GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: יש לכם משנה סדורה?
<נתי שוברט: אנחנו עוקבים אחרי מה שקורה בחו"ל.
<נתי שוברט: אגב, התעשייה מכתיבה את הדברים, זה לא אנחנו, בתחום הרחפנים בכל המקומות שזה מותר לפעולה, אני מדבר עכשיו רק מבחינת תדרים, לא מדבר מבחינות אחרות, כל הרחפנים פועלים בתחומים שהם ללא רישוי, הווה אומר אם זה מתאים לרגולציה של אותה מדינה, של אותו גוף שמוסמך על ניהול הספקטרום, אם זה פועל בהתאם אז זה פטור מרישוי, כל אחד יכול להשתמש בזה ומה שיקרה אחר כך, אם זה יגרום להפרעות או לא, מטבע הדברים - - -
אורי מקלב: אבל אם יהיה ריבוי משתמשים?
<נתי שוברט: אז יהיה ריבוי משתמשים.
<נתי שוברט: אני אתן לך דוגמה, אנחנו פה בכנסת, יש wi fi, wi fi קיים לא רק בכנסת, גם אצל הרבה מאוד אזרחים, ככל שהשימוש ב- wi fiגובר, זה תחום ש הוא ללא רישוי, הווה אומר שהוא לא מוגן מהפרעות ואפשר להפריע לו.
<נתי שוברט: אם יהיה ריבוי משתמשים אז בסוף יתחילו להיות הפרעות.
<נתי שוברט: אבל זה היתרון בתדרים האלה, שהם לא כרוכים ברישיון, הם לא כרוכים גם בתשלום אגרה עבור הרישיון, עבור הקצאת התדר ולכן כל העולם הולך לכיוון הזה.
אורי מקלב: נסתפק עכשיו בדברים האלה.
<נתי שוברט: אבל יש לי עוד דבר חשוב להוסיף.
<נתי שוברט: יש פה גופים, גם אזרחיים וגם ביטחוניים, שפועלים גם בצד השני על מנת להגן מפני פעולות לא רצויות של רחפנים בין אם הן ביטחוניות, בעיקר ביטחוניות ואחרות.
אורי מקלב: חוסמים?
<נתי שוברט: רוצים לחסום.
<נתי שוברט: כוועדת תדרים, שאני מדבר בשמה, אנחנו פועלים עם הגופים שחברים בוועדה על מנת לקבוע את הכללים לכל גוף לחוד מה מותר לו, באיזה אמצעים מותר לו להשתמש, איפה מותר לו להשתמש ואיך להפעיל אותם, כיוון שזה דבר שבאמת הפעולה שלו היא מנוגדת בעצם לתפיסת הרעיון שזה תדר חופשי, שכל אחד יכול להשתמש בו.
<נתי שוברט: אז אני פה קורא לכל מי שנמצא כאן, ואני מניח שזה הרבה אנשים פה מהתחום, כל פעילות כזאת צריכה להגיע אלינו למשרד התקשורת.
אורי מקלב: איך נעשית הפעילות שלכם?
אורי מקלב: אם אתה יכול לפשט את זה לחורני כמוני, איך נעשית החסימה הזאת?
<נתי שוברט: יש כל מיני שיטות, יש פה אנשים שמתמצאים בזה יותר טוב מאיתנו, אבל למשל אחת מהאפשרויות זה - - -
אורי מקלב: זה שיבוש או נטרול - - -
<נתי שוברט: זה נגיד הפרעה - - -
אורי מקלב: זה צריך כל פעם פעולה אקטיבית או שאפשר - - -
<נתי שוברט: פעולה אקטיבית.
<נתי שוברט: נניח אחת האפשרויות - - -
אורי מקלב: אני פשוט רוצה את הנושא הזה, כולל מה שהזכרתי קודם, הנטרול על ידי לייזר או על ידי שיבוש טכנולוגיה, אני רואה את הכול כצריך להיכנס להגדרה גם עתידית.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שאלה דברים שיהיו עוד הרבה שנים, הניסיון אומר לנו, זה יהיה מאוד מהר, הדברים האלה.
