GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל דובינסקי: תסתכל שיש היום, נגיד, כבר יחידות שיכולות לשבת במכוניות, לוודא שאתה נוהג כמו שצריך, להתריע אם אתה לא נוהג כמו שצריך ואפילו תשלם על זה יותר בביטוח וגם לשלוח עזרה כרגע בזמן אמת כשאותו אקסלרומטר או איזה שהוא חלק בתוך החבילה הזאת הטכנית, יודע להגיד שקרתה תאונה.
<יעל דובינסקי: זה עוד לא לגמרי פה בארץ, בוא נגיד שבארצות הברית זה כבר הרבה יותר מקובל, אבל בוא נגיד שכבר קיימות הטכנולוגיות.
<יעל דובינסקי: הטכנולוגיה קיימת.
<יעל דובינסקי: כשאני עוברת לדבר על מרכז החדשנות אני הולכת לדבר על הדאטה, אף אחד כאן עוד לא דיבר על מה הוא כל המידע, כלומר זאת לפי דעתי מטרה של מרכז חדשנות כזה, זה לבנות גוף ידע ומידע זמן אמת לגבי מה הקהילה צריכה.
<יעל דובינסקי: את הדברים האלה אנחנו כבר יודעים היום לעשות וצריך ללכת לכיוון הזה.
<יעל דובינסקי: אני אתן לכם שתי דוגמאות לחומר למחשבה ובזאת סיכמתי.
<יעל דובינסקי: נתחיל מבניין, תחשבו על זה הבניין הזה, בואו ניקח אפילו את בניין הכנסת, הלוואי שכבניין חכם הוא היה מחצין החוצה סוג של API, כלומר סוג של ממשק שאומר לאחרים 'בואו תפתחו מולנו'.
<יעל דובינסקי: כלומר אנחנו נספר לכם כמה אנשים עם מוגבלויות נמצאים כרגע בבניין, איפה הם נמצאים, האם הם צריכים עזרה, האם אנחנו יכולים לגשת אליהם, מה המידע שאנחנו מקבלים מהם.
<יעל דובינסקי: והסיכום של זה ברמה של חומר למחשבה, תחשבו על כל אחד מאיתנו, כבן אדם שיכול כרגע באמצעות המכשיר להחצין את מה שהוא צריך, בקלות, וגם את המידע שלו, עד כדי אולי בעתיד תיק כלכלי, תיק בריאותי, אבל עכשיו אני כאזרחית מוכנה לשלם על זה כדי לקבל שירות שניתן לי מבניין חכם, מסביבה חכמה, מאזור חכם.
<יעל דובינסקי: רוב העיריות מטפלות בזה היום.
אורי מקלב: בדגש על אנשים עם מוגבלויות?
אורי מקלב: את רואה פער גדול בין הצרכים שלהם לצרכים אחרים אחרי שאנחנו יודעים לזהות אותם?
אורי מקלב: האנשים עם מוגבלויות, כמו שאר הציבורים שנמצאים בבניין ואנחנו רוצים לדעת מה הם עושים.
אורי מקלב: הרי כולנו מוגבלים, אף אחד לא סופרמן וכולנו מוגבלים, יש מוגבל יותר, מוגבל פחות, יש מוגבלויות יותר מאחרים, אבל אנחנו גם ובסופו של דבר ככל שהטכנולוגיה תתקדם ותרחיב ותדע לסנכרן ועוד לעשות פעולות שעוזרות לנו, השאלה אם אפשר יהיה לשלב את בעלי הצרכים המיוחדים או האנשים עם מוגבלויות כעוד פונקציה שאנחנו צריכים לזהות אותה בתוך כל מה שאנחנו עושים לאנשים רגילים.
אורי מקלב: זו בעצם מטרת הדיון שלנו.
<יעל דובינסקי: נכון.
<יעל דובינסקי: והנגישות, אפילו שוב של הבניין הזה, לא נלך רחוק, כדי להגיע לכאן לחדר הזה הלכתי עם כמה אנשים, חלקם בעלי מוגבלויות, חלקם לא, הלכנו במסדרונות, להגיע לכאן - - -
אורי מקלב: יעל, אני רוצה להבין את זה באופן מעשי.
<יעל דובינסקי: בוא נסדר את הבניין.
<יעל דובינסקי: קדימה.
אורי מקלב: אני מתחבר, רציתי להגיד לך לפני המשפט האחרון, יש כאן מישהי שהציעה, לא אני, לא זוכר מי זה, חבר כנסת או מישהו אחר, להפעיל את הווייז בתוך הכנסת.
אורי מקלב: דהיינו, דבר מאוד פשוט, מי שנעלם פה בתוך הכנסת, אפילו אנחנו שנמצאים למעלה מעשר שנים ובוודאי חדשים כל פעם מגלים איזה מסדרונות חדשים, פניות שונות וגם כשאומרים לנו מספר חדר, המספרים כאן כל כך מסובכים, גם אם אומרים לך מספר חדר זה עוד לא אומר לך שום דבר, וגם כשאומרים לך 'אתה צריך לקומת הוועדות', קומת הוועדות, אפשר לחשוב שבסדר בקומת הוועדות אני אסתדר.
אורי מקלב: ועוד ועוד דברים שיש כאן במרחב, הלא ענק, אבל המספיק גדול שיש כאן.
