GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עבדאללה זועבי: מה שמייחד את האתר הזה ומאפיין אותו זה שהוא אתר ממשלתי ובעצם כל דף שאתה נמצא בו ואתה לוחץ על כפתור "הדפס", אתה מקבל כל דף שמופיע באתר הזה בפורמט מכתב רשמי של מדינת ישראל, של משרד הבריאות, מה שהופך את הדף הזה לאסמכתא משפטית שמחייבת את הקופה או את בית החולים.
אורי מקלב: מאוד מרשים.
<עבדאללה זועבי: לגבי תרגום אני מתחייב אישית.
<עבדאללה זועבי: אני עובד על זה באופן אישי.
<עבדאללה זועבי: האתר עובר תרגום לשפות רוסית וערבית.
<עבדאללה זועבי: אני בישורת האחרונה.
<עבדאללה זועבי: אני פשוט מתחייב אישית גם בפני הוועדה הזאת להשלים כמה שיותר מהר את התרגום.
<עבדאללה זועבי: אני מאמין שבסוף הרבעון השלישי של השנה הנוכחית אנחנו נסיים את כל עבודת התרגום בשתי השפות, עד סוף ספטמבר.
אורי מקלב: מר הירש, אני הבנתי שאתה פנסיונר של מבקר המדינה.
אורי מקלב: רצית להוסיף בנקודה הזאת משהו?
<יוסף הירש: קודם כל זה מרשים לשמוע את משרד הבריאות.
<יוסף הירש: אני מקווה שזה חלוץ שהולך לפני המחנה ושהוא יהיה מודל לחיקוי לכל המשרדים.
<יוסף הירש: אני אקח לדוגמא רק את משרד הבריאות.
<יוסף הירש: משרד מבקר המדינה התייחס לא מעט גם לנושא של צמצום הפערים הדיגיטליים, גם ב-2014 וגם ב-2016 והוא עשה גם דוחות מעקב.
<יוסף הירש: זה בכלל פרוייקט שהתחיל ב-2001 על ידי סילבן שלום.
<יוסף הירש: חשוב להזכיר את זה.
<יוסף הירש: אני לא רוצה לקלקל לאנשים את התחושה, אבל יש מן אופנה כזאת, אני לא יודע איך לכנות את זה בשפה דיפלומטית, שכשלא מיישמים החלטה אז מקבלים עוד החלטה, אז יפה שביוני 2017 קיבלו החלטה.
<יוסף הירש: זה מצוין ואני באמת מעריך את זה, אבל לזכור את זה שזה כבר פרוייקט שהתחיל מזמן וצריך למהר ולא לנהוג בעצלתיים.
<יוסף הירש: אני רוצה רק להביא דוגמא של משרד הבינוי והשיכון.
<יוסף הירש: משרד מבקר המדינה התייחס בדוח של אי מיצוי זכויות חברתיות.
<יוסף הירש: אני ממשיל את זה, כי מבקר המדינה הנוכחי אכן פועל בנושא של מיצוי זכויות חברתיות והוא כתב דוח בעניין הזה.
<יוסף הירש: אני ממשיך להגדה.
<יוסף הירש: בהגדה יש את הבן שאינו יודע לשאול וזו בדיוק הנקודה שצריך לדאוג לה, לא רק לתמימים שלא יודעים להשתמש באינטרנט, אלא לאלה שגם לא יודעים לשאול.
<יוסף הירש: וזה, דעו לכם, למשל בביטוח הלאומי, וזה הוזכר כאן, יש רשימה של 16,000 מקבלי הבטחת הכנסה שהם חסרי דיור.
<יוסף הירש: יש 50,000 מקבלי קצבת נכות שהם חסרי דיור.
<יוסף הירש: משרד הבינוי והשיכון בעצמו לא יודע על זה, זאת אומרת שכדאי ליידע את משרד הבינוי והשיכון שהוא בעצמו לא יודע.
<יוסף הירש: אני אגיד עוד משהו שחברת הכנסת מלינובסקי מודעת לזה, שגם מי שבסופו של דבר הגיע אל הארץ המובטחת אחרי ארבעים שנות מדבר, לכאורה הגיע אל הארץ המובטחת והוא לכאורה זכאי והוא קיבל תעודת זכאי, לא מממשים לו את הזכאות.
<יוסף הירש: חשוב מאוד לציין את זה.
אורי מקלב: תודה רבה מר הירש.
אורי מקלב: פרופ' טרכטנברג, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: רק מילה אחת, אדוני היושב ראש.
מנואל טרכטנברג: ברכות על הדיון.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להמשיל ולהקביל את מה שצריך לקרות בתחום הזה למה שכב קרה וקורה בתחום של הגנשת - - - של מבני ציבור לבעלי מוגבלויות.
מנואל טרכטנברג: אתם לבטח מודעים לזה.
מנואל טרכטנברג: עברנו מהפכה אדירה בעשור האחרון.
מנואל טרכטנברג: כיום על פי חוק כל מבנה ציבור צריך להיות מונגש לאנשים עם מוגבלויות, הנגשה פיזית.
מנואל טרכטנברג: הכנסת זו דוגמא מצוינת של קיום הדבר הזה.
מנואל טרכטנברג: לא בכל מקום הגענו לרמה של הכנסת, אבל על פי חוק אני כיו"ר ות"ת הייתי צריך לדאוג שכל האוניברסיטאות והמכללות בארץ יהפכו את המהפכה הזאת.