<נתי שוברט: אחד מהדברים הבסיסיים שיש ברחפן זה יכולת הניווט שלו לפי קליטת מיקום על בסיס לוויינים, נגיד ג'י פי אס.
<נתי שוברט: למרות שיש גם מערכות אחרות, אבל ג'י פי אס זה הכי מוכר.
<נתי שוברט: אם גוף שצריך או מותר לו לצורך העניין, הוא חייב למנוע התקרבות של רחפן לאיזה שהוא אזור, הוא מצליח לשבש לו את הקליטה של הג'י פי אס, למשל זה אמצעי טכנולוגי שיכול למנוע מרחפן להגיע למקום שלא רוצים שהוא יגיע.
אורי מקלב: זאת אומרת השימוש הזה לגופים ביטחוניים, יש בו אסדרה ויש בו חוקים?
<בני דוידור: יש בו אסדרה.
אורי מקלב: אתה אומר שיש אסדרה ויש איסור - - -
<נתי שוברט: היום, בלי אישור של ועדת תדרים אסור לעשות - - -
אורי מקלב: אנחנו נקיים על זה דיון קצת יותר רחב.
<בני דוידור: אני רוצה לתת פה אזהרה בעניין הזה.
<בני דוידור: האיסור הזה, חסימה של תדר תקשורת, מפריע להרבה מאוד דברים אחרים.
<בני דוידור: הדוגמה שנתן פה נתי, זה משבש את התעופה בארץ במטוסים גדולים.
<בני דוידור: אז האיזון בין המניעה, המניעה של הטסה של רחפנים, כלומר עצירת הרחפן לעומת הנזק שיכול להיגרם למול זה, צריך לעשות את זה בצורה מאוד מאוד שקולה.
אורי מקלב: אריאל מיחידת החילוץ של ים המלח.
<אריאל צנטנר: שלום, רציתי רק להעלות מודעות לעניין שיותר נוגע לצרכים של יחידות חילוץ ואולי פחות לאנשים אחרים.
<אריאל צנטנר: כמו שהיושב ראש הזכיר קודם, ראינו גם בחוץ לארץ שנפוץ העניין הזה של להשתמש ברחפנים לחפש אנשים.
<אריאל צנטנר: אצלנו כשאנחנו מקבלים הודעה על מישהו שהולך לאיבוד במדבר או שתקוע על צוק אז אנחנו בעצם במרוץ נגד השעון להגיע אליו כמה שיותר מהר לפני שהוא יתייבש, ימות, ייפול, יקפא מקור, תלוי במזג האוויר, הזמן הוא מאוד חשוב לנו.
<אריאל צנטנר: סריקות רגליות לוקחות לפעמים שעות, יש מקרים שאנחנו מחפשים גם 12 שעות בן אדם וברור לנו ששימוש ברחפן לצרכים כאלה מאוד יכול לקצר זמנים.
<אריאל צנטנר: גם ביום שישי האחרון היה חילוץ, מי ששמע, על צוק בעין גדי, מישהו היה תקוע שם למעלה.
<אריאל צנטנר: שעתיים ומשהו חיפשו אותו במשקפת במרחק שרחפן היה מגיע אליו בקלות ומציל חיים במיידי.
אורי מקלב: כמה אתם מחזיקים?
<אריאל צנטנר: כרגע אנחנו לא מחזיקים, יש לנו קטנים שאנחנו מתאמנים עליהם, אין לנו עדיין - - -
אורי מקלב: אם אתם מחפשים תרומה.
אורי מקלב: במסגרת הזאת אסור לי, אבל הייתי עוזר.
<אריאל צנטנר: הבעיה שלנו היא לא העניין של התרומה, הבעיה שלנו היא יותר הבעיה של הרגולציה של החוק, לכן אני פה.
אורי מקלב: צריך לחשוב, והדברים האלה אין ספק שאנחנו - - -
<בני דוידור: עשינו הקלה מאוד משמעותית לכלים הקטנים.
