GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב שטח: רק דבר אחד, ולכן יש לי גם הרבה מאוד הערות לסעיף 16, שאני מחכה לו בכיליון עיניים ובקוצר רוח.
זאב שטח: יוצרים פה איזו שהיא תעודה שהיא לא קיימת וזה גם נאמר בדברים לגבי סעיף 15.
זאב שטח: יש סטנדרט לתעודה, יש סטנדרט בעולם שנקרא 509X.
זאב שטח: זה הסטנדרט המקובל בכל החברות.
זאב שטח: אפשר כמובן להחליט פה כל מיני החלטות.
זאב שטח: אפשר להחליט שאנחנו ניתן תעודות לפי היקף העסקה כמו שנאמר, כמו שאולי גם מפורט בהמשך, אבל הדבר הזה יצריך התארגנות מיוחדת וספציפית להוראות של החוק הזה.
זאב שטח: בתעודות הסטנדרטיות הדבר הזה פשוט לא קיים.
זאב שטח: מה שאני ניסיתי, ואנחנו הפכנו כאן דבר פשוט לדבר מסובך, מה שאני התכוונתי הוא דבר פשוט, שכאשר בפעם הראשונה מנפיקים תעודה, אז צריך לזהות את האדם באופן ודאי ולא לקבל ממנו משהו בדואר.
זאב שטח: כך שיש כל מיני דרגות של תעודות, על זה אפשר באמת להתווכח, אני לא מכיר שיש כל מיני דרגות של תעודות.
מיכאל איתן: התעודות, הגורם המאשר יעשה איזה שהוא תהליך של שיוך.
מיכאל איתן: לנו נוסח בחוק שאומר כי הוא צריך לעשות את זה באמצעים סבירים, ומר זאב שטח אומר: זה לא מספיק, אני רוצה שבן האדם יגיע למשרדים ויבדקו אותו.
מיכאל איתן: שיהיה כתוב כאן במקום המילים "אמצעים סבירים".
זאב שטח: היא הסיפא של המשפט, כי פה כתוב באמצעים סבירים כי הפרטים שבבקשה להנפקת התעודה.
מיכאל איתן: לוודא שאכן השם זה אותו שם.
מיכאל איתן: שהפרטים בבקשה להנפקת התעודה הם נכונים, כלומר, בן אדם שביקש שאני אתן את האישור שלי, הוא יוכל להנפיק תעודות ואני הגורם המאשר של התעודות הללו.
מיכאל איתן: האם כאשר אני צריך לוודא את כל הפרטים באמצעים סבירים, אחד הפרטים שאני צריך לוודא זה גם את הזהות של האדם.
מיכאל איתן: זאת הכוונה.
זאב שטח: המבקש.
זאב שטח: אחרת כל החוק הזה לא שווה כלום.
מיכאל איתן: באמצעים סבירים כי כל הפרטים.
זאב שטח: לי את התעודה לא אימת ולא וידא שמי ששלח לו הוא אכן מי שמתחזה.
זאב שטח: הפרטים שבבקשה יהיו נכונים אבל לא וידאת את הזהות של השולח.
מיכאל איתן: שאלברט אינשטיין שולח והוא נותן תעודה על שם אלברט אינשטיין אז זה הוא וידא?
קריאה: אבל הוא לא וידא שזה אלברט אינשטיין.
זאב שטח: צריך להתייצב עם תעודת זהות.
זאב שטח: חזק וזה יונפק אולי בכל מיני דלפקים של בנקים ורשות הדואר וכדומה.
זאב שטח: לפי הקול שלך ומוכן לסמוך על זה, בבקשה.
זאב שטח: אבל אתה בחוק צריך לחייב.
מיכאל איתן: הברית ליד שגרירות ישראל בארצות הברית ותצלצל.
מיכאל איתן: והאדם משם יצלצל ויגיד: צלצלתי לשגרירות ישראל בארצות הברית וביקשתי את השגריר.
זאב שטח: אמרת אתה צודק, אבל זה האמצעי לקביעת הזהות.
טנה שפניץ: המבקש וכל שאר הפרטים שבבקשה.
מיכאל איתן: הפרטים שלך נכונים.
זאב שטח: שזה באמת אתה.
מיכאל איתן: הבקשה.
מיכאל איתן: יהיה כתוב זהותו.
מיכאל איתן: לדעתי, אם בא הפקיד שצריך להוציא אישור למישהו והוא מקבל באוויר וכתוב שם שפיגל והוא לא בודק, אז הוא לא בדק את הבקשה.
מיכאל איתן: זה לא משנה שהוא גר ברחוב זה וזה, הוא לא וידא שזה הוא.
מיכאל איתן: מינימלית.
זאב שטח: הוא ייתן את החתימה שלך לי.
ורדה וסטהויז: יזהה את המבקש קודם כל.
ורדה וסטהויז: אחר כך בתקנות אם רוצים צריך לקבוע את דרך הזיהוי, ובאמת יש הרבה דרכים.
ורדה וסטהויז: הדרך הכי קשה היא לבוא לגורם המאשר עצמו עם תעודת זהות וכדומה, יש דרכים נוספות, שגרירות, סניפים של בנקים, אני לא יודעת אם נאשר, אבל לא חשוב.
ורדה וסטהויז: יש דרכים שונות ומשונות.
מיכאל איתן: רוצה בשום פנים ואופן שיהיה מצב שידרוש את הגעתו של האדם כחובה, ואת זה לא צריך לחייב.