מנואל טרכטנברג: זה דורש השקעות פיזיות אדירות גם בתחבורה הציבורית וכו'.
מנואל טרכטנברג: כיום אדם על כיסא גלגלים, כעיקרון, יכול לגשת לכל מקום בדיוק כמו כל אדם שהולך על הרגליים.
מנואל טרכטנברג: אותו דבר נצטרך לעשות בתחום הדיגיטלי, נגישות דיגיטלית עם כללים, כמו שנקבעו כללים למעליות וכו'.
מנואל טרכטנברג: אנחנו חייבים להתחיל במלאכה הזאת.
<יאיר פרנק: יש תקנות שייכנסו לתוקף.
אורי מקלב: נכנסו ונדחו.
מנואל טרכטנברג: אני מדבר על שחוק שמסתכל קדימה.
מנואל טרכטנברג: אני אתן עוד דוגמא אחת.
מנואל טרכטנברג: חלק מהעניין זה לא רק עניין של תרגום והנגשה אחרת.
מנואל טרכטנברג: חלק זה מגבלות פיזיות של אוכלוסיות, למשל בעיות ראייה.
מנואל טרכטנברג: יש כיום כלים להתמודד עם זה.
מנואל טרכטנברג: <קריאה:> זה חלק מהתקנות.
מנואל טרכטנברג: מה שאני מנסה להגיד, זה לא עניין של תקנות, זה עניין של חוק שצריך לחייב כל גוף, כולל כמו למשל אמרתי על מוסדות להשכלה גבוהה, שכל הנגשה דיגיטלית צריכה להיות זמינה לכל אחד עם פירוט מלא של כל המגבלות.
אורי מקלב: הדברים הם מאוד חשובים.
אורי מקלב: בדיון אחר נשלב את כל הנושא של הנגשה ולראות איך זה מתקדם ואיך זה מיושם ואיך זה מופנם.
אורי מקלב: אתה הנציג של?
<קובי הלפרין: ביטוח לאומי.
אורי מקלב: ממש במשפט.
יוליה מלינובסקי: ומס הכנסה, שני הדברים הכי חשובים אצלנו.
<רונית כהן: אני גם רוצה משפט אחד אחריו.
<רונית כהן: <יוליה מלינובסקי (ישראל ביתנו):> אתם יודעים לקחת ולא יודעים לשלם.
<קובי הלפרין: קובי הלפרין, ביטוח לאומי.
<קובי הלפרין: כל הנושא שאנחנו מתייחסים אליו נכנס תחת הקטגוריה של מיצוי זכויות.
<קובי הלפרין: אני רוצה להוסיף לדיון הזה כמה אלמנטים.
<קובי הלפרין: אחד, אנחנו עושים בדיקה תקופתית של מיצוי זכויות באמצעות מינהל המחקר שלנו לכל גמלה וגמלה.
<קובי הלפרין: הכנסנו את זה גם לתכניות העבודה הממשלתיות, כך שפה אנחנו מדברים על צד הכלים.
<קובי הלפרין: צריך להבין שצד התוצאה זה שיפור במיצוי זכויות ולייצר מבחנים.
<קובי הלפרין: אנחנו עושים את זה והם מפורסמים ואפשר לראות, ודבר אחד, אני חושב שהוא דבר נכון.
<קובי הלפרין: המדידה של הנושא הזה.
<קובי הלפרין: שלושה דברים נוספים.
<קובי הלפרין: אם אני אסתכל על הדיון הזה שהוא מאוד חשוב בצד של הביקוש שאני מסתכל, זאת אומרת בצד של ההיצע הממשלתי יש לנו את הפיתוח של כלי הידע, שזה מה שאנחנו עסוקים בו וחשוב שנעסוק בו.
<קובי הלפרין: בהיבט הזה יש לנו אתר אינטרנט, 12 מיליון כניסות, סימולטורים וכו'.
<קובי הלפרין: יש את הנושא של התיווך של הידע הזה.
<קובי הלפרין: זה שזה באתר זה לא מספיק.
<קובי הלפרין: איך זה מגיע לאוכלוסיה.
<קובי הלפרין: הצד השלישי זה הנושא של האוריינות הדיגיטלית מהצד של האזרח.
<קובי הלפרין: יכול להיות שנעשה, אבל אין מי שיקלוט.
<קובי הלפרין: מהמקום שלנו יש חלומות והממשלה הולכת בשני כיוונים מדהימים של "ישראל דיגיטלית" ורשות התקשוב.
<קובי הלפרין: חשוב גם שנסתכל ונעריך גם את הכיוונים שנעשו וקיימים כבר היום.
<קובי הלפרין: אני רוצה להתייחס למשהו קטן שהוא גדול.
<קובי הלפרין: אתר האינטרנט שלנו שיש לו 12 מיליון כניסות של אזרחים, הוא נותן כלי ידע אדיר עם סימולטורים בדיוק לדברים שהתייחסת אליהם: תגיד מה המצב שלך, מחלה, תאונה, לידה, פטירה, שינוי מצב משפחתי.
<קובי הלפרין: ישר זה פותח את כל הזכויות הרלוונטיות לך לפי קבוצות אוכלוסיה, דברים שהיום קיימים ומשתמשים בהם.
אורי מקלב: אבל לא מה שיש לו במשרדים אחרים.
<קובי הלפרין: עם אפשרות להטבות נלוות במשרדים אחרים.