<אריאל צנטנר: העניין שאני רוצה לגעת בו זה שהחוק, איך שאני מכיר אותו היום, הוא יותר נוגע למי שרוצה לצלם פנאי, או מסחרי, רוצה לצלם את הילדים בפארק, בחתונה, אולי בניין בוער, טווחים קצרים, לכן הוא גם מוגבל מאוד במרחק, ל-500 מטרים, לגובה קטן.
<אריאל צנטנר: כשאני מגיע למדבר, אם אני רוצה בצוק הקרוב למצוא משהו שתלוי שם, לפחות 300 מטר גובה וקילומטר וחצי פנימה.
<אריאל צנטנר: עכשיו, מעל פני השטח זה לא 300 מטר, מספיק ה-100 מטר, אבל קילומטר, שניים, שלושה, פחות מזה אין לך מה לחפש אנשים.
<אריאל צנטנר: 500 מטר, אני הולך ברגל ומוצא אותם.
<אריאל צנטנר: אני חושב שצריך אולי איזה החרגה בענייני חילוץ.
אורי מקלב: יהיה אפשר להפגיש ביניכם בצרכים האלה כדי שנדע איך לעשות אסדרה מתאימה גם למקרי חירום?
<בני דוידור: לא צריך את יושב ראש הוועדה בשביל להיפגש איתם.
אורי מקלב: נפגשת איתם?
<בני דוידור: שיפנו אלינו ו - - -
אורי מקלב: אני מציע עכשיו, אני מתווך, לא בנוכחותי.
אורי מקלב: אני מציע באמת שבמסגרת הזאת נעשה פגישה, נדמה לי שעוד גופים - - - אתם שייכים לאיחוד הצלה?
<אריאל צנטנר: אנחנו קשורים לכל יחידות החילוץ בארץ, יש הרבה יחידות חילוץ.
אורי מקלב: אני מציע, לא רק עם - - - יש מה שמאפיין אותם, יש מאפיין גופים אחרים.
אורי מקלב: אני חושב שליצור איזה ישיבה של הגופים מה שנקרא הוולונטריים, לא הרשמיים דווקא, הגופים הוולונטריים שעסוקים ביום יום באיתור, בעזרה, בתמיכה, שפונים אליהם ושהם פועלים, אנחנו רואים פעילות מאוד מבורכת ואנחנו יודעים שיש מאות, אלפים אולי, שמתנדבים שפועלים בכל מיני מסגרות של יחידות הצלה או גופי הצלה וחירום ועזרה, שאולי אפשר לעשות מפגש איתם, לשמוע מה יש להם להגיד בעניין הזה.
אורי מקלב: זה יגיע אליהם מאוד מהר, אם כבר לא נמצא בעניין.
אורי מקלב: בבקשה, רן קליינר, מנכ"ל 'עם הרוח'.
אורי מקלב: לאחריו, ארז סימון ואחרי זה גדעון מרמלשטיין.
אורי מקלב: שב כאן, שלא נתעכב.
<רן קליינר: שלום, תודה ליושב ראש הוועדה.
<רן קליינר: רן קליינר, מנכ"ל של חברת עם הרוח.
אורי מקלב: ספר לנו משהו על החברה הזאת.
<רן קליינר: דיברתי פה גם בוועדה הראשונה, אנחנו עוסקים בעיקר ברישוי, עוזרים לחברות להשיג את הרישיון הנדרש מהם וכל מה שצריך בענייני נוהלי הטיסה וכו', אנחנו עוסקים גם בהדרכה במסגרת האקדמיה לרחפנים, עושים קורסים למטיסים וגם אני מארגן את כנס הרחפנים.
אורי מקלב: אתם מרגישים את ההקלות שיש?
<רן קליינר: בהחלט.
<רן קליינר: יש לנו עכשיו קורס ראשון שעומד להסתיים, קורס חדש, הרבה יותר קצר, העלות שלו יותר קטנה, גם מצדנו, כי אנחנו צריכים ללמד הרבה פחות, מאוד ממוקד לתחום הרחפנים.