מיכאל איתן: יכול להיות שבמקרים מסוימים החברה עצמה לא תרצה לעשות את זה אחרת.
מיכאל איתן: אבל שזה לא יהיה כך שעל כל דבר יצטרכו להביא את האדם.
זאב שטח: המאומתת מתייחסת למסמכים שנדרשת חתימה לפי חיקוק.
זאב שטח: כשנדרשת חתימה למסמכים לפי חיקוק, תמיד מגיעים, ואתה פה אומר: תהיה חתימה מאומתת שזה לפי חיקוק ואני לא דורש שהוא יבוא.
זאב שטח: זה מאוד מרחיק לכת מה שאתה עושה.
זאב שטח: פעם אחת שיבוא להראות את הפרצוף שלו.
טנה שפניץ: להתייצב.
טנה שפניץ: אם זה לקנות ספר באמזון אז מספיק בטלפון.
ורדה וסטהויז: במשרד הרשם.
ורדה וסטהויז: אפשר להורות לו להתייצב אצל עורך דין שיאמת את הזהות שלו, אפשר אצל רואה חשבון.
מיכאל איתן: לי שתהיה לו מצלמה אלקטרונית ולי תהיה התמונה שלו מול העיניים, ואני אוכל לראות אותו שם.
מיכאל איתן: ישנם היום העתקים.
מיכאל איתן: אני יכול לשלוף את התמונה ולהגיד: זה כל 5 שנים צריך לחדש רשיון נהיגה, מצטלמים מחדש.
מיכאל איתן: אינני יודע אם זה יהיה, אבל למה להכריח בן אדם לבוא עד אליו למשרד?
ויקטור בוגנים: לנגד עיניו רק את הטכנולוגיה של מר זאב שטח, אלא החוק הזה אמור להיות ניטרלי מבחינה טכנולוגית והוא מאפשר שימוש בטכנולוגיות כאלה ואחרות וגם בטכנולוגיות שיתפתחו בעתיד ואנחנו אפילו היום לא יודעים איך לחשוב עליהם.
ויקטור בוגנים: לכן חשוב מאוד שהניסוח כאן יהיה ככל האפשר מופשט ומנותק מטכנולוגיה כזאת או אחרת וגם שמאפשר גמישות רבה.
ויקטור בוגנים: לדעתי, את ההערות שניתנו כאן צריך לבחון באספקלריה של טכנולוגיה ספציפית.
ויקטור בוגנים: הוא מדבר על תעודה ומדבר על 509X, זה טכנולוגיה מסוימת, תקן מסוים שמדבר על טכנולוגיה ועל תקן וקורא לזה תעודה אלקטרונית וחתימה אלקטרונית, אבל חתימה אלקטרונית יכולה להיות בכל מיני דברים, בכל מיני אמצעים.
מיכאל איתן: על מנת להסיר כל ספק, למרות שבעיני זה בתוכו, והשארנו את המילים "באמצעים סבירים".
ורדה וסטהויז: צריך לכתוב את זה.
ורדה וסטהויז: נכונים, אבל לגבי וידוא הזהות אז ממילא אתם מסמיכים בתקנות לקבוע את הדרכים.
ורדה וסטהויז: כמו שאתה אומר, אם אתה רוצה במצלמה של וידיאו שהוא מראה את תעודת הזהות אז לא צריך.
מיכאל איתן: "זהות" והווידוא יהיה באמצעים סבירים.
מיכאל איתן: האמצעים הסבירים יהיו קשורים בין השאר ומטבע הדברים גם בהיקף העניין, ואם יום אחד כן יהיו חברות שיגידו שהן מוציאות תעודות על עסקאות רק עד גבול מסוים, אז יכול להיות שהווידוא של הזהות יהיה בטכנולוגיה פחות וזה יהיה סביר.
ורדה וסטהויז: בתקנות.
מיכאל איתן: ואני מניח שגם אם לא יהיו תקנות, אז שופט בבית משפט בעל שכל ישר ידע להגיד האם נקטו כאן אמצעים סבירים כן או לא.
ויקטור בוגנים: עמדתך חייבים להתקין תקנות, וכל עוד לא הותקנו תקנות, אז אי אפשר להפעיל את זה.
ויקטור בוגנים: ולפי גישתו של חבר הכנסת מיכאל איתן, התקנות הן רק אופציה, הן רק אפשרות.
ויקטור בוגנים: גם אם לא תהיינה תקנות, לפחות יש לנו איזו שהיא אמת מידה שעל פיה אנחנו יכולים להמשיך להתקיים.
ורדה וסטהויז: שאין להם בעיה ויודעים.
ורדה וסטהויז: זאת בעיה של הגורם המאשר, שהוא כנראה עד שלא יהיו תקנות, ילך למבחן מחמיר, ואת זה אתה הרי לא רוצה.
ויקטור בוגנים: אני בפירוש לא מסכים.
ויקטור בוגנים: ואם אני רוצה הרבה לקוחות ואני רוצה שהזמינות של הלקוחות הללו תהיה נוחה, יעילה, מהירה ונגישה, אז לא ארצה שיבואו לאיזה שהוא מקום, ובוודאי לא למקום מסוים בלבד.
ויקטור בוגנים: בדואר.
ורדה וסטהויז: אשלח אותה.
ויקטור בוגנים: ייתכן מצב שבדברים פעוטי ערך הרמה של הזיהוי שלי באמת תהיה נמוכה ביותר.