אורי מקלב: ואיך אתם יודעים?
<קובי הלפרין: אתה עשוי להיות זכאי ל - - - ועם הפנייה.
<קובי הלפרין: הדבר החשוב זה הפרסונליזציה, זה מיצוי הזכויות האישי.
<קובי הלפרין: אנחנו היום עושים הפגשות.
<קובי הלפרין: אישה שילדה, היא מקבלת, בהנחה שיש לנו את כל המידע, את קצבת דמי לידה שלה.
<קובי הלפרין: אדם שהיה במילואים, אנחנו מחוברים עם צה"ל, זאת אומרת כל העולם של מיצוי זכויות אוטומטי, יש לנו מיליונים של כאלה.
<קובי הלפרין: הפריצה זה הפיתוח של הכלים של כל משרד עם תכניות התיווך, כמובן עם האוריינות הדיגיטלית, והפרסונליזציה הזאת של מיצוי זכויות היזום, אנחנו כבר שם.
<קובי הלפרין: נשמח להציג את זה פה.
<קובי הלפרין: כמובן שמה שהוצג פה בתחילה זה קפיצת המדרגה המתכללת של משרדי הממשלה וזו התכנית הגדולה.
אורי מקלב: <יוליה מלינובסקי (ישראל ביתנו):> אמרתי חלום.
אורי מקלב: מאיפה את?
<רונית כהן: אני רונית כהן מחטיבת שירות לקוחות ברשות המיסים.
<רונית כהן: רק תגובה קטנה להערה שלך.
<רונית כהן: אנחנו מכירים את הטענה הזאת שרשות המיסים רק לוקחת ולא נותנת, אז לאחרונה באמת גם אצלנו יש תהליך של מיצוי זכויות גם בעקבות דוח מבקר המדינה.
<רונית כהן: נעשו כבר כמה פעולות, פעולה אחת זה בעצם איתור של אנשים שיש להם איזושהי ודאות גבוהה להחזר מס לפי הנתונים שקיימים אצלנו.
<רונית כהן: כמובן שיש לנו נתונים שאנחנו לא יודעים, אבל בוודאות מאוד גבוהה שאותם אנשים, מגיע להם החזר מס.
<רונית כהן: מה שנעשה אצלנו, פשוט נעשתה פנייה יזומה, מכתבים לאותם אנשים, בואו ותגישו החזר מס, יש לכם סיכוי גבוה לקבל החזר.
אורי מקלב: זה התפרסם, זה באמת יפה מאוד, אבל יש עדיין פער בין מה שאתם יכולים לחייב לאותן זכויות שאני יכול - - -
<רונית כהן: אז אנחנו עכשיו מכסים את הכיוון השני, מנסים באמת להגיע לאיזשהו איזון.
אורי מקלב: אם אני יכול לתבוע שבע שנים אחורנית, אתם יכולים לתבוע ארבע עשרה שנים.
אורי מקלב: <יוליה מלינובסקי (ישראל ביתנו):> במס הכנסה זה שש ושש ובביטוח לאומי זה שבע ושנה.
אורי מקלב: הגשתי הצעת חוק להשוות.
<רונית כהן: אני רוצה לתת עוד דוגמא קטנה אחת.
<רונית כהן: גם אנחנו עכשיו פועלים לקבל מידע מביטוח לאומי באופן מקוון לאנשים שיש להם למשל גמלת ילד נכה או עברו ועדה כללית, וגם לאותם אנשים אנחנו ניזום מכתבים ונגיד להם, מגיע לכם הטבות, פטור רשות, יש להם נקודות זיכוי.
<רונית כהן: לגבי מענק עבודה, רק לעדכן שקיימת אצלנו אפשרות באתר לעשות בדיקה של זכאות.
<רונית כהן: לפי תעודת זהות בן אדם יכול לדעת אם מגיעה לו זכאות.
<רונית כהן: יש גם סימולטור וגם נעשה מכתבים יזומים, כבר הרבה שנים אחורה לאותם אנשים - - -
אורי מקלב: אני יודע שלא מיצינו את כל הדיון.
אורי מקלב: מה שקיבלנו כאן, באמת דברים מרשימים ותכניות.
אורי מקלב: חלק כבר ממש גם אולי בתחילתו של יישום, דברים שהם כבר מעשיים.
אורי מקלב: זה לא הדיון הראשון, גם לא דיון אחרון שאנחנו נעשה.
אורי מקלב: אנחנו נלווה את כל הפעילויות שנעשות.
אורי מקלב: אנחנו נדון גם במשרדים בצורה יותר מורחבת.
אורי מקלב: ראינו את משרד הבריאות.
אורי מקלב: נרצה ללמוד את התהליך הזה יותר מכיוון שכשאנחנו למדים, אז גם הציבור למד.
אורי מקלב: יש לזה גם חשיפה גדולה.
אורי מקלב: התהליכים האלה עם כל מה שנאמר והתכניות ייושמו ויוטמעו.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים במצב הרבה יותר טוב, אבל אנחנו גם נרצה ללוות את הנושא.
אורי מקלב: אני חושב שיש לזה חשיבות.
אורי מקלב: אני מודה לכולם על ההשתתפות ונתראה בדיון הבא.
אורי מקלב: צהריים טובים, חודש טוב, היום א' באב תשע"ז, ה-24 ביולי 2017.