<רן קליינר: זאת אומרת נעשה פה שינוי מאוד משמעותי.
אורי מקלב: מי הלקוחות שלכם?
<רן קליינר: מאוד מגוון.
<רן קליינר: הקורס עכשיו, אני אתן דוגמה, יש חבר'ה מתעשיות ביטחוניות, משירות בתי הסוהר, מרשות הכנרת, צלמים פרטיים.
אורי מקלב: שמה אתם מלמדים אותם בקורס הזה?
<רן קליינר: אנחנו מכינים אותם למבחן של רת"א.
<רן קליינר: רשות התעופה פרסמה סילבוס חדש לקורס ואנחנו לפי הסילבוס הזה מעבירים להם את החומר, ממש מלמדים אותם.
<רן קליינר: זה חומר שהוא לא פשוט, זה חומר שצריך ללמוד אותו, אנחנו מכינים תרגולים.
אורי מקלב: אתם גם מלווים את החברות האלה אחר כך?
אורי מקלב: דהיינו יש היום מישהו שמרכז רצון לשינויים, או הערות, תובנות שיש?
<רן קליינר: אנחנו מלווים את החברות גם בתהליכי הדרכה לנושאים פרטניים וגם בתהליכי הרישוי, זאת אומרת חברה שרוצה לקבל רישיון, היא לא מכירה את התחום, אז אנחנו מלווים אותם לאורך הדרך ומביאים לזה שהם בעיקר יעבדו מול רת"א.
<רן קליינר: אני חייב להגיד, בקטע הזה רת"א נותן ליווי שלדעתי הוא חריג יחסית לאחרים, הוא מאוד אישי.
אורי מקלב: רן, מי שיפגע במערכת היחסים שלך - - -
<רן קליינר: לא, אני אומר לחיוב.
אורי מקלב: אני מבין את זה, אני מבין את הדבר הזה ואת התשבחות, זה ניכר שזה דברי אמת - - -
<רן קליינר: זה דיבור כן.
אורי מקלב: מאה אחוז, אמרתי, ניכרים דברי אמת, אני רוצה להגיע לתכלית, מה אתה חושב שהיית רוצה לשנות, מה אתה חושב שאפשר לשנות?
<רן קליינר: בעניין הרישום, הדרכה וכו', היום כשאנחנו עושים קורס לחבר'ה שבאים ורוצים, וזה יפה מאוד, זה טיפה בים.
<רן קליינר: רוב המטיסים שמפעילים היום כלים, אין להם את הידע, הם לא עוברים איזה שהוא קורס או הדרכה או העברת ידע מסודרת.
אורי מקלב: נניח יש צלמים שעוברים אצלך את קורס ההדרכה, צלמים מורשים, צלמי חתונות, מה עושים עם כל אלה שבאים חאפרים?
<רן קליינר: זהו, זה מתסכל אותם.
<רן קליינר: כי הם עוברים קורס ונדרשים לבחינות מאוד משמעותיות, להוכיח את הידע שלהם, והם נדרסים על ידי השוק, השוק הוא מלא ב - - -
אורי מקלב: מה יש יותר, יותר כאלה שעברו והודרכו או - - - מה יחסי הכוחות, החאפרים מול המורשים?
<רן קליינר: לדעתי, אני מעריך שמשהו כמו 1 ל-20, זאת אומרת על כל אחד - - -
אורי מקלב: על אחד מורשה יש 20 חאפרים?
<רן קליינר: משהו כזה, בתחום החתונות.
אורי מקלב: אתה שומע מה שהוא אומר?
<רן קליינר: כן, בתחום החתונות אני מעריך שזה המספר.
אורי מקלב: זה נקרא ג'ונגל.
<רן קליינר: זה סוג של ג'ונגל.
<רן קליינר: בתחום של החתונות.
<רן קליינר: איפה המצב פחות בעייתי?