ורדה וסטהויז: בפעוטי ערך.
ורדה וסטהויז: לדעת בביטחון.
מאיר ולצוביץ: על אותו זיהוי ועל אותו וידוא שזה אותו אחד שמסר את הפרטים עם אותו אחד שעשה את זה.
מאיר ולצוביץ: יש פה עוד היבט, ברגע שהוא נתן לו אמצעים.
זאב שטח: הוא ממילא יתבצע, כי אם יש לנו ב-DATA BASE של הגורם המאשר את האדם שכבר זיהו אותו פעם אחת, אז יש להניח שפעם שנייה הוא לא יקרא לו שוב, הוא כבר פעם אחת היה, הוא יחדש לו את זה, הוא יתבסס על הזיהוי הקודם.
מיכאל איתן: לקבל את התעודות.
מיכאל איתן: הוא פונה פעם אחת בשנה והוא מקבל אישור למשך שנה שלמה ואז יוצאות אוטומטית התעודות במשך שנה שלמה.
מיכאל איתן: לאחר שנה הוא צריך לבקש אישור מחודש.
מיכאל איתן: וצריך לוודא עוד פעם שזה אותו אדם?
ליהי פלדמן: זהות האדם.
זאב שטח: מטיל פה משהו דווקא נגדי, להטיל עליו כן את חובת הזיהוי.
זאב שטח: איך הוא יעשה את זה?
זאב שטח: בואו לא ניכנס לזה כרגע בדיון, כי אנחנו עכשיו מתחילים להיכנס איך הוא יעשה את זה בפעם הראשונה ואיך הוא יעשה את זה בפעם השנייה.
זאב שטח: חובתו לזהות.
זאב שטח: זיהה בפעם הראשונה, הוא אמר פעם ראשונה אני רוצה שהוא יבוא אלי.
זאב שטח: בפעם השנייה אני כבר יודע שהוא היה והוא רשום אצלי אז לא צריך.
זאב שטח: אבל פה צריך להופיע שחובתו לזהות.
טנה שפניץ: יכולים להיות כל מיני דברים.
מיכאל איתן: לאיבוד והוא לא הודיע.
מיכאל איתן: הוא לא יודע מזה.
מיכאל איתן: אדם שאיבד.
קריאה: שטח.
זאב שטח: חייב להטיל עליו חובה לזהות לפי דעתי ולא העניין של הפרטים נכונים בבקשה, אלא אתה חייב לזהות אותו.
זאב שטח: יבוא פיזית, בבקשה.
זאב שטח: אבל אתה צריך להטיל עליו חובה לזהות.
טנה שפניץ: הפעם האחרונה שזיהית אותו לפעם הבאה, שהיא כעבור שנה או שנתיים?
טנה שפניץ: מה יכול היה לקרות שדורש את הזיהוי החדש?
זאב שטח: יידרש האדם לבוא כי הוא כבר בא לפני שנה ויש להניח שזה נשאר.
זאב שטח: צריך לזהות אותו.
זאב שטח: בפעם השנייה כבר לא צריך.
טנה שפניץ: שזה יעלה כסף?
זאב שטח: תעודה?
זאב שטח: בשנתיים?
זאב שטח: שנייה או פעם שלישית מכיוון שרוצים לזהות את האדם פעם שנייה ושלישית.
זאב שטח: לא מהטעם הזה מנפיקים שוב תעודה.
זאב שטח: מנפיקים שוב תעודה מכיוון שיש הנחה שאנשים הולכים לעולמם, אנשים לא נמצאים וכל מיני דברים כאלה.
זאב שטח: אבל אם אדם הגיש בפעם השנייה בקשה.
זאב שטח: מסכים איתך.
זאב שטח: בפעם השנייה אין צורך שהוא יבוא פיזית.
מיכאל איתן: כבר נגמר, זה לא עובד יותר.
מיכאל איתן: אחרי שנה צריך חדש.
מיכאל איתן: אז הסתכנת בכמה חודשים שזה נעלם ואף אחד לא יודע.
ליהי פלדמן: שלא השתנו הפרטים, כל מיני דברים שיכלו לקרות במהלך השנה.
זאב שטח: לוודא את זהותו.
ליהי פלדמן: כעבור שנה צריך את זה.
מיכאל איתן: יש בבקשה?
מיכאל איתן: מה ההצעה לגבי סעיף 15?
מיכאל איתן: מה התיקונים שאתם תבדקו?
ויקטור בוגנים: ושוב, וזאת ההבחנה בין הגשת הבקשה לגורם המאשר לבין הטרנסקציה הספציפית.
ויקטור בוגנים: מהבלבול בין שני המצבים הללו.
טנה שפניץ: לבין הנפקת התעודה.
זאב שטח: שאנחנו לא נכנסים פה לעסקאות.
ויקטור בוגנים: גדול מהן היו בגלל היעדר ההבחנה הזאת בין ההליך שבו משייכים אדם לחתימה לבין הטרנסקציה הספציפית.
ויקטור בוגנים: נובעים מהבלבול הזה, ולכן צריך איזו שהיא הבהרה שפה מדובר בהליך שבו טרנסקציה מסוימת נעשית.
מיכאל איתן: תעודה אלקטרונית".
מיכאל איתן: המילים "תעודה אלקטרונית" מעידים כאילו יש כל פעם תעודה, ולכן אמרתי שזה היה צריך להיות "תעודות אלקטרוניות", בלשון כללית.