אורי מקלב: על סדר יומנו, עידוד הגעה ירוקה לעבודה באמצעות המרת שיטת השכר.
אורי מקלב: אולי זר שיקרא את הכותרת לא יבין, אבל כשנחשפנו להצעה, אז אנחנו יודעים רק לשבח אותה ולהלל אותה ולפאר אותה מהרבה בחינות.
אורי מקלב: אני לא חושב שיש ויכוח על כך שתחבורה פרטית גורמת היום לעומסים בכבישים, שהם עומסים לא קלים, שעומסים האלה, יש להם השלכות גם על פריון העבודה וגם על השלכות כלכליות קשות ויקרות מאוד.
אורי מקלב: העומסים בכבישים והלחץ בכבישים, אנחנו לא מדברים על הרבה דברים נוספים שהם לא רק ערך מוסף, כמו איכות הסביבה וכדומה.
אורי מקלב: כולם אומרים ואנחנו יודעים שתחבורה ציבורית היא מענה לכול התחלואות ולכול הבעייתיות וההשלכות שיש בריבוי רכבים פרטיים בכבישים.
אורי מקלב: היא גם בטוחה יותר.
אורי מקלב: אנחנו עושים הרבה מאמצים ומשקיעים הרבה מאמצים כדי לחזק את התחבורה הציבורית.
אורי מקלב: מעבר למה שאנחנו עושים ורוצים לקדם אותו, ואנחנו דנים בו ומשקיעים הרבה בקידום התחבורה הציבורית, אנחנו יודעים שאנחנו רוצים גם לעזור לה בדרך של לתעל את האנשים לנסוע בתחבורה ציבורית.
אורי מקלב: עושים את זה בצורת הסברה ובעוד דברים נוספים.
אורי מקלב: דבר שמאוד יכול להשפיע, שגורם לכך שאנשים רוכשים רכב פרטי זה הנושא שהם מקבלים על זה תקציב אחזקת רכב.
אורי מקלב: כדי לקבל אחזקת רכב אתה צריך שבבעלותך יהיה רכב ושאתה בעל רישיון תקף.
אורי מקלב: אנחנו אמרנו בדיון הקודם, מפכ"ל המשטרה הטביע איזו מטבע לשון, "מניעה מצבית".
אורי מקלב: הוא אמר, לשוטרים היום יש ההנחיה - אל תבוא, תתפוס לי את זה שעושה דבר לא בסדר, אל תתפוס את זה שנוהג בלי רישיון, תמנע ממנו כבר להגיע.
אורי מקלב: אל תרוץ אחרי הגנבים, תמנע מהם לעשות את הפשע.
אורי מקלב: המניעה המצבית, שזה היום הדבר הבסיסי שהמפכ"ל החדש מנסה להחדיר ולהטמיע בתוך עבודת המשטרה, עד כדי כך שאני גם משתמש בעניין הזה ואני מדבר על מניעה מצבית.
אורי מקלב: אם רוצים מניעה מצבית ולתגבר את התחבורה הציבורית, אחד הדברים שיכולים מאוד לעזור זה בעצם לעשות חלופה.
אורי מקלב: אתם קוראים לזה הגעה ירוקה לעבודה, שאנשים לא יחויבו כדי לקבל את המרכיב הזה בשכר שנקרא אחזקת רכב, להגיע ברכב, אלא הוא יוכל לקבל את זה גם אם לא יהיה לו את הרכב ובתנאי כמובן שהוא יגיע לעבודה בתחבורה ציבורית.
אורי מקלב: אנחנו נרחיב את זה.
אורי מקלב: יש לזה עוד כמה השלכות, תיקונים שאפשר, אם נוצר בזה השלכות של צורך לפעמים, למי לאשר, אז אנחנו רוצים גם את זה בתוך הצעת החוק.
אורי מקלב: מיטל להבי, סגנית ראש עיריית תל אביב, את שאלת אותי כמה פעמים בעניין הזה.
אורי מקלב: היה דיון בוועדת כלכלה לפני כמה שנים.
אורי מקלב: אתם משקיעים בזה הרבה מאמצים כעיר תל אביב שבאמת היא סובלת הכי הרבה בעניין.
אורי מקלב: אתם עושים הרבה פעילות, גם הסברה, פגישות רבות.
אורי מקלב: אנחנו כאן בוועדה, כשאנחנו דנים הרבה בנושאים האלה חובה ממש לקדם את הנושא הזה.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שיותר מדי זמן עבר לבחינה, לבדיקה.
אורי מקלב: מעכבים את זה.
אורי מקלב: העיכובים כרגע לא מועילים לנו.
אורי מקלב: אם יש עיכובים צריך להתגבר עליהם.
אורי מקלב: צריך למצוא את הדרך.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים ב-2017.
אורי מקלב: החזון למה שעלול לקרות בתחבורה, מכובדי, חבר הכנסת טרכטנברג, הוא חזון של אנשים מומחים, שבעוד כמה שנים אם לא נעשה דברים דרמטיים, אז לא נוכל לזוז בכלל.
אורי מקלב: אנחנו יודעים לעשות את הדברים האלה.
אורי מקלב: כשאני הייתי בוועדת תכנון ובנייה בעיריית ירושלים ותכננו את הרכבת הקלה, אמרו שצריך לדוגמא 100,000 נוסעים ביום כדי שתהיה כלכלית.
אורי מקלב: באו לוועדות התכנון בעיריית ירושלים ואמרו, אנחנו מכירים את זה.