אורי מקלב: בשונה אולי ממקומות אחרים, שאולי אני לא צריך להגיע ממקום למקום, אם אתה נמצא במפעל גדול, אבל הוא נמצא במקום שלו, הוא צריך רק ללכת לחדר האוכל, כאן יש קשר וגם מבקר שמגיע לכאן הוא צריך להגיע לכמה מקומות, הוא לא תמיד מבקר רק במקום אחד.
אורי מקלב: אז דבר פשוט, אנחנו נשים את הווייז לכולם.
<נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, לא צריך את הווייז.
<יעל דובינסקי: יש טכנולוגיה.
<קריאה: יש טכנולוגיה ישראלית - - -
<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו, כאנשים ש - - -
אורי מקלב: לא, אם אתה לא מקבל את הנתונים, אנחנו הווייז, אני מדבר איתך - - - אתה צריך לתת נקודת ציון, איפה אתה נמצא, והוא מכוון אותך.
אורי מקלב: זו טכנולוגיה שאנחנו יכולים לעשות לכולם, אבל ודאי וודאי שהיא יכולה להיות מאוד מאוד מועילה לאנשים עם מוגבלויות.
אורי מקלב: אם זה נכון לכל אחד אז קל וחומר לאנשים עם מוגבלויות, לאנשים האלה שהרבה יותר קשה להגיע ולהסתדר לבד, זה ייתן את המענה.
אורי מקלב: אז אני אומר, השילוב של הצרכים של כולם, שנכון שאולי לבעלי מוגבלויות הצרכים יותר נראים, יותר ברורים, אבל בסופו של דבר בחלק גדול מהדברים אלה הצרכים של כולם.
<קריאה: הרעיון הוא פשוט - - -
אורי מקלב: אדוני, לא מדברים מהיציע.
אורי מקלב: אתה רוצה לשאול שאלה?
אורי מקלב: אתה רוצה רשות דיבור?
<אוהד פורן: לא, מה שאמרו פה, הווייז לעיוורים, שאפשר להשתמש בו.
<אוהד פורן: זה אנחנו, זה right-hear, זה מה שאנחנו עושים.
אורי מקלב: אם תבקש רשות דיבור, אנחנו נאפשר לך, נוכל לתת לך בצורה מסודרת, לא בעמידה וצריך גם בפרוטוקול לרשום את הדברים.
אורי מקלב: יש פה סדר, זה לא מה שנראה לכם שככה - - - תצטרף, אנחנו סך הכול נכבד אותך במה שאתה רוצה להציע לנו.
<ענת לוי: יש פה כיסא, אתה יכול להצטרף.
אורי מקלב: שמואל ווינגלס.
<שמואל ווינגלס: צהריים טובים.
<שמואל ווינגלס: שמואל ווינגלס, מנהל קרן לפיתוח שירותים לנכים, ביטוח לאומי.
<שמואל ווינגלס: משפט אחד על הקרן, אנחנו אחת מחמשת הקרנות של המוסד לביטוח לאומי, עוסקים מזה 40 שנה בהקמה, פיתוח ושדרוג של שירותים לאנשים עם מוגבלות ואנחנו מדברים על כל פן - - -
<קריאה: איך ציבור הנכים לא יודע על כלום?
<קריאה: לפחות הורים לילדים נכים - - -
אורי מקלב: נא לא להפריע למר ווינגלס.
<שמואל ווינגלס: אני אמשיך.
<שמואל ווינגלס: השירותים שלנו הם מכל סוגי השירותים, מהגיל הרך, חינוך מיוחד, דיור, תעסוקה, נגישות, פנאי וספורט וכמובן פיתוח טכנולוגי.
אורי מקלב: ואתה רוצה להציג בפנינו שני מיזמים.
<שמואל ווינגלס: כן, אני רוצה קודם כל להגיד שאנחנו עוסקים בטכנולוגיה בכמה דרכים, קודם כל בהפצת טכנולוגיה, בעשרות מסגרות מדי שנה, מסגרות של הגיל הרך, הרבה מאוד של חינוך מיוחד, מרכזי טיפול לבוגרים, אבל אני לא אפרט יותר מדי כי זה לא הנושא של הדיון.
<שמואל ווינגלס: רציתי לדבר קודם כל על פיתוח הטכנולוגיה שאנחנו עושים וגם על - - -
אורי מקלב: תתחיל רגע עם טכנולוגיה יותר פשוטה.
אורי מקלב: נניח, אם הפיתוח הזה יהיה פיתוח יישומי, לדוגמה, תקלו בקריטריונים של מי שיכול לקבל את זה.
אורי מקלב: ראית כאן, התרשמת, אינו דומה אישור למישהו - - - אבל אם תוכל להתמקד בדבריך, אני רוצה לכוון אותך, גם בנושא של שילוב הטכנולוגיה להשתלבות בעבודה, מה ביטוח לאומי עושה בעניין הזה, כי הוצף כאן בוועדה לא פעם הצורך בטכנולוגיה או הטמעה או תוספת או עזרה, תמריץ, למקומות עבודה או לבעל המוגבלות בעצמו לערכה שהוא יכול לבוא עם זה ולהשתלב במקומות עבודה שאין לו נגישות באופן טבעי.
<שמואל ווינגלס: אוקיי.