ויקטור בוגנים: בלבול בעניין.
זאב שטח: ופעם אתם מדברים על "בקשה להנפקת התעודה".
מיכאל איתן: להנפקת תעודות.
ליהי פלדמן: מאובטח.
ויקטור בוגנים: זה לא דבר.
ויקטור בוגנים: זה תהליך.
ויקטור בוגנים: זה תהליך מסוים, זה נוהל מסוים.
ויקטור בוגנים: זה לא משהו שתופס מקום בחלל שאני יכול לשייך אותו לאיזה שהוא מרחב, אלא יותר איזה שהוא נוהל, תהליך, פרוצדורה, שיטה וכדומה.
ויקטור בוגנים: דרך אגב, אולי אפילו כדאי היה לכתוב את המילה "תהליך" בהגדרה כדי שזה יהיה ברור.
ויקטור בוגנים: יש הרבה מאוד דברי חקיקה שאכן גם מוסיפים את המילה הזאת, ואנחנו רגילים לחשוב במובנים של תעודת זהות, כלומר, זה דבר ואז אני מציג אותו, ואת התעודה אני מציג וכן הלאה.
ויקטור בוגנים: אבל מדובר כאן בעצם על ביסוס של תהליך מסוים שלאחר מכן אפשר ממנו להפיק הרבה מאוד אישורים.
ויקטור בוגנים: החתימה זה לא כאשר אני בא לגורם המאשר, הוא נותן לי עכשיו איזה שהוא דבר והדבר הזה עכשיו הוא החתימה שלי, אלא זה יותר, הוא נותן לי איזה שהוא אמצעי ושיטה שבאמצעותה אני יכול לעשות את הטרנסקציות הללו ואת האישורים הללו.
ויקטור בוגנים: מעבר לכך, התעודות הקונקרטיות, הרבה מאוד פעמים יש בהן גם תאריך וגם מועד ביצוע העסקה, התעודה הקונקרטית לא ההליך, האישור.
ויקטור בוגנים: ולכן אני חושב שהחוק הזה הוא נועד בעצם להגיד מה מערכת היחסים בין האדם לבין הגורם המאשר במובן של ההתקשרות ביניהם, לא במובן של ביצוע הטרנסקציה הפרטית.
ויקטור בוגנים: זאת לפחות הבנתי.
זאב שטח: לטרנסקציה או לא, וזה ברור שלא.
מיכאל איתן: ומקרוב.
מיכאל איתן: אני רוצה לבקש מנציגי משרד המשפטים להעביר מהר ככל האפשר את החוק מעודכן נכון לרגע זה.
מיכאל איתן: אנחנו נשים את זה באתר וכל אחד יוכל להסתכל ולראות את החוק עם התיקונים שהוכנסו ולרשום לעצמו ולהעיר או באמצעות הדואר האלקטרוני או בישיבה הבאה כאן, אם יש שינויים שלא נעשו כפי שהובנו כאן, או משהו שחסר וצריך להוסיף.
מיכאל איתן: אני מקווה שבישיבה הבאה אנחנו נסיים את הקריאה של החוק ויש לנו עוד ישיבה קבועה גם לאחר מכן.
מיכאל איתן: בישיבה הבאה אני חושב שאנחנו נסיים את הקריאה, ובישיבה הסופית נלך לגרסאות השונות ונחתוך שם לכאן או לכאן, ובעצם, כך אנחנו נסיים את זה.
בשעה 15: אני רוצה מכאן לשלוח את תנחומיי ואת תנחומי הוועדה לפרופסור עדי שמיר, שאמור היה להופיע כאן היום, פרופסור עדי שמיר ממכון וייצמן -אימו נפטרה, והוא הודיע לי שעל כן הוא לא יוכל להגיע; ואנחנו נזמין אותו לישיבה הבאה.
בשעה 15: אני מקדם בברכה את מרב ישראלי.
בשעה 15: היא קיבלה מינוי של יועצת משפטית של ועדת המדע, והיא תלווה את דיוני ועדת המדע.
בשעה 15: היום היא נמצאת כאן בהופעה ראשונה - הופעת בכורה - אבל בכל מה שקשור לחוק החתימה האלקטרונית, גברת שרי אברמוב, שפעלה איתנו עד עכשיו, תשלים את המלאכה - ואני מקווה שבאותה דרך טובה, כפי שעשתה זאת עד היום.
שרי אברמוב: מחשב.
מיכאל איתן: שהייתה בשבוע שעבר, פחדתי להתחייב.
מיכאל איתן: אם הכול יפעל כשורה, כי אז בשבוע הבא נודיע לכל מי שאינם יכולים להגיע להיות נוכחים פיסית, להשתתף איתנו בדיון הווירטואלי.
שרי אברמוב: גורם מאשר יכלול בתעודה אלקטרונית לפחות את הפרטים הבאים:
שרי אברמוב: אישור על אימות חתימתו האלקטרונית המאובטחת של בעל אמצעי החתימה
שרי אברמוב: … של בעל אמצעי החתימה
שרי אברמוב: שמו ומענו של הגורם המאשר לפי דבר …
שרי אברמוב: הגבלות על השימושים המותרים לפי התעודה, ככל שישנן
שרי אברמוב: הפניה למאגר התעודות האלקטרונית הבטלות ב.
שרי אברמוב: השר רשאי לקבוע פרטים נוספים, אשר ייכללו בתעודה האלקטרונית".
מיכאל איתן: בתעודה האלקטרונית באישור ועדה…" האם יש התייחסויות?