אורי מקלב: אנחנו עכשיו מתכננים במרכז העיר.
אורי מקלב: היה פיתוח של מרכז העיר, תכנון ותכנית תב"עות, תכנית של תב"ע של תכנית בניין עיר על בתים גבוהים, וצמצמו את המספר חניות.
אורי מקלב: שאלנו, למה?
אורי מקלב: בניין גבוה צריך גם.
אורי מקלב: אמרו, לא.
אורי מקלב: אם לא יהיו חניות אנשים ייסעו ברכבת.
אורי מקלב: יש לא מעט בניינים שאין שם חניות כדי שלאנשים לא תהיה חנייה.
אורי מקלב: אני זוכר שהתווכחתי איתם.
אורי מקלב: אמרתי להם, אתם בטוחים שזה נכון?
אורי מקלב: מאיפה אתם יודעים שזה נכון?
אורי מקלב: הם אמרו, באירופה ככה.
אורי מקלב: אמרתי להם, אתם מביאים לי את אירופה?
אורי מקלב: ישראלי יסתובב חצי שעה כדי שהוא יחנה עשרים מטר ליד המכולת שלו, ליד איפה שהוא צריך להיות.
אורי מקלב: הוא חצי שעה יסתובב, העיקר שהוא ימצא.
אורי מקלב: צריך גם את הפסיכולוגיה של האנשים, אבל זה דיון אחר.
אורי מקלב: ברור לכולם שאם יש דבר שההשלכה שלו לגבי השימוש בתחבורה הציבורית, החיסכון שלו בהרבה דברים נלווים, הקלה במשמעות לגבי העומסים בכבישים, המשמעות לגבי אוויר.
אורי מקלב: בסך הכול גם צריך לקחת בחשבון שחלק מהאנשים האלה שקונים רכבים, לא תמיד יש להם את היכולות.
אורי מקלב: שוק יד שנייה שהוא משהו שהוא חי עוד היום, זה בחלק של כאלה שצריכים את זה בשביל אחזקת הרכב ולכן הם קונים גם רכבים שמלכתחילה היינו רוצים שהם יהיו בשימוש, שיש שוק שדורש את זה.
אורי מקלב: מכול הסיבות האלה ועוד סיבות שנשמע היום בדיון, אנחנו מקיימים את הדיון הזה כדי להגיע לתכלית ולקדם.
אורי מקלב: מיטל להבי תציג לנו עם מצגת.
<מיטל להבי: אני קודם כול מודה לך שפתחת את הוועדה לדיון הזה.
<מיטל להבי: אני גם חושבת שהקשר בין מדע וטכנולוגיה לכול ההתעסקות בנושא הזה מאוד חשוב, כי רק הבוקר קראנו שאלון מאסק מתכנן כבר את המנהרה הכי ארוכה לקפסולה שלו וכול ענף הרכב עומד להשתנות וכדאי שכולנו נהיה ערוכים לזה.
<מיטל להבי: בכול אופן זה הדיון, תמריץ להגעה ירוקה.
<מיטל להבי: (הצגת מצגת) הנתונים ידועים.
<מיטל להבי: למעלה מרבע מיליון כלי רכב חדשים.
<מיטל להבי: לפני שבוע נאלץ משרד התחבורה להוסיף סדרה שמינית.
<מיטל להבי: הגידול ברכב פרטי, אמר גם חבר הכנסת מקלב, יוצר את הנזקים – 15 מיליארד בעומסי תנועה, 15 מיליארד באובדן שעות עבודה, 7.5 מיליארד בנזקי בריאות.
<מיטל להבי: זה הכול נזקים עקיפים בדיוק כמו שיש רווחים עקיפים שעליהם הצביע חבר הכנסת טרכטנברג בדוח טרכטנברג שלו, שכול הורדה של 1% של רכב פרטי מהכביש מביאה לנו לתועלת של 400 מיליון בשנה.
<מיטל להבי: עוד משהו שאני רוצה להגיד זה על נושא החנייה.
<מיטל להבי: שר האוצר בכבודו ובעצמו חוקק את תקני החנייה החדשים עכשיו, שהמשמעות שלהם, שבמקום שיהיה לנו מקום חנייה ל-40 מטר, יש לנו מקום חנייה ל-240 מטר.
<מיטל להבי: תחשבו על משרד של 1,000 מטר בתל אביב עם ארבעה מקומות חניה ועם עובדים שאמורים לקבל אחזקת רכב.
<מיטל להבי: זה לא יעבוד, רבותיי, עם תקן החנייה החדש שיש גם למגורים, ירד לאחד לבית אב ואנחנו באמת רוצים לייתר את הרכבים העודפים כדי לעמוד במשימות של השר שלכם.
<מיטל להבי: האבסורד זה שעובדים שהיו מוכנים לוותר על רכב פרטי, מחזיקים רכב ומשתמשים בו רק בגלל ההטבה.
<מיטל להבי: לי יש עובדת בקומה 11 שהייתה מוכנה לוותר על הרכב.
<מיטל להבי: היא באה ברגל, אבל הרכב חונה סתם, גוזל מקום חנייה ליד הבית וגם מקבל חנייה בעירייה, וזה אבסורד, משנות -60.
<מיטל להבי: זה נקרא "ישראבלוף" במערכון של הגששים ואנחנו היום במאה ה-21 וצריך להפסיק את הבלוף הזה.