<שמואל ווינגלס: אני רק אבהיר שהקרן שלנו מסייעת לארגונים ולשירותים מהמגזר הממשלתי, רשויות מקומיות, עמותות וגם במגזר הפרטי, אין סיוע ברמת הפרטנית כאן, זה לא התפקיד של הקרן שלנו.
<שמואל ווינגלס: אני אתייחס כמובן לשאלתך על הנושא של תעסוקה.
<שמואל ווינגלס: אם תרשה לי, יש לנו קודם כל ערוצים של פיתוח טכנולוגיה חדשה, כחול לבן, יש לנו שותפות עם הרשות לחדשנות, מה שהיה המדען הראשי עד לפני שנה, מיזם שהתחיל ב-2011, אנחנו הצטרפנו ב-2015, והשותפות הזאת באה לפתח טכנולוגיה עם ידע מקומי ולהפוך את זה לנחלת הכלל, גם במדינת ישראל וכמובן גם בחוץ לארץ.
<שמואל ווינגלס: השותפות הזאת, הוועדה הזאת, מקבלת מגוון מאוד מאוד רחב של פניות בנושא של ניידות, תוכנות טיפוליות לילדים עם אוטיזם, התמצאות לעיוורים, רובוטיקה וכן הלאה.
<שמואל ווינגלס: הביקוש למסלול הזה הולך וגובר כל שנה, התנאים לקבלת סיוע של הרשות לחדשנות קודם כל כשמדובר בלפחות 50% ידע, קניין רוחני כאן במדינת ישראל, טכנולוגיות חדשות וגם היתכנות כלכלית.
<שמואל ווינגלס: אנחנו הצטרפנו למיזם הזה כדי לתת את ההיבט השיקומי והתועלת לאנשים עם מוגבלות וכמובן הצרכים של הציבור הישראלי.
אורי מקלב: מה ההיקף התקציבי שלכם?
<שמואל ווינגלס: המיזם הזה הוא 18 מיליון ₪ לשלוש שנים, אנחנו 50% מהמיזם הזה, ב-2018 אנחנו למעשה גומרים את השלב הראשון ואנחנו מקווים מאוד להמשיך את זה יחד עם הרשות.
אורי מקלב: המיזם הזה הוא 36 מיליון.
<שמואל ווינגלס: 6 מיליון כל שנה.
אורי מקלב: לא, שלכם, אבל בסך הכול?
<שמואל ווינגלס: 18 מיליון.
<שמואל ווינגלס: 3 מיליון לשנה מול 3 מיליון של הרשות לחדשנות.
אורי מקלב: זאת אומרת שלכם זה 3 מיליון.
<שמואל ווינגלס: כל שנה, כן.
<שמואל ווינגלס: מיזם נוסף, יחד עם השותפים שלנו כאן מבית חולים אלי"ן, Alynovation.
<שמואל ווינגלס: אלי"ן עוסקת הרבה מאוד שנים במתן פתרונות לילדים עם מוגבלות קשה מאוד, פרוטזות והושבה וניידות ואנחנו יחד איתם לוקחים את הפלטפורמה הזאת והופכים את זה למשהו טכנולוגי, ממש המילה האחרונה של הטכנולוגיה.
<שמואל ווינגלס: הכוונה להרחיב את הפלטפורמה הזו להרבה מאוד ילדים, להשתמש בטכנולוגיה כמו הדפסה תלת ממד ולייצר פתרונות במחיר זול הרבה יותר ממה שקיים בשוק ולאוכלוסיות הרבה יותר גדולות.
<שמואל ווינגלס: הפתיחה של המיזם הזה תהיה בעוד חודש, בתחילת 2018.
<שמואל ווינגלס: יש גם טכנולוגיות שאנחנו לא צריכים לפתח, אנחנו גם עוסקים בהתאמה וגיוס של טכנולוגיות בחוץ לארץ, כי זה גם חשוב לציבור שלנו.
<שמואל ווינגלס: דוגמה מצוינת עשינו עם ידידי נתי ביאליסטוק מהמרכז לעיוור, ההסבה של קוראי מסך מסוג NVDA שזה קורא מסך חינם, פותח על ידי בן אדם עיוור בארצות הברית, וביחד עם השותפים שלנו הסבנו את זה, תרגמנו את זה ועכשיו כל בן אדם יכול להוריד את זה בחינם מאתר של המרכז לעיוור.
<שמואל ווינגלס: זה חיסכון גדול מאוד לארגונים וגם לאנשים לקויי ראייה ועיוורים.
<שמואל ווינגלס: אני עכשיו אגע בשלושה תחומים שהטכנולוגיה למעשה - - -
אורי מקלב: רק אם אפשר קצר.
<שמואל ווינגלס: אז אני אתן דוגמה אחת.
<שמואל ווינגלס: אדוני היושב ראש אמר לפני כן האם הטכנולוגיה לאנשים עם מוגבלות יכולה לשרת גם את הציבור הרחב.
<שמואל ווינגלס: המיזם שלנו עם המרכז לעיוור, הספרייה המרכזית לעיוורים והאוניברסיטה העברית, על תיאור קולי, שזו שיטה שפותחה לפני כמה שנים בארצות הברית ובאנגליה ובעוד מקומות, בא למעשה להשלים את המידע החזותי לעיוורים.