בן עזרי: משפטית, שעלתה פה מצדו של מר זאב שטח בפעם הקודמת.
בן עזרי: הוא המתין בסבלנות עד לסעיף 16, והיום אני רואה שהוא איננו נוכח.
בן עזרי: נאמר שיש לתעודות טכנולוגיות תקנים בינלאומיים.
בן עזרי: מכיוון שאנחנו רוצים שהחוק הזה יהיה חוק שיאפשר גם לגורמים מחוץ לארץ לעבוד כגורמים מאשרים בארץ, צריך להביא בחשבון ולוודא שהדרישות שמפורטות בסעיף 16 תואמות לתקנים הנחוצים או השימושיים יותר בתחום הזה.
בן עזרי: אינני יודע אם זה נעשה או לא, אבל מה מבחינת משרד המשפטים?
בן עזרי: יש תקנים בינלאומיים, שבין היתר מפרטים גם מה צריך להיות בתעודות אלקטרוניות באישורי חתימה כאלה - התקנים האלה מפרטים אילו פרטים צריכים להיות בתעודות האלה.
בן עזרי: אנחנו רוצים שלא ייווצר מצב שבו אנחנו בחוק דורשים משהו שאיננו נדרש בתקנים הבינלאומיים, ובכך אנחנו הופכים את זה לגורמים מחוץ לארץ, גורמים גדולים מחוץ לארץ - קשה מאוד להיכנס לשוק הגורמים המאשרים.
ליהי פלדמן: ומאפשר שדות נוספים.
ליהי פלדמן: הטענה שעלתה היא שתוכנות הנפוצות היום לא בהכרח בנויות על כל השדות האלה, אבל אין מניעה טכנולוגית, בעלות ככל הנראה לא גבוהה, להוסיף שדות.
ליהי פלדמן: זה איננו סותר את התקן הבינלאומי שעליו כולם מסתמכים.
ליהי פלדמן: התקן מאפשר את כל אותם פרטים.
מיכאל איתן: של העורך דין אושר בן עזרי היא שתעודה אלקטרונית - על פי החוק כאן - תכלול לפחות את הפרטים הבאים, ואם מחר בבוקר אחת החברות המובילות בעולם שמנפיקה תעודות אלקטרוניות במקום אחר, מנפיקה תעודה אלקטרונית שאין בה מענו של הגורם המאשר, יש שם רק השם, כי אז בארץ לתעודה הזאת אין שום תוקף.
ליהי פלדמן: גורמים שירצו לעבוד מול הארץ, ואותם אנחנו נצטרך לרשום.
ליהי פלדמן: מבחינת גורמים שבאים להירשם, אין מניעה פעילה מצדם לענות לדרישות האלה.
ליהי פלדמן: זה איננו סותר תקן; זה איננו מעורר בעיות טכנולוגיות בלתי פתירות.
ליהי פלדמן: מבחינת הגורמים בחוץ לארץ: מה שיקול דעת הרשם להכיר באותם גורמים?
ליהי פלדמן: וזאת מסכת שיקולים קצת שונה.
מיכאל איתן: שהיא מנפיקה תעודות אלקטרוניות בכל העולם, כמו מיקרוסופט.
מיכאל איתן: כמו שיש היום מעבד תמלילים וורד.
מיכאל איתן: זה כבר הפך להיות מעין תקן בכל העולם - לא ישנו את זה בשביל ישראל, אם אנחנו נחליט.
מיכאל איתן: החברה הזאת משתמשת בתעודות אלקטרוניות, והם יבואו למדינת ישראל; יגידו להם - שנו עכשיו את התעודה.
מיכאל איתן: הם יגידו: אנחנו איננו משנים את התעודה.
מיכאל איתן: וכי אז, מה נעשה?
ליהי פלדמן: בישראל.
ליהי פלדמן: הוא צריך לבוא אל הרשם ולהראות לו שהתוכנה שלו עושה דברים מסוימים - שהפעולות שהוא עושה הן מסוימות.
מיכאל איתן: אולי עולמיות, שיפיקו תעודות אלקטרוניות - שיהיו מוכרות בכל העולם ויפעלו בכל העולם.
מיכאל איתן: השאלה היא אם אצלן בתקן - זאת בעצם השאלה שאנחנו מתחבטים בה - אם אצלן בתקן יהיה שוני לעומת החובה שאנחנו מטילים כאן.
מיכאל איתן: אם כן, אנחנו נמצא את עצמנו במצב שהתעודות שהן יפיקו לא יהיו מוכרות כאן, ואנחנו מבחינתנו בעצם לא נוכל לאפשר להן לפעול בארץ.
טנה שפניץ: קודם כל אותם גורמים שפעילים בארץ, ולגביהם קבענו מה שקבענו.
טנה שפניץ: השאלה השניה היא ההכרה בתעודות בחוץ לארץ, שזה מעורר כמה וכמה בעיות, או תעודות של גורמים מאשרים מחוץ לארץ.
טנה שפניץ: השאלה היא עד כמה אנחנו רואים את הנתונים האלה כקריטיים.
טנה שפניץ: אם מישהו רוצה להיות פעיל בארץ ונרשם בארץ, כי אז אין זה נראה שהדבר צריך להיות כל כך מסובך כמו שמר בועז דולב אומר, שיש להם שדות ריקים שבהם הם יכולים למלא עוד דרישה או שתיים ממה שאנחנו דורשים.