<רן קליינר: בתחום של למשל עבודה מול מוסדות או רשויות שכבר מודעים, עברו תהליך של מודעות, לזה שצריך רישיון וצריך ביטוח וכו' והם דורשים את זה.
אורי מקלב: אני אשאל אותך, אני גם יכול לשאול את בני, נניח תחום החקלאות, הם רואים לעצמם חובה לאסדרה?
אורי מקלב: או שאתה עובד בשדה, כל אחד עובד היום, כשעובדים היום בתחום החקלאות בעניין הזה, זיהוי, יש היום טכנולוגיות מתקדמות, מישהו יודע מספרים?
<רן קליינר: כמעט לא עובדים בתחום.
<רן קליינר: אין ממש עבודה, זו טכנולוגיה מתפתחת, האפליקציות הן מאוד בסיסיות ויש מעט עבודה.
<רן קליינר: חקלאים גם בודקים טוב טוב לאן הולך הכסף שלהם, מתח הרווחים שלהם נמוך, הם צריכים הוכחה שבאמת הדבר הזה יחסוך להם כסף לפני שהם מוציאים עליו את הכספים האלה, לכן התחום הזה עדיין בצמיחה.
אורי מקלב: ארז סימון.
<ארז סימון: שלום, ארז סימון, חברת גיאודרונס.
<ארז סימון: אנחנו מספקים שירותי צילומי אוויר וחישה מרחוק עם רחפנים.
<ארז סימון: בדיוק נגעתם בקטע שכואב לנו, שזה כל התחום של החאפרים.
<ארז סימון: אנחנו עברנו את כל ההכשרות, עובדים לפי הספר, אני לא יודע אם זה 1 ל-20, אבל זה באמת מצב ג'ונגל שאין אכיפה ובעצם כל אחד שקונה רחפן מציע שירותים באינטרנט באין מפריע, בפרסום, וזה פוגע בנו וגם בבטיחות.
אורי מקלב: באיזה כלי מדובר?
אורי מקלב: באיזה סדר גודל, באיזה משקלים?
<ארז סימון: בכלים שמתחת ל-4 קילו, במה שעכשיו הקלו ברישוי.
אורי מקלב: אז איך אפשר להתגבר על זה?
אורי מקלב: באכיפה?
<ארז סימון: אכיפה, כמה מקרי קייס סטאדי, של לתפוס כמה ו - - - ומצד שני צריך גם לפרסם, יצאו תקנות, אבל חוץ ממי שבתוך הקהילה היותר סגורה אני חושב שדווקא הציבור הרחב לא מודע לתקנות האלה ולהקלות.
<ארז סימון: היה צריך אולי לתת לזה פרסום בטלוויזיה, אפילו קצר, רק להעלות את המודעות.
אורי מקלב: אני מסכים איתך.
אורי מקלב: כמה שנראה שיש מודעות אין מודעות.
אורי מקלב: אני, ברשותך, רוצה לעבור לבני.
אורי מקלב: אני רוצה להבין, כלי שהוא פחות מ-4 קילו היום יש בו שימוש מסחרי, אתם הרי לא מבקשים על זה רישוי.
<בני דוידור: כן מבקשים רישוי.
אורי מקלב: כן, מה זה רישוי?
אורי מקלב: אפילו גם בלי הוא צריך לעמוד בכללים ובתנאים.
אורי מקלב: איך אנחנו נאכוף את אלה שלא עושים את זה?
אורי מקלב: במה זה יבוא לידי ביטוי, בזה שאנחנו לא מבקשים ממנו, הוא לא נרשם, אין לו רישוי, או שהוא לא עבר את הקורס?
אורי מקלב: או שהוא לא עמד בתקנות של זה?
אורי מקלב: איך אנחנו יכולים בעניין הזה - - -
<בני דוידור: היום בחוק ההגדרה של מי שעוסק בהפעלה מסחרית ללא רישיון הוא עבריין.
<בני דוידור: זו עבירה פלילית עם לדעתי שלוש שנות מאסר מאחוריה.