<שמואל ווינגלס: בן אדם עיוור מגיע להופעה או לסרט, הוא שומע את הדיאלוג, אבל את כל המידע החזותי הוא מאבד, בערך 50% מהמידע הוא לא מקבל, ובא המיזם הזה, ויש אנשים שאנחנו הכשרנו יחד עם המרכז לעיוור והאוניברסיטה העברית, איך לעשות תיאור קולי, התיאור שמוסיף את המידע לאנשים עיוורים.
<שמואל ווינגלס: עשינו קורס אחד באוניברסיטה העברית, אנחנו הולכים לעשות קורס נוסף ומשרד העבודה ממש לאחרונה אישר את העיסוק הזה, תיאור קולי, כאחד ה - - -
אורי מקלב: באמת אנחנו יודעים שיש לך עוד מה להוסיף, אבל מקוצר הזמן, רק בחצי משפט, מה אתה מרגיש החסר שלך בתקציב?
אורי מקלב: אם היה לך תקציב, מה הדרישה שיש, או כמה אתה נותן מול הבקשות שיש.
<שמואל ווינגלס: לנושא של הפצת טכנולוגיה מדי שנה לפחות 6-7 מיליון ₪ כל שנה להפצה.
<שמואל ווינגלס: לפיתוח, לשני המיזמים שציינתי, הקצבנו 13 מיליון ₪.
אורי מקלב: זה מתוקצב, מה הדרישה?
אורי מקלב: כמה הפער בין הדרישה לבין התקציב?
<שמואל ווינגלס: הפער גדול מאוד, באופן כללי הפער - - -
אורי מקלב: מעניין אותי לדעת אם יש באמת דרישה גדולה מאוד או אפשרויות להרחיב את זה, מה שאתה פועל ועושה.
<שמואל ווינגלס: אני אגיד באופן כללי, אנחנו מנצלים כבר את התקציב שלנו עד הגרוש האחרון מזה שבע שנים, אנחנו באובר, הדרישות לשירותים שלנו הרבה מעבר לנושא של טכנולוגיה, אנחנו עוסקים בכל התחומים.
<שמואל ווינגלס: אם היה עוד תקציב זה היה בהחלט מסייע.
אורי מקלב: תודה, מר ווינגלס.
אורי מקלב: חבר הכנסת סאלח סעד, בבקשה.
סאלח סעד: אני חושב שכל חברי הוועדה למעשה, לכל חברי הכנסת גם יש רגישות מסוימת, לכם כאן ולאלה שלא נמצאים כאן ואני וגם יושב ראש הוועדה וחברי ועדה נצטרך לעשות הכול ונעשה את הכול על מנת שלפחות אנחנו נהיה נמצאים על המשמר וגם נעזור לכם בנגישות הזאת שאתם דורשים בכל מקום ולכל מקום, כי אתם באמת אנשים מיוחדים שאנחנו רוצים לסייע בכל דבר ועניין.
סאלח סעד: כאן אנחנו נעשה את הכול לרשותכם ולמענכם, במיוחד יושב ראש הוועדה שהוא עושה עבודה מאוד יפה ויסודית בעניין הזה.
אורי מקלב: תודה רבה, עם השותפים המסורים.
אורי מקלב: תודה על הדברים, תודה על העידוד והחיזוק.
אורי מקלב: אני מבקש מרונן גיל אור, מנהל המחלקה לזכויות אדם במשרד החוץ, בבקשה.
<רונן גיל אור: תודה, אדוני, תודה לוועדה על ההזמנה ותודה לנגישות ישראל על היוזמה.
<רונן גיל אור: איזה שהיא פרספקטיבה קצרה בינלאומית.
<רונן גיל אור: אז בעולם יש כמה מכשירים מאוד מרכזיים בתחום הזה של זכויות אדם ונגישות והם מדברים גם עם חדשנות.
<רונן גיל אור: שני מכשירים, האמנה הבינלאומית של האו"ם לזכויות של אנשים עם מוגבלויות משנת 2006, ישראל הצטרפה ב-2012, אני מניח שחלק גדול מהנוכחים פה מכיר את זה.
<רונן גיל אור: גם ב-2015 האו"ם החליט על 17 יעדים לפיתוח בר קיימא שמתוכם יש יעדים של בריאות וחיים טובים, יעדים של חדשנות ויעדים של הקטנת אי השוויון.
<רונן גיל אור: לכול יש משמעות לגבי הפעילות שלנו.
<רונן גיל אור: לישראל יש נכסיות, יש לנו נכס גדול מאוד מבחינת שני האלמנטים האלה של טיפול בזכויות אדם וזכויות אנשים עם מוגבלויות ובנושא של חדשנות ואנחנו עושים בזה שימוש כי חשוב לנו שכרטיס הביקור הישראלי בחוץ לארץ מול ארגונים בינלאומיים ומול מדינות יהיה קשור גם לזכויות אדם בישראל.
<רונן גיל אור: יש לנו גם כמובן, כמו שאתם יודעים, אג'נדה אחרת שמעסיקה אותנו, אבל אנחנו מעשירים מאוד את הנושא הזה של כרטיס הביקור הזה.
<רונן גיל אור: אני גם מזמין כל אחת מהעמותות שנמצאות כאן ואחרים, יש לנו קשר מאוד טוב עם המרכז לעיר בראשות נתי ואחרים, כמובן נגישות ישראל, כמו שאמרנו קודם, לעשות פעולות בינלאומיות, לעשות שיתופי פעולה עם מדינות, עם ארגונים, מדינות כמו גרמניה, ארצות הברית ואחרות.