טנה שפניץ: אם אתה עובר על זה, לנו נראה שאלה דברים די יסודיים.
טנה שפניץ: הרי אנחנו נותנים לתעודה הזאת משקל די רציני אחרי שהם קיבלו אישור.
טנה שפניץ: או אז היא צריכה לשקף גם את מי שמסתמך עליה בעיקר.
טנה שפניץ: למשל הוספנו עכשיו את 9.
טנה שפניץ: אפשר לומר שזה איננו חיוני.
טנה שפניץ: ש"אנחנו מפנים את תשומת לבו של המסתמך" בכל זאת, לך ותבדוק אם התעודה הזאת לא בוטלה בינתיים.
טנה שפניץ: אפשר להגיד שזה לא כל כך חשוב, ואם איזה גורם מאשר בחוץ לארץ אינו עושה את זה, אזיי בכל זאת נכיר בו.
טנה שפניץ: אני אינני חושבת שעל הגבלות אפשר לוותר או לוותר על החתימה של הגורם המאשר, או על זהות אותו גורם, אם אנחנו רוצים לפנות אליו.
טנה שפניץ: בעברית.
מיכאל איתן: סעיף 19, ונעשה את סעיף 19 עכשיו.
שרי אברמוב: הרשם ירשום את הגורמים המאשרים מחוץ
שרי אברמוב: זה יהיה פתוח לעיון הציבור.
שרי אברמוב: מאשר מחוץ לישראל שהוכר בידי הרשם ונרשם על ידו לפי סעיף זה, כדין תעודה אלקטרונית שהונפקה על ידי גורם מאשר בישראל לפי חוק זה.
שרי אברמוב: מאשר מחוץ לישראל, לפי סעיף זה".
ליהי פלדמן: - העברית.
ליהי פלדמן: אין זה משהו שאנחנו מתייחסים אליו.
מיכאל איתן: והמתקדם הזה להכרה שהשפה האנגלית בתקשורת הבינלאומית הזאת, יש לה מעמד מסוים לגבי דברים כאלה, או שאני הולך בצעד דרסטי מדיי?
ליהי פלדמן: כאן הוא בעצם שיקול דעת מוחלט לרשם להכיר על סמך תנאים דומים כאלה או אחרים, כפי שייראה לו לנכון באותו זמן.
ליהי פלדמן: אנחנו מציעים כאן להכניס סייג, שלפיו השר יוסמך להתקין תקנות שיאפשרו לו ...
ליהי פלדמן: להכיר, והדבר הזה יוכל להיעשות רק כשאנחנו נתבסס לגבי השיקולים המקובלים בעולם.
ליהי פלדמן: חוקים שונים בעולם מכירים באופציה להכיר בגורמים זרים באופן חד צדדי, אך במקומות רבים הפירוט לגבי ההכרה יתבצע בשלב מאוחר יותר בתקנות שטרם הותקנו בהרבה מקומות.
ליהי פלדמן: מאחר שאנחנו רוצים לעמוד באותם תקנים כפי שמקובל בעולם, ייתכן שעדיף גם כאן, בסעיף 19, לתת הסמכה לשר לאפשר לרשם להכיר בעתיד בגורמים מאשרים זרים.
מיכאל איתן: תקנות.
טנה שפניץ: אחר, אבל ניסינו קצת לראות בחוץ לארץ איך הם עושים את ההכרות האלה.
טנה שפניץ: אני מאוד מוטרדת איך מכירים בתעודה מחוץ לארץ.
טנה שפניץ: והוא בעצם אז כבר צריך להפעיל את שיקול דעתו - ואין לנו כל כך דוגמאות טובות איך עושים את זה במקומות האחרים, ומהם השיקולים…
טנה שפניץ: הגורמים מחוץ לארץ שבאים להירשם אצלנו.
קריאה: אחרים.
טנה שפניץ: חשבנו שאולי עדיף שהם יתבססו שם, ונראה איך הם מכירים בתעודות של מדינות אחרות.
טנה שפניץ: במידה מסוימת גם יכול להיות שיהיו הרבה שיירשמו פה ממילא, ואז הם יעמדו בתנאים שלנו, ולא יהיה כל כך צורך.
טנה שפניץ: אבל, עקרונית, אנחנו חושבים שצריך להכיר.
מיכאל איתן: היא אם אנחנו מאפשרים את שיקול הדעת לרשם או קובעים בחוק שיהיו תקנות, ועל פיהן הרשם יחליט.
טנה שפניץ: צריך להתחיל עכשיו להכיר, ואנחנו עדיין איננו כל כך יודעים איך עושים…
טנה שפניץ: לארץ כשהתקנות יגידו לך להתחיל, מתוך הנחה שעד אז אנחנו כבר נבין יותר איך עושים זאת במדינות אחרות.
ליהי פלדמן: אינה מטרת החוק.
טנה שפניץ: להכיר במישהו או שלא להכיר בו.
מיכאל איתן: מצב די פשוט.
מיכאל איתן: הרשם יודע שהוא צריך לאשר מי שעומד בתנאים דומים, והוא יפרש את הביטוי "דומים".
מיכאל איתן: למה אני צריך להיכנס עכשיו לתקנות, שממילא את אומרת שגם הן אינן מוכנות כרגע, שגם הן לא יגדירו באופן קבוע - אלא לתקופת זמן מסוימת - את המשתנים.
מיכאל איתן: או אז, למה לא להשאיר לרשם?
מיכאל איתן: למה לסרבל עם עוד תקנות, עם עוד פרסומים?
טנה שפניץ: בדיוק לאתר איך מכירים ממדינה למדינה.
טנה שפניץ: צריכה להתחיל להכיר.
מיכאל איתן: דומות למה שקובע לך החוק, ולפי זה תכירי.
מיכאל איתן: מדוע השר יעשה זאת יותר טוב?
טנה שפניץ: כי אני כבר מבין איך עושים את זה במדינות האחרות.
טנה שפניץ: אם עושים הסכם דו צדדי –זו איננה בעיה כל כך גדולה.
טנה שפניץ: אבל אם מחר בא אלי מישהו עם היחסים המתפתחים עם אינדונזיה, ואני צריכה להתחיל - כרשם - להחליט אם התנאים באינדונזיה דומים או לא, השאלה אם יש לי די כלים, אם אני כבר יכולה להטיל את זה על הרשם.
טנה שפניץ: אנחנו הכנסנו את החוק בלי התקנות, והעתקנו את זה, או שיש הוראות די דומות בחוקים אחרים - ולקחנו את זה משם, ומלכתחילה חשבנו שנדע להסתדר.
טנה שפניץ: עכשיו, כשראינו שיותר פירוט לא מצאנו - למשל סינגפור.
טנה שפניץ: בסינגפור עובדים עכשיו על התקנות האלה - איך לעשות את זה.
טנה שפניץ: אין חייבים.
טנה שפניץ: אפשר גם להשאיר את זה כמו שהוא, אבל חשבנו – אולי, ליתר ביטחון.
מרב ישראלי: בודק רק מקרה אינדווידואלי.
מרב ישראלי: הרשם בודק לפי הנוסח הזה של סעיף 19 כל מקרה פרטני לגופו, ובמשך הזמן הוא יגבש גוף של הנחיות כלליות.
טנה שפניץ: איננו צריך להיות כתוב.
טנה שפניץ: הוא צריך לתת תשובה פרטנית.
מרב ישראלי: ברור, יבואו ההנחיות - בין של השר ובין של מישהו אחר.
מרב ישראלי: קודם יבואו התקנות, שיגבשו בעצם אילו שהן הנחיות כלליות לגבי ההכרה, ואז הרשם יפעל על פי התקנות האלה.
מרב ישראלי: אנחנו מבהירים פה שיהיו קודם הנחיות כלליות.
עמי סלע: תקנות שמתארות מה נדרש כדי להיות מוכר לגבי גורם מאשר חיצוני, והרשם עדיין - מסיבות כאלה או אחרות, מינהליות בעיקר - לא אישר אותו.
עמי סלע: מצד אחד יבוא גורם מסתמך ויגיד: הסתמכתי על תעודה אשר לפי התקנות עונה על כל אמות המידה, והגורם המאשר הזה עדיין לא הוכר כמאושר; ואז אנשים עלולים "ליפול בין הכיסאות".
מיכאל איתן: ההכרה של הרשם.
מיכאל איתן: אין אדם יכול להסתמך על דבר שהרשם לא נתן לו את הכרתו.
מיכאל איתן: אני איני חושב שזה הטיעון, ושזאת הבעיה שלנו.
מיכאל איתן: הבעיה שלנו, כפי שאני רואה אותה, היא פשוט סרבול מיותר; בעצם מה שאומר לנו היום משרד המשפטים - הוא שואל את עצמו שאלה אמיתית: איך הרשם יקבע את התנאים?
מיכאל איתן: ואז הוא אומר: בעצם הוא יקבע את זה לפי התקנות שיגדירו לו מרחב כלשהו של שיקול דעתו.
מיכאל איתן: בהיעדר תקנות, מה מרחב שיקול הדעת שלו?
מיכאל איתן: איך הוא יחליט?
מיכאל איתן: מתי הוא יתחיל בפעולתו, בעוד אין הוא יודע את כל התנאים הנדרשים?
מיכאל איתן: התשובה שלי להערות האלה של משרד המשפטים היא כמו של כל יהודי – בשאלה: ומאין השר יידע?
מיכאל איתן: עונה על כך משרד המשפטים: השר יידע משום שהוא יעקוב אחר ההתפתחויות הבינלאומיות.
מיכאל איתן: או אז, אני שואל: אם השר יידע כתוצאה מהתפתחויות בינלאומיות, אזיי גם הרשם יוכל לדעת כתוצאה מהתפתחויות בינלאומיות.
מיכאל איתן: מלבד זה, ההתפתחויות הבינלאומיות לא יעצרו ביום שבו ייקבעו התקנות.
מיכאל איתן: חיש מהר אנחנו נוכל פתאום למצוא שההתפתחויות הבינלאומיות מתקדמות לעומת התקנות, ואז הרשם לא יוכל להפעיל שיקול דעת על פי ההתפתחויות הבינלאומיות - משום שהתקנות יעכבו אותו, וגם התקנת תקנות איננה עניין גמיש לגמרי.
מיכאל איתן: התקנות.
מיכאל איתן: אם משרד המשפטים עומד על כך שיש להתקין תקנות שעל פיהן יפעל הרשם, למרות שאני סבור שהקביעה הזאת אינה נקייה מבעיות ומבירוקרטיה מיותרת, אני מוכן להיעתר לפנייתם.