<מיטל להבי: דעו לכם שמבין הזכאים רק אחוז אחד לא משתמש בזכאות שלו.
<מיטל להבי: 99% מהזכאים מנצלים את הזכאות שלהם, כלומר מחזיקים רכב.
<מיטל להבי: עכשיו השאלה שלנו זה איך שומרים על ההטבה ועל השכר של העובדים, אבל מצד שני לא הופכים אותם לגורם שמוסיף לזיהום, לתחלואה ולאובדן משאבים אדיר.
<מיטל להבי: הכוונה היא לא לפגוע בעובדים.
<מיטל להבי: הכוונה היא לעשות win win לכולם.
<מיטל להבי: אנחנו אומרים, אפשר להמיר את אחזקת הרכב בהגעה ירוקה.
<מיטל להבי: עובד שמשום מה מגיעה לו אחזקת רכב, אם בגלל תקן, אם ברצות הממונה, אני לא מתערבת בתהליכים הפנימיים של כל ארגון.
<מיטל להבי: אותו עובד, ברצות העובד, וולונטרית ניגש למעסיק שלו, לממונה עליו ואומר לו, אני רוצה לוותר על רכב, ואם הממונה מאשר לו, הוא יכול לעבור להגעה ירוקה, קרי לקבל הטבה באותו גובה של אחזקת רכב, שהיא הטבה לא פנסיונית, שלא אמורה להעמיס על החוב האקטוארי אבל אמורה להגדיל לו את הנטו בשכר, להוריד לו את יוקר המחיה ולהוסיף תועלת לציבור, אבל העובד יכול להיפרד מהרכב לטובת תמריץ הגעה ירוקה.
<מיטל להבי: עורך דין אשר חלד עשה לנו מתווה.
<מיטל להבי: המתווה משפטי.
<מיטל להבי: אני חייבת להזכיר אותו כי הוא עשה פה עבודה יוצאת מן הכלל.
<מיטל להבי: הוא גם מוכן ללוות אותנו בהסכמי העבודה ובחקיקה.
<מיטל להבי: הוא פשוט נמצא בחופשה.
<מיטל להבי: המועד נקבע.
<מיטל להבי: הוא לא נמצא פה, אבל אני אומרת, בשלב הראשון אנחנו מדברים על מתווה להסכם שכר קיבוצי וכנראה שנצטרך להגיע לחקיקה.
<מיטל להבי: מה שחשוב להבין זה שזה לא לוקח אגורה מהעובד ולא חוסך שקל למעסיק.
<מיטל להבי: העובד יקבל את אותה תמורה במקום אחזקת רכב, עידוד הגעה ירוקה.
<מיטל להבי: עיריית תל אביב לצורך העניין לא תחסוך בתקציב שלה כסף.
<מיטל להבי: אותו כסף ילך לעובד במקום כנגד אחזקת רכב בגין עידוד הגעה ירוקה לעבודה.
<מיטל להבי: כן מצאנו ש-1% מהזכאים לאחזקת רכב לא מקבלים היום ולכן החוק הזה הוא לא רק סביבתי, הוא גם חברתי.
<מיטל להבי: אנחנו חושבים שעובדים שזכאים ולא מקבלים היום בגלל שאין להם רכב או רישיון, צריכים לקבל אם מגיע להם, ברצות כמובן, ולא מכניסים זכאים שלא זכאים.
<מיטל להבי: הזכאים שזכאים יקבלו ואנחנו נחזיר את הדבר הזה כתוצאה מחיסכון בעלויות חנייה.
<מיטל להבי: היום עיריית תל אביב מוציאה מעל 8 מיליון שקל בשנה לעלויות חנייה ויש לי גם נתונים מעיריות אחרות.
<מיטל להבי: כולנו מוציאים על זה הרבה מאוד כסף.
<מיטל להבי: זה הרעיון.
<מיטל להבי: משרד הגנת הסביבה פה, אז הוא ידבר על דיונים קודמים ועל החלטות ממשלה.
<מיטל להבי: (היו"ר מנואל טרכטנברג)
מנואל טרכטנברג: מיטל, ברשותך.
מנואל טרכטנברג: אני לא בטוח שכולם פה מכירים את הרעיון מעבר לאמירה, אז אולי בשתי מילים תסבירי איך זה יעבוד.
מנואל טרכטנברג: איזה סוג של תגמול שכר או שווה שכר אל מול ההטבה שניתנה על הרכב.
<מיטל להבי: עובד מקבל היום אצלנו בתל אביב, בגלל דרגה, 500 קילומטר, 1,000 קילומטר.
<מיטל להבי: הקילומטראז' מתבטא לסכום בתלוש.
<מיטל להבי: אנחנו אומרים, את אותו סכום יקבל העובד גם אם יגיד, אני כבר לא בעלים על רכב, אני מוותר על הרכב, והוא לא יפגע בשכרו בתלוש.
מנואל טרכטנברג: זה רק בגין הקילומטראז'.
<מיטל להבי: בגין הקילומטראז'.
<מיטל להבי: אני גם אומרת שבגין הביטוח והטסט.
<מיטל להבי: זה צריך להיות עידוד אמיתי.
מנואל טרכטנברג: זהו, כי יש כמה מרכיבים, לכן אני שואל.
<מיטל להבי: יש שלושה מרכיבים.