<רונן גיל אור: אנחנו יכולים לתת הרבה מאוד לעולם ולקבל הרבה מאוד מהעולם בנושאים האלה של נגישות וזכויות אדם.
אורי מקלב: תודה רבה, באמת, גם לכם, במיוחד כשלישראל יש מעמד בנושא חדשנות טכנולוגית, היא ממוקמת במקום גבוה מאוד ומציינים אותה בעניין הזה, אם אנחנו נוכל גם לתעל את זה לכיוון האנשים עם מוגבלויות בשיתוף בינלאומי אני חושב שאנחנו באמת עושים כאן משהו שהוא משלים את היכולת שלנו.
אורי מקלב: ואני רוצה להגיד לך, אני באמת גאה בכך שגופים מסחריים, חברות שמפתחות, באות לפה ואומרים שנכון שהנושא צריך להיות גם כלכלי, אבל אנחנו מוכנים לתרום, רואים את זה כיעד לתרום לאנשים עם מוגבלויות, להיות שותפים בפרויקטים כאלה.
אורי מקלב: צריך לפעמים את המישהו שמחבר בין הדברים וזה באמת מחמם את הלב ואנחנו רואים שככלות הכול זה לא רק הנושא הכלכלי הרווחי, יש פה גם ערכים שמוכנים לתרום אותם, רק אין תמיד את אלה שמחברים או שמכוונים נכון ושיודעים להתאים בין הגופים השונים או בין החברות השונות.
אורי מקלב: כאן אתה מדבר על גופים, שזה ודאי מדינות, שאפשר להפיק מזה הרבה תועלת.
<חן שטרן: אני חן מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, משרד המשפטים.
אורי מקלב: היינו רגילים עד השנה לנוכחותו של מר שמואל יחימוביץ ז"ל.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לציין את זה, אנחנו באמת שולחים תנחומים למשפחה, אדם שליווה אותנו הרבה שנים, מקצועי מאוד, אדם עם יכולות מאוד גבוהות, קידם הרבה, העמיד את הנציבות בסטנדרטים גבוהים מאוד.
אורי מקלב: כפי שגם יובל הזכיר, אבל שמואל ליווה את כל הדיונים, היה יועץ משפטי גם של ועדת העבודה והרווחה, ועדת המשנה בנושא נגישות, תקנות הנגישות.
אורי מקלב: היה מאוד פעיל, פתר את הדברים, היה עם ידע רב, באמת האבדה היא לכולנו, יהי זכרו ברוך, אנחנו שולחים את התנחומים ואנחנו מציינים את תרומתו הרבה לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלת.
<חן שטרן: תודה.
<חן שטרן: הייתה לי הזכות לעבוד עם שמואל ז"ל.
<חן שטרן: אם התחלת, אז אם יורשה לי לציין שהשבוע הנציבות ערכה כנס שהוקדש לכבודו והבת שלו עלתה להגיד דברים ואחד הדברים שהיא אמרה, שאחרי 120, כשהיא תגיע לגן עדן, היא לא תתפלא אם במקום מדרגות תהיה מעלית.
אורי מקלב: אמרו שפעם רצו לעשות מעלית גשר בין גן עדן לבין הגיהינום, אז בגיהינום התקדמו מאוד מהר, הגיעו לחצי, אמרו מי יעשה את זה?
אורי מקלב: אז אמרו שחצי חצי, חצי הגן עדן, חצי הגיהינום והגיהינום התקדמו, הגיעו לחצי ובגן עדן לא היה אף אחד, לא מצאו אף קבלן שם.
אורי מקלב: טוב, רבותיי, זה לא ברצינות.
<חן שטרן: אני אקצר, אני מתמקדת לנושא אחד.
<חן שטרן: בעיניי למה מאוד מאוד חשוב הנושא הזה של כבר בתכנון להנגיש, אנחנו רואים את זה הרבה מאוד עם האינטרנט, שהתשתיות מלכתחילה לא נגישות.
<חן שטרן: מי שלא יודע, ב-26 באוקטובר האחרון עברו התקנות של הנגישות של האינטרנט, בעצם אתרי האינטרנט צריכים להיות נגישים וברגע שהתשתית לא נגישה, קודם כל אנחנו נתקלים בנציבות בהרבה בקשות לפטורים, מה שאומר שהנגישות תהיה פחות טובה דווקא לאוכלוסייה שיכולה לקבל מהאינטרנט הרבה יותר אולי מאוכלוסייה ללא המוגבלות שיכולה לבצע את התפקודים האלה - - -
אורי מקלב: פטורים פרטניים?
<חן שטרן: כן.
אורי מקלב: מאיזה גופים, ממשלתיים או - - -
<חן שטרן: יש פטור שהוא על רקע טכנולוגי, כי ברגע שאי אפשר להנגיש את התשתית אז יש בקשות לפטורים ממכלול גופים, כלומר הרבה מאוד גופים בעצם מבקשים - - -
אורי מקלב: יש פטורים קיימים של דחיות שאנחנו אישרנו לגופים, יש גם היום פטורים - - -
<מיכל שיק הר-טוב: כן, עברה רביזיה בתקנה 35 שעניינה הנגשת אתרי אינטרנט, במסגרתה ניתנו פטורים כלכליים.