אורי מקלב: לצלם חתונה זה נקרא משהו מסחרי?
<בני דוידור: מי שמוכר שירות עם רחפן, מצלם עבור מישהו ללא רישיון, עובר עבירה פלילית.
<בני דוידור: כמו שאמרתי קודם, לצערנו עבירה פלילית לא תמיד מפחידה אנשים כי עד שאתה אוכף אותה ועד שאתה מוכיח - - -
אורי מקלב: עבירה מנהלית יותר - - -
<בני דוידור: עבירה מנהלית יותר יעילה ואנחנו צריכים לשנות את החוק.
אורי מקלב: אתם תהיו שכנים כשאנחנו נביא את זה לוועדת חוקה ושם נעזור לכם בעניין הזה.
אורי מקלב: זה רק אם הוא עובד ברישיון, ואם הוא עומד בתקנים של היום, מפעיל את זה לפי הרישיון, לפי ספר החוקים שלכם והתקנות שאתם עושים את זה, זה גם הפיקוח צריך לראות את הדברים הבסיסיים?
<בני דוידור: שם יש לנו יכולת לפקח, יש לנו יותר כלים, מלקחת למישהו את הרישיון ועד לתת - - -
אורי מקלב: גם זה יהיה באכיפה המנהלית?
<בני דוידור: לא, זה כבר היום יש.
<בני דוידור: מי שיש לו רישיון, יש לי עליו הרבה יותר כוח מאשר על מי שאין לו רישיון.
<קריאה: זה מצב אבסורדי, דרך אגב.
אורי מקלב: מי שאין לו רישיון, אתה יכול גם על זה שהוא בלי רישיון וגם על כך שהוא מפעיל את זה שלא כחוק.
אורי מקלב: יכול להיות שמישהו שיש לו רישיון עומד בתנאים ובתקנות, ועל פי רוב זה גם לא מוסדר וגם על זה שהוא בטח - - -
<בני דוידור: זה אותו דבר כמו מישהו שנוהג 180 קמ"ש ללא רישיון, זה אותו דבר.
אורי מקלב: אבל יש הבדל בין רכב שהוא בלי טסט, שהוא נוסע על 80 או רכב שהוא בלי טסט והוא נוסע על 180.
<בני דוידור: הוא עבריין בשני המקרים.
<קריאה: דרך אגב, ההקבלה שלו נכונה, מהניסיון שלי ממה שאני רואה בשטח, מי שעובד ללא רישיון, הוא גם מרשה לעצמו לקחת סיכונים הרבה יותר גדולים.
<קריאה: אז אתה רואה את זה, העבריינות היא כפולה.
אורי מקלב: אני אעשה הפסקה, ברשותכם, של חצי דקה.
אורי מקלב: גדעון מרמלשטיין, המכללה הישראלית לכטב"מ, לכלי טיס בלתי מאוישים.
<גדעון מרמלשטיין: אני אציג את עצמי.
<גדעון מרמלשטיין: קוראים לי גדעון מרמלשטיין, אני מנכ"ל מכללה לצילום אוויר והטסת כטב"מ.
<גדעון מרמלשטיין: המכללה נולדה מתוך חברה מסחרית שקוראים לה קרונוס.
<גדעון מרמלשטיין: חברת קרונוס הכשירה למעשה כמעט 200 חיילים והטמיעה את תחום הכטב"מ בצה"ל, זה יצר לנו כלים פדגוגיים איך להדריך הטסה ואיך לגשת לאנשים שרוצים ללמוד להטיס ואנחנו עושים את זה היום גם בשוק האזרחי.
<גדעון מרמלשטיין: רת"א מכירים אותנו וזאת הזדמנות באמת לשבח את הרגולטור, על שינוי החקיקה האחרון ועל הקלת התנאים.
אורי מקלב: מי אתם?
אורי מקלב: מי קהל היעד שלכם, מסחריים או תרבות פנאי?
<גדעון מרמלשטיין: גם וגם, אבל בעיקר מסחריים.
<גדעון מרמלשטיין: אני יכול להגיד לך שאנחנו הכשרנו מטיסים באיחוד הצלה ולאחרונה קורס של 30 מטיסים וכמובן הטמענו שם את כל הנושא ו - - -
אורי מקלב: כמה שנים אתם?
<גדעון מרמלשטיין: חברת קרונוס היא כבר מ-2012 והמכללה - - -
אורי מקלב: מה זה מכללה?
אורי מקלב: איך אתם קוראים לעצמכם מכללה?
<גדעון מרמלשטיין: כן, יש לנו סילבוסים מסודרים ללימוד הטסה שמתייחסים - - -
אורי מקלב: אתם מוכרים כמכללה?
<גדעון מרמלשטיין: אנחנו בדרך להיות מוכרים מהתמ"ת.
אורי מקלב: יש תעודה למפעיל?
אורי מקלב: אתם מנפיקים תעודות שלכם?
<גדעון מרמלשטיין: במסגרת זה שיש לנו רישיון הפעלה אווירי אנחנו מוסמכים להדריך, כמו שאר החברות ש - - -
אורי מקלב: זה גם תואר אקדמאי?
<גדעון מרמלשטיין: לא, אין לזה תואר אקדמאי, אבל אנחנו מצפים להטסה מקצועית ואנחנו באמת עושים את זה בשטח בסופו של דבר.
אורי מקלב: יש לכם סניפים או שאתם במקום אחד?
<גדעון מרמלשטיין: לא, המכללה עצמה יושבת בקיסריה ואנחנו פרוסים בכל הארץ.
אורי מקלב: כמה קורסים כאלה בשנה?
אורי מקלב: כמה תלמידים כל שנה?
<גדעון מרמלשטיין: השינוי של חצי השנה האחרונה למעשה שיפר מאוד את התחום הזה.
<גדעון מרמלשטיין: אנחנו נכנסים לקורס השלישי מחצי השנה האחרונה כשכל קורס בסביבות 20 מודרכים.
<גדעון מרמלשטיין: כמו שאמרתי, מרכז הפעילות שלנו היה הכשרה בצבא.
אורי מקלב: מעבר ל-200 חיילים יש לכם 60 אזרחים?
<גדעון מרמלשטיין: עוד פעם.
<גדעון מרמלשטיין: חברת קרונוס הדריכה במהלך הזמן חובבנים, עוד לפני שהם נדרשו - - -
אורי מקלב: כמה זמן הקורס הזה?
<גדעון מרמלשטיין: הסילבוס הבסיסי אצלנו הוא בסביבות 50 שעות שכחלק מהקורס יש דבר ראשון הגשה למבחן רת"א וכשירות אווירית.
<גדעון מרמלשטיין: בסוף הקורס יש מבחן, יושב פה בחורצ'יק של איחוד הצלה שהדרכנו ועבר את המבחן.
<גדעון מרמלשטיין: הם צריכים לדעת איך ניגשים לאזור הטסה, מה צריך לעשות, ממה צריך לחשוש, לנהל סיכונים, ממש מטיסים מקצועיים.
<גדעון מרמלשטיין: דבר אחד שאני הייתי שמח שהוועדה תתייחס אליו זה נושא ההסברה.
אורי מקלב: אתם עושים דיפרנציאציה בין כלי גדול לכלי קטן?
<גדעון מרמלשטיין: כן, בוודאי.
<גדעון מרמלשטיין: רוב הקורסים מתייחסים היום לרישיון עד 4 קילו, זה גם מה שהשוק רוצה.
<גדעון מרמלשטיין: בסך הכול הפתיחה הזאת באמת הביאה את האנשים, הרבה יותר אנשים רוצים את זה היום.
אורי מקלב: בני, לא למסחרי, ההגבלה היא גם לצורך שעשוע, זה גם עד 4 קילו?
<בני דוידור: לא, פנאי וספורט, כרגע אין מגבלה בתקנות.
<בני דוידור: יש תקנה משנת 90' לגבי טיסנים, כך הם נקראים, היא מגדירה את המרחקים ממקום יישוב או מקום התקהלות של אנשים, גובה טיסה.
אורי מקלב: איך אתם צופים, עד כמה אתם תגדירו ככלי שיכול להיות לתרבות ופנאי?
<בני דוידור: תרבות ופנאי, עד אותה קטגוריה של רחפנים, אנחנו כנראה נשמור אותה - - -
אורי מקלב: עד 4 קילו?
<בני דוידור: 4 קילו, 25, מעל זה יצטרכו אישורים מיוחדים.
<בני דוידור: יש מעט מאוד מטיסים בארץ שהם מטיסים כלים יותר גדולים.
אורי מקלב: מה אתה מתכוון 25?
אורי מקלב: עד 25 קילו תהיה אפשרות גם לתרבות פנאי שיהיה אפשר להשתמש?
אורי מקלב: ילד בן 7?
אורי מקלב: בלי הגבלה של גיל, בלי שום דבר?
<בני דוידור: גם היום ילד בן 7 יכול להטיס טיסן ששוקל 50 קילו, אין מגבלה כזאת.
<קריאה: בתקנות האמריקאיות המגבלה היא גיל 16.
אורי מקלב: מגיל 16, ועד גיל 16 אפשר הכול?
<בני דוידור: בליווי הורה.
<בני דוידור: בליווי מבוגר.
<קריאה: אפשר עד גיל 16 אבל בפיקוח של - - -
אורי מקלב: מגיל 16 אפשר לבד ועד גיל 16 זה בליווי של הורים?
אורי מקלב: ועל מגבלה של גודל הם לא מגבילים?
אורי מקלב: של כובד, של משקל?
<קריאה: ההגבלה זה גודל, מ-300 גרם עד 25 קילו בקשר עין, במרחב פתוח, לא מסכן אנשים.
<גדעון מרמלשטיין: עוד דבר אחד.
<גדעון מרמלשטיין: הייתי מצפה לראות שתהיה איזה שהיא חובה לבן אדם, אנחנו רואים את השינוי של אנשים שמגיעים לקורסים, כבר בשעה השנייה והשלישית הם מצליחים להבין שיש פה איזה משהו רציני.
<גדעון מרמלשטיין: הייתי שמח אם היה אפשר להיות - - -
אורי מקלב: אני מבין, זה נקרא פרסומת, אבל כדי - - -
<גדעון מרמלשטיין: לא, הייתי - - -
אורי מקלב: אל תגיד לי לא, בסדר, אני מאפשר את זה, אני אאפשר את זה, אני מבין שאתה רוצה לדרבן, אני גם רוצה לדרבן אנשים שיעשו את זה, שאפשר להיות ממוסדים, ללמוד, זה יועיל מאוד.
אורי מקלב: מה סדר הגודל של עלות של קורס?
<גדעון מרמלשטיין: קורס כזה, העלות שלו היא כמה אלפים, עוד פעם, תלוי ב - - - הייתי שמח רק על דבר אחד מבחינת ההסדרה - - -
אורי מקלב: אני גם רוצה לדרבן, לא שאני בא לקדם מכירות שלך או של מישהו אחר.
<גדעון מרמלשטיין: לא, לא בקטע מכירתי בכלל.
אורי מקלב: אבל אני באמת חושב שמן הראוי וחשוב, לכל המשתמשים, לעבור, יכול להיות שצריכים לחשוב על משהו לא מסחרי, שלא צריך את כל החלק נניח של המבחן, שלא צריך לעבור מבחן, אבל לתת לו את הידע, ידע בקורסים פחות יקרים, יותר קצרים, מה שנקרא קורסים לחובבנים.
<גדעון מרמלשטיין: אם היום ילד יכול לקנות במכולת רחפן ולצאת, בלי שום מילה בעברית בתוך הרחפן, אין לו שום מושג מה מותר ומה אסור, אפילו איזה שהיא חובה של שעת הדