות שאגיד כאן.
ישראל אומן: קודם כול, תודה רבה על המעמד המרגש הזה, אני חושב שהכנסת צריכה להיות הגוף העליון והקובע והחשוב ביותר במדינה.
ישראל אומן: יש על זה חילוקי דעות, כנראה, אבל אני בעד זה שהכנסת תהיה הגוף העליון במדינה.
ישראל אומן: הוא צריך להיות הכי גבוה.
ישראל אומן: הבנתי שכשבנו את בית המשפט העליון התורמים עמדו על כך שהוא יהיה על מפלס גבוה יותר מהכנסת.
ישראל אומן: על זה אני חולק.
אברהם פורז: גם מגדל ימק"א גבוה יותר, זה לא אומר כלום.
ישראל אומן: ובאמת עשו את זה.
ישראל אומן: אני חולק על המחשבה הזאת.
יורי שטרן: מה שיותר גבוה ייפגע מברק.
ישראל אומן: הכנסת צריכה להיות במקום הגבוה ביותר.
ישראל אומן: אני מאוד מתרגש מהמעמד הזה, שהוא דווקא מטעם הכנסת, שהיא הזרוע הישירה של העם בדמוקרטיה.
ישראל אומן: לא צריך להיות שום דבר גבוה מהכנסת.
ישראל אומן: אני מאוד מתרגש מזה.
ישראל אומן: התרגשתי גם מהאמירה שהפרס הוא קודם כול הצדעה למדע הישראלי.
ישראל אומן: זה נכון.
ישראל אומן: כך אני רואה את זה.
ישראל אומן: העבודה המדעית היא אף פעם לא משהו של יחיד.
ישראל אומן: פרס נובל זה משהו יפה, בסך הכול.
ישראל אומן: זה משהו יפה משום שאנשים מתרגשים מזה.
ישראל אומן: יש כאן ישיבה של ועדת הכנסת, וזה ממקד את תשומת הלב במדע.
ישראל אומן: כך צריך לראות את זה.
ישראל אומן: יש כאן סימבול אחד שקוראים לו ישראל, ג'וני, אבל למעשה הוא סימבול לכל המדע הישראלי ולמדע בעולם.
ישראל אומן: זו הצדעה לא רק למדע הישראלי, אלא גם לתורת המשחקים.
ישראל אומן: זו הפעם השמינית שנותנים פרס נובל לישראלי, וזו הפעם השלישית שנותנים פרס נובל לנושא של תורת המשחקים.
ישראל אומן: אני חושב שזו הצדעה יפה לנושא הזה.
ישראל אומן: שוב, כדי למקד את ההתעניינות, אני רוצה לציין במיוחד שני מדענים שיושבים כאן בחדר, שבמידה רבה העבודה שלי מתבססת על העבודה שלהם.