<מיטל להבי: אנחנו גם ישבנו עם האוצר וחשבנו על זה שכדי שזה לא יחשב תוספת שכר חודשית, אולי ניתן את זה כמענק רבעוני, את הסכומים האלה, אבל הרעיון הוא באמת שהנטו של העובד יגדל כי אין לו הוצאה אמיתית וזה יעודד אותו ויתמרץ אותו לוותר על הרכב בגלל כל המשמעויות הכלכליות.
מנואל טרכטנברג: מה הוא צריך לעשות בפועל מלבד להודיע על כך?
<מיטל להבי: הוא צריך לבוא למעסיק, להגיד לו, אני מבקש לוותר על הרכב, והמעסיק צריך להגיד לו, אני מסכים או לא מסכים.
מנואל טרכטנברג: אבל הוויתור הוא ויתור הצהרתי?
מנואל טרכטנברג: הוא צריך למכור את הרכב?
מנואל טרכטנברג: מה הוא צריך לעשות?
<מיטל להבי: הוא פשוט לא צריך לקנות רכב יותר.
<מיטל להבי: הוא מוותר על הרכב, הוא מוותר על החנייה שהעירייה נותנת לו.
מנואל טרכטנברג: מה שאני מנסה להגיד, לי יש רכב, אני נוסע איתו לעבודה ומקבל את הקילומטראז' הזה.
מנואל טרכטנברג: מחר אני בא לעירייה ואומר, אני ויתרתי על הרכב אבל בעצם אני מחזיק ברכב ואולי נוסע לעבודה עם הרכב.
<מיטל להבי: אם אתה מחזיק ברכב אין לך סיבה להגיד שאתה מוותר, כי אתה מקבל את אותו כסף.
מנואל טרכטנברג: אני נותן את זה לבן שלי.
<מיטל להבי: גם היום אתה יכול לתת לבן שלך את האוטו וגם היום אתה יכול להגיע - - -
מנואל טרכטנברג: אז למה שאני אעשה את הדבר הזה?
<מיטל להבי: כי אתה באמת רוצה לוותר על אוטו.
<מיטל להבי: רק בגלל זה.
מנואל טרכטנברג: זה פותח את האפשרות האמיתית לוותר, אבל אין פה תמרוץ מעבר לזה לוויתור.
<מיטל להבי: לא, אין תמרוץ מעבר לוויתור, למעט העובדה שהנטו שלך יגדל כי לא תהיה לך הוצאה על רכב ולא פחת על רכב ולא הוצאה אמיתית על ביטוח ולא הוצאה אמיתית על טסט.
<מיטל להבי: הנטו שלך יגדל, יוקר המחיה שלך ירד כי ויתרת על הרכב בכלל או על הרכב השני במשפחה, אני כעירייה לא משלמת שקל יותר לאף אחד ואתה לא הפסדת, אבל הרווחת את זה כנטו לשכר שלך.
<מיטל להבי: המשמעות הנוספת שצריך כל הזמן לעשות ולומר, כי האוצר פה מולי, זה שאנחנו לא רוצים שההטבה הזאת תהפוך להיות פנסיונית.
<מיטל להבי: אותם תנאים שלה היום יתפסו גם לעתיד.
<מיטל להבי: אנחנו לא רוצים לשנות לא את מצב המשכורת של העובד, לא את ההוצאה של המעסיק ולא את ההסדרים במשק.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להבין, הסכום בגין הקילומטראז' כיום הוא לא ממוסה?
<ברכה סמו: שיעור אחזקת הרכב שהעובד מקבל היום בשכרו ישמר על דרך של הגעה ירוקה.
<ברכה סמו: אותם סכומים.
<ברכה סמו: הרעיון הוא שהעובד לא יפגע במשכורתו.
מנואל טרכטנברג: לא התעמקתי בנושא הזה.
מנואל טרכטנברג: הסכום הזה שמקבלים בגין אחזקת רכב כיום, הוא ממוסה או לא ממוסה?
<ברכה סמו: הוא ממוסה.
מנואל טרכטנברג: כלומר זה מתווסף לברוטו.
<ברכה סמו: נכון.
מנואל טרכטנברג: ואז הסכום שיינתן הוא מקביל לזה.
מנואל טרכטנברג: הוא לא פנסיוני.
<מיטל להבי: אני עוברת עוד שקף.
<מיטל להבי: אני רק רוצה להראות לכם, באמת יש לי נתונים של עיריית ירושלים, סביב ה-80 מיליון בשנה, של עיריית חיפה סביב ה-50 מיליון בשנה.
<מיטל להבי: אני מדברת על נתונים משנת 2013 כשהתחלתי.
<מיטל להבי: לא נעים לי לנדנד להם כל פעם.
<מיטל להבי: תראו מה קורה בתל אביב, עלייה של כמעט 10% בשנה על אחזקת רכב ולזה אנחנו מוסיפים עוד רכבים ועוד זיהום ועוד צרכי חנייה לעיר שמתפוקקת.
<מיטל להבי: כל מרכז הארץ מתפוקק.
<מיטל להבי: זה פשוט בידיים שלנו.
<מיטל להבי: זה מה שאני רוצה לומר.
<מיטל להבי: למשל בתל אביב עובד יכול היום להתנייד באוטותל ובתל אופן ומחר בקפסולה של אלון מאסק ומחרתיים בתחבורה שיתופית ואני חושבת שגם לארגוני העובדים צריך להיות עניין לקבע את התוספת הזאת בצורה אמיתית ללא קשר לעובדה של רכב או לא רכב, כי אנחנו רוצים לצמצם רכבים גם בגלל תקן החנייה הנמוך וגם בגלל הפיקוק.
מנואל טרכטנברג: אוקי, תודה רבה לך באמת על הצגת הדברים.
מנואל טרכטנברג: הצטרפה אלינו חברת הכנסת תמר זנדברג שפועלת רבות בנושא הזה.
מנואל טרכטנברג: יש כאן נציג/ת של ההסתדרות?
מנואל טרכטנברג: אתה רוצה להתייחס?
מנואל טרכטנברג: תציג את עצמך בבקשה.
<רן קופל: שלום, רן קופל, נציג הסתדרות עובדי המדינה.
<רן קופל: ממה שקראנו וממה שראינו עכשיו את ההצגה, אני רוצה לומר שבאופן כללי ההסתדרות מברכת על כל מה שירוק וכל מה שאקולוגי וכל מה שתורם לסביבה.
<רן קופל: כמו שכתוב לכם בהצעה, מה שחשוב לנו, שהדבר הזה יעשה בשיתוף איתנו בצורה של הסכם קיבוצי, לא בשום צורה אחרת, כי אמנם ההצעה היא יפה וטובה אבל כשיורדים לעומק יש קצת בעיות ורואים שיש קצת עיוותים.
<רן קופל: יש דברים למשל שאנחנו נלחמים עליהם.
מנואל טרכטנברג: כמו מה?
<רן קופל: בהצעה כתוב, מי שקרא את המסמך של אשר חלד בסעיף 18, שהחזר ההוצאות, שלא יחשב בסעיף שכר בתחפושת.
<רן קופל: אני רוצה לומר שאצלנו בהסתדרות אנחנו נלחמים בתופעות כאלה של שכר בתחפושת.
<רן קופל: אנחנו אומרים, הנה שכר בתחפושת.
<רן קופל: בואו תקראו לזה שכר ותשלמו עליו את כל הזכויות הסוציאליות המתאימות.
<קריאה: אבל זה לא שכר.
<רן קופל: אני רק אומר, כי צריך להתייחס לדברים כאלה.
<רן קופל: צריך לראות את זה.
<רן קופל: רעיון נוסף, עולות תהיות, בטח עוד אחרים סביב השולחן שאלו, למה שעובד באמת יוותר על הרכב הפרטי שלו?
<רן קופל: תראו, אולי תיחסך לו איזושהי עלות, אבל הוא מוותר פה על הנוחות ואם לא יהיה תמריץ מעבר, אז אולי זה לא יקרה.
<רן קופל: צריך לחשוב על הדברים האלה.
<רן קופל: במילים אחרות אנחנו אומרים שהרעיון הוא נכון ומבורך.
<רן קופל: בואו נשב להסכם קיבוצי, נדון בכל ההשלכות ובכל הגורמים ונראה איך גם לא פוגעים בעובדים ואפילו מיטיבים איתם וגם משיגים את המטרות של התכנית הזאת.
מנואל טרכטנברג: אוקי, תודה רבה לך, קופל.
תמר זנדברג: אפשר שאלה לנציג?
תמר זנדברג: פשוט האוזן שלנו רגישה כשנציג הסתדרות אומר, אנחנו מברכים, אבל בואו נעשה הסכם קיבוצי.
תמר זנדברג: זה פחות או יותר מה שאמרת.
תמר זנדברג: תן לי רגע לשאול אותך למהות, כי אנחנו יודעים גם מה המשמעות של הסכמים קיבוציים מבחינת המשק ומצד שני מה המשמעות, ובצדק.
תמר זנדברג: אנחנו שתינו שייכות לאותה מפלגה והדבר האחרון שאנחנו נרצה זה לפגוע בזכויות עובדים, אבל שנייה על המהות, אתם כהסתדרות.
תמר זנדברג: מה שאתה אומר לנו זו אמירה כללית, אנחנו רוצים שלא יפגעו.
תמר זנדברג: זה ברור או שבחנתם וראיתם האם בפרטי ההצעה הזו יש דברים שפוגעים או דברים שמיטיבים או דברים, ולדעתי אחד הדברים הכי חשובים והכי משמעותיים ברעיון הזה, זה שזה כרגע רשות, כלומר זו לא חובה, זה וולונטרי.
תמר זנדברג: מי שירצה, מי שיהיה לו שווה, יכול להיות כי הוא גר מספיק רוב לעבודה ויכול להיות כי הנטו, כמו שאתה אומר, יותר חשוב לו הנטו מהנוחות או להיפך, יעשה את השיקול, לכן דווקא הפוך, מה הרבותא פה בהסכם קיבוצי?
תמר זנדברג: אתם בחנתם לגופו של עניין וראיתם האם יש פגיעה פוטנציאלית או משהו כזה?
<רן קופל: אני חייב להתייחס באמת לשאלה הזאת.
<רן קופל: אנחנו קראנו את ההצעה הזאת בעיון רב.
<רן קופל: לא הוגשה בפנינו הצעה מפורטת לראות איך אכן מיישמים את זה.
<רן קופל: ברגע שניגשים לעשות יישום, רואים שהמציאות יותר מורכבת.
<רן קופל: היא קצת יותר מסובכת.
<רן קופל: אולי במקרה הזה כן ואולי לא, אבל לא רוצים לתת גושפנקא לשכר בתחפושת, להפוך אותו לתוספת אחרת.