רפי הוידה: תקן בינלאומי שקרוי 509X-, ומופיעה בו דרישה כי בתעודה אלקטרונית גם יופיע מספר סידורי ייחודי של התעודה; וזה עונה להערה של נציג לשכת עורכי הדין, שתהיה תאימות לדרישות על פי תקן בינלאומי.
רפי הוידה: אני מציע להוסיף בנוסף ל8- הדרישות, גם דרישה של התעודה שיהיה מספר סידורי ייחודי.
רפי הוידה: מה שמבדיל תעודה אחת מהאחרת הוא המספר שלה.
טנה שפניץ: הוא איננו חל.
מיכאל איתן: שמספרו 509X- נדרש ציון של מספר התעודה, ועל כן יש לצרף דרישה זאת לדרישות הקבועות בסעיף 16.
מיכאל איתן: מה אתן אומרות על זה?
טנה שפניץ: מדברים על תנאים.
טנה שפניץ: אם אנחנו נשאיר את הסעיף, הרי ככל שיהיו פחות תנאים הכרחיים, כן ייטב.
ליאור יותם: בוועדה הקודמת.
ליאור יותם: לתעודה דיגיטלית, הדבר הוא - לפי דעתי ולפי דעת המתכננים הבינלאומיים - דבר הכרחי.
מיכאל איתן: התנאים.
ליאור יותם: השימושים המותרים לפי התעודה, ככל שישנן, והגבלות על אחריותו של הגורם המאשר ככל שישנן…".
ליאור יותם: בעניין הזה אני רוצה להביא את המצב הקיים היום בעולם, והוא כך: היום, בתעודה דיגיטלית, קיימת קישורית בצורת קישור לאתר אינטרנט אחר נוסף ציבורי, שניתן לעיון על ידי כל מי שגולש באינטרנט, שבו יש מסמך מסוים המתאר את ההגבלים לגבי אותה תעודה.
ליאור יותם: לדוגמה: הנפקתי תעודה דיגיטלית שאני מכנה אותה "קלאס1-".
ליאור יותם: בתעודה "קלאס1-" אני מבצע זיהוי טלפוני.
ליאור יותם: "קלאס1-" זה זיהוי טלפוני, ו"קלאס2-" זה זיהוי פיסי.
ליאור יותם: זאת אומרת: מי שרוצה לקבל ממני תעודה "קלאס1-", אני מוודא את זהותו באמצעות התקשרות בטלפון, ומי שרוצה לקבל תעודה "קלאס2-" יהיה צריך לבוא אליי למשרד - ואני מזהה אותו פיסית ונותן לו תעודה "קלאס2-".
ליאור יותם: עכשיו אני רוצה להגיד לציבור הרחב, בייחוד לאותם אנשים שהסתמכו על התעודה הדיגיטלית הזאת - אני רוצה לעמוד על ההבדל בין "קלאס1-" לבין "קלאס2-".
ליאור יותם: מה אני עושה?
ליאור יותם: בתעודה "קלאס1-" אני מוסיף קישורית שמכוונת לאיזה שהוא מסמך.
ליאור יותם: דרך אגב, המסמך הזה מוגדר בעולם כ-CPS, שבו נאמר בדיוק מה אני, כגורם המאשר, ביצעתי כדי לאפשר הנפקת תעודת "קלאס1-", ולכן אני ארשום שם באותו אתר, "תעודה קלאס1-" – אני, הגורם המאשר, מתחייב שביצעתי על פי מיטב ידיעתי זיהוי באמצעי טלפוני.
ליאור יותם: כמובן שב"קלאס2-" ארשום שביצעתי זיהוי פיסי.
ליאור יותם: לאחר מכן אני ארשום את ההגבלות לפי ראות עיניי, לגבי כל אחד מהסוגים.
ליאור יותם: 1.
ליאור יותם: נתתי את הדוגמה הזאת כי יש לזה חשיבות, כי ל"קלאס1-" אפשר גם להגיע סתם.
ליאור יותם: אדם גולש באינטרנט ורוצה לראות לצורך ידע כללי מה זה ב-COMSUM "קלאס1-.
ליאור יותם: זה לאו דווקא מתוך התעודה.
ליאור יותם: ציבורי.
ליאור יותם: זה חשוב מאוד להסביר.
ליאור יותם: כל חברה שמוגדרת כ-SARTIFICATE AUTHORITY ציבורי, חייבת להחזיק את אותו קובץ כגורם מאשר בעולם.
ליאור יותם: היא מחויבת להחזיק את אותו CPS.
ליאור יותם: זאת חובה משפטית שחלה על כל גורם מאשר.
ליאור יותם: התעודה אין מתארים שום מגבלות - זה מה שקורה כיום.
ליאור יותם: התעודה הדיגיטלית.
ליאור יותם: אין מתפקידו של הגורם המאשר להחליט - זו אינה חובה.
ליאור יותם: הוא יכול, אם הוא רוצה, להוסיף את זה - אבל זאת איננה חובה של הגורם המאשר להגיד מה מותר ומה אסור לבצע.
טנה שפניץ: אחראי מעבר לסכום הזה.
ליהי פלדמן: מאחריות מעבר לאותן הגבלות שאותו גורם מאשר בחר לקבוע - ובלבד שהוא פרסם את אותן הגבלות, כך שהמסתמך יוכל לראות אותן ולדעת אותן.
ליהי פלדמן: לא די בפרסום ה-CPS, שכולנו יודעים שהוא מסמך ארוך.
מיכאל איתן: התעודה…".
ליהי פלדמן: אליו, הוא מסמך ארוך ומסורבל.