<מיכל שיק הר-טוב: כשאנחנו מדברים על נגישות אני הראשונה להגיד שזה הדבר הכי חשוב שיש, אבל בתוך עמי אני חיה ויש גם אילוצים ויש גם מידתיות שאנחנו קצת נדרשים לנקוט בה ויש פטורים כלכליים שניתנו, נגיד לעוסק זעיר או לעוסק שהמחזור שלו הוא 100,000 שקל.
<מיכל שיק הר-טוב: אז אני מניחה ואני מקווה - - -
אורי מקלב: מעבר לעזרה שאתם נותנים לאנשים להקים את האתרים האלה הנגישים, הרי הם זקוקים לעזרה להקים את הגופים, יש היום מנגנון של עזרה?
<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו פה בעמותה, ויובל יושב כאן לידי, מנסים בכל דרך גם בשיתוף עם בנקים ועוד גופים חזקים לעודד קרנות שישקיעו.
<מיכל שיק הר-טוב: אני מאוד מקווה שהטכנולוגיה תהיה כזאת והיא תתקדם באופן כזה שלא נצטרך את הפטורים האלה בעתיד.
אורי מקלב: יכול להיות שאנחנו נייחד דיון גם בעניין הזה, עשינו פעם דיון, נעשה מעקב על האכיפה.
אורי מקלב: נניח כשאין פטור איך אוכפים, מה קורה בשטח, אבל הפרענו לחן באמצע הדברים.
<חן שטרן: האמת שאני דיברתי דווקא על פטור על עניין טכנולוגי, לא על עניין כלכלי, שזה, לשאלתך, משרדי ממשלה לא יכולים לקבל פטור על רקע כלכלי, אבל פטור על עניין טכנולוגי, בגלל שברגע שהתשתית לא נגישה אז אין אפשרות וזה מה שמחזק דווקא פה את העניין הזה שלנו מאוד מאוד חשוב כבר בתכנון, בתכנון של כל אפליקציה, כל טכנולוגיה, מאוד מאוד חשוב לחשוב איך אנחנו מנגישים אותה.
<חן שטרן: אנחנו הולכים יותר ויותר בכיוון הזה לא רק בטכנולוגיות, גם בנושא של חינוך.
<חן שטרן: אנחנו חושבים על זה שאת התשתית אנחנו מבצעים, כלומר במבנה, אנחנו מתחילים לעשות פיר מעליות, מחויבים כבר לשירותי נכים, בין אם אין כרגע תלמיד כדי שכשתהיה הבקשה כבר תהיה הנגישות, כשזה בדיוק הנושא של התשתית, בין אם זה בטכנולוגיה ובין אם זה בנושאים אחרים.
<חן שטרן: אבל בנושא של הנגישות אנחנו חייבים לחשוב על התשתית כי מה שקורה היום, למשל עם האינטרנט, קודם כל ברגע שאין את התשתית הנכונה אז ההנגשה היא פחות טובה כי זה רק חלופות ברגע שאפשרי, דבר שני, זה הרבה יותר יקר, כלומר גם כגוף, ברגע שמלכתחילה אתה חושב אז מלכתחילה זה הרבה יותר זול מאשר כשאתה עושה את זה כטלאים, וזה פחות טוב דווקא לאוכלוסייה שהכי זקוקה לזה.
<חן שטרן: זה בעיניי העניין הזה של בהתחלה, כבר בשלב התכנון, להתייחס לנושא ההנגשה, יש לזה חשיבות עליונה.
אורי מקלב: אלה דברים חשובים מאוד, אבל אי אפשר בלי להתייחס גם לחצי הכוס המלאה, נעשו הרבה דברים, אי אפשר להתעלם, 2018 זה לא 2008 וזה לא 2000, נעשו דברים ובהשקעות לא קטנות.
אורי מקלב: אני החזקתי את תיק החינוך כשהייתי סגן ראש עיריית ירושלים, אני יודע - - - של בית ספר, זה הציף לי את הנושא, זה לא רק מעלית, זה מעלית לכמה כיתות, כל אחד עם התכנון, לא נשארים באותה כיתה כל הזמן, הכיתות ולפעמים האגפים משתנים ולא רק השירותים לנכים.
אורי מקלב: כמה השקענו בגישה לבית הספר, בית ספר שנבנה על רכס, מחסור במגרשים ציבוריים ועוד בגלל אילוצים של תכנון, כשתכננו ומתכננים את בית הספר.
אורי מקלב: נגישות לבית הספר, זו הייתה הוצאה שהייתה מרכיב מאוד מאוד - - - בכוונה וגם באיחול שלא יצטרכו להשתמש בזה, לא שידעו שיש בבית הספר הזה, בתקווה שלא יצטרכו אף פעם להשתמש בכיסא גלגלים, אבל מכינים את זה.
אורי מקלב: צריך להגיד על החלק הזה, שמה שנעשה בעוד דברים, הבאתי דוגמה אחת, שזה דברים חשובים ומה שאנחנו באמת רוצים זה לא לנוח על זרי הדפנה, להתקדם ולראות, והיום דווקא עם הטכנולוגיה, ואני מדבר על נושא אחר עכשיו, לא בפיזי, אפשר להגיע בתכנון נכון ולשלב את זה בשלב ההתחלה ואמרנו שזה גם טוב יותר וגם זול יותר וגם קל יותר.
אורי מקלב: זה דבר חשוב, אנחנו צריכים להכניס את זה למודעות של אנשים וזה חלק מהסיבה שאנחנו היום יושבים.
אורי מקלב: ומכאן אנחנו עוברים לגב' נעמי גפן, סמנכ"ל בית חולים אלי"ן, ירושלים כמובן.
אורי מקלב: ואתם יש לכם שיתוף פעולה?
<נעמי גפן: יש לנו שיתוף פעולה עם הקרנות לביטוח לאומי.
<נעמי גפן: שמי נעמי גפן, מרפאה בעיסוק, סמנכ"ל בית חולים אלי"ן.
אורי מקלב: בית חולים אלי"ן הוא עמותה?
<נעמי גפן: הוא עמותה ציבורית.
אורי מקלב: שלא קשורה להדסה?
<נעמי גפן: קשורה לאף אחד.
<נעמי גפן: אנחנו קיימים כבר 80 שנה בירושלים, יושב פה יושב ראש הוועד שלנו.
אורי מקלב: לפני 45 שנה למדתי בבית וגן והייתי הולך כל שבת מבית וגן עד אלי"ן, יורד ועולה חזרה, כדי לעשות עונג שבת וקבלת שבת עם השוהים במוסד.
אורי מקלב: אנחנו מכירים את זה, שם התחילה הפעילות הציבורית שלי.
<נעמי גפן: אז עוד 40 שנה לפני זה, אנחנו קיימים כבר יותר מ-80 שנה וב-30 השנים האחרונות אנחנו עוסקים בתחום של טכנולוגיה והנגשה ושילוב של ילדים עם צרכים מיוחדים בקהילה.
<נעמי גפן: לשמחתנו פתחנו באמת לאחרונה את מרחב החדשנות במימון של קרנות מביטוח לאומי.
<נעמי גפן: ואם דיברנו על הנושא של תכנון מראש של אביזרים ואפיון, אלה דברים שאנחנו עוסקים במסגרת המרחב ואנחנו רוצים להזמין את האנשים השונים שעוסקים פה, גם בתיכון 'אביב', להיות בקשר איתנו כי אלה דברים שאנחנו עוסקים בהם יום יום.
אורי מקלב: הייתם מודעים לפיתוח הזה שלהם?
<נעמי גפן: כן.
<נעמי גפן: אני יכולה לתת דוגמה של עמותה אחרת, של Wheelchair of Hope, שאפיינו יחד איתם כיסא גלגלים ידני, בעלות של פחות מ-100 דולר, זה משתלב יפה מאוד עם הכיסא הממונע, כשהמטרה של הכיסא הייתה להגיע למקומות שאין להם יכולת לקנות כיסאות גלגלים והכיסא עצמו הוא מאוד עמיד לתנאים קשים.
<נעמי גפן: התקווה שלנו, במרחב החדשנות, זה להתאים את המוצרים, כמו שיובל אמר, עבור ילדים עם צרכים מיוחדים, אבל לקחת את זה שלב אחד נוסף ולהגיע גלובלי.
<נעמי גפן: הרי אם יש פתרון שמתאים לילד עם שיתוק מוחין בישראל, זה גם יכול להתאים לילד באפריקה וגם יכול להתאים באסיה ובכל מקום, לקחת את הרעיונות שאנחנו מפתחים פה במרחב ולהגיע למקומות נוספים.
<נעמי גפן: אנחנו מזמינים את כל מי שיושב פה לעבוד איתנו, אנחנו עוסקים בתחום של ילדים, בשלב שעוד לפני שהם יוצאים לעולם התעסוקה, אבל מכינים אותם, ההכנה מתחילה מגיל מאוד מאוד צעיר ולכן המרחב והפיתוח של הפתרונות וההמצאות שכבר הרבה מאוד שנים אנחנו עוסקים בתחום הזה, אנחנו מזמינים אתכם להיות איתנו בקשר.
<נעמי גפן: תודה.
אורי מקלב: צריך לציין שלבית חולים אלי"ן יש שני חלקים, יש לו גם בעלי מוגבלויות זמניים, כבית חולים שיקומי, ושיש לכם מחלקות שיש שם בעלי מוגבלויות תמידיות.
אורי מקלב: הוא היה קיים אז בזמני.
אורי מקלב: הפנייה שלך יכולה להיות גם על הזמניים, גם הפוך, גם צריך לחשוב עליהם, זה יכול לעזור להם גם בשיקום וגם בריפוי.
<נעמי גפן: ילדים מגיעים אלינו למחלקות של שיקום באמת לתקופות קצרות, שזה יכול להיות חודש, חודשיים, חצי שנה, שנה, שזה נחשב קצר, שבאמת הצרכים משתנים.
<נעמי גפן: יכול להיות שבשלב הראשון הילד מתקשה לאכול וכל האביזרים הקיימים בשוק לא מאפשרים לו לאכול לבד, אז אנחנו נפתח עבורו את המוצר, אבל יחד עם זה יש לנו באמת מחלקות עם אנשים שחיים עם מוגבלות כרונית ואז אנחנו חושבים על מה יכול לתת להם את הפתרון לתפקודים ליום יום.
<נעמי גפן: למשל פיתחנו לאחרונה מדפדף כשר עבור אישה שרצתה בשבת להיות מסוגלת להתפלל.
<נעמי גפן: יש מדפדפים, אבל הם חשמליים והיא רצתה פתרון אחר.
<נעמי גפן: היה ילד שהגיע לגיל מצוות שרצה להניח את הכיפה ולהניח תפילין על הראש, פיתחנו עבורו מוצר במסגרת של מרחב החדשנות, מתקן שמאפשר לו לשים את הטלית על הראש.
אורי מקלב: רצית להוסיף?
<צבי גינוסר: כן, צבי גינוסר, אני יושב ראש בית החולים.
<צבי גינוסר: רק להדגיש מילה אחת של ייחודיות בנושא של פיתוח טכנולוגי לילדים.
<צבי גינוסר: ילדים מיישמים טכנולוגיות, כמו שאנחנו יודעים, הרבה יותר מהר מכולם, אבל כל ילד יהיה יום אחד מבוגר, לכן מה שאנחנו עושים היום בבית החולים, המיזם ששמואל הזכיר שנקרא Alynovation, פירושו לפתח טכנולוגיות ומוצרים לשיקום ילדים בכך שהם יחזרו כמה שיותר מהר הביתה, לקהילה, למשפחה, ובעצם שם השיקום האידיאלי.
<צבי גינוסר: ואני מזמין אותך, בתור אחד שהיה שם מספיק פעמים, לבוא לראות את זה, אנחנו נשמח להראות לך מה קורה שם, אלה דברים מדהימים.
אורי מקלב: אכן, זה גם נוסטלגיה, אבל צריך לציין את מה שאתם אומרים, שהיעדים שלכם זה לא רק צרכים פיזיים הכרחיים, אלא צרכים אנושיים חברתיים סביבתיים, משאלות כזה, זאת אומרת שילוב.
אורי מקלב: אפשר אולי לחיות בלי העזרים שאתם מדברים והפיתוחים שאתם עושים, אבל אתם רואים את היעד בסך הכול, וזה מה שצריך לציין, על כל אחד בהתאמה או בצרכים שאפשר להגיד שיש לכל אחד ואין מישהו אחר, הגם שיכול להיות שבהגדרה זה דברים קצת מיוחדים, אולי אפשר להסתדר בלי זה.
אורי מקלב: אבל לכל אחד יש את הרצונות שלו, שזה לא רק משאלה אחת, זה בעצם נותן לו את החיות, את מה שהוא צריך, את הצרכים שלו, כמו שבן אדם רוצה לחיות על אף המוגבלות שלו.
אורי מקלב: כל אחד רואה את החיים שלו בצורה שהוא רואה אותה ולאפשר לו את זה בצורה שהוא רוצה אותם.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מעריכים וטוב שיש לנו את ההזדמנות הזאת, לא רק לשמוע את הפיתוחים שלכם, אלא גם רואים מי האנשים שפועלים סביב הדבר הזה וזה עוד ערך מוסף שאנחנו מקבלים בישיבה הזו, שהיא חשובה מאוד וערכית מאוד.
אורי מקלב: אני רק אומר לפני זה, הזמן.
אורי מקלב: אין טכנולוגיה שמושכת את הזמן אחורה?
אורי מקלב: אולי בכל אופן אנחנו ניתן לאורי כהן לעשות משהו בעניין הזה.
<אורי כהן: אתם פונים דווקא לבית ספר, עם כל הארגונים?
אורי מקלב: טליה אבירן, בבקשה.
<טליה אבירן: כן, שלום.
<טליה אבירן: אני מומחית בתחום של ממשק משתמש ונגישות טכנולוגית, גם עבדתי בארצות הברית ועובדת בקשר עם עמותת נגישות ישראל.
<טליה אבירן: אני רוצה דווקא להתייחס למה שחן אמרה קודם, מהנציבות, מכיוון שחדשנות זה דבר מדהים והיא קיימת והיא תהיה קיימת כל הזמן, אסור לשכוח שבחיי היום יום שלנו היום יש לנו את אתרי האינטרנט, יש לנו את כל משרדי הממשלה, שבעצם כל אחד עומד בפני עצמו ותוהה ומחפש פתרון, כל אחד עם הטכנולוגיה שלו, איך הם הולכים להנגיש את זה.
<טליה אבירן: מה שאני חושבת שכדאי, כמדינה כל כך קטנה, אנחנו מדינה קטנה מאוד, כשהייתי בארצות הברית אז שם כל סטייט הרבה יותר גדול מכל מדינת ישראל, אנחנו כל כך קטנים, יש אפשרות גם דרך עמותת נגישות ישראל אולי להקים איזה שהוא מרכז, וגם אתה שאלת את זה, להנחות בצורה מרכזית איך אנחנו מנגישים, לבנות רכיבים נגישים לכולם, שכולם יכולים להשתמש בזה, שיהיה מאגר אחד של ידע שיודע לתת שירותים לכל משרדי הממשלה וגם לגופים פרטיים, איך עושים נגישות, מאיפה מתחילים.
<טליה אבירן: להתחיל להכניס את נושא הנגישות בדנ"א של כל ארגון, מה אנחנו עושים כדי להנגיש.
<טליה אבירן: ברגע שיש לך רכיבים נגישים מהתחלה וכולם משתמשים באותם רכיבים אז - - -
אורי מקלב: את מדברת יותר על מודעות.
<טליה אבירן: לא, אני לא מדברת על מודעות, אני מדברת על תכלס, לבנות תשתית, לבנות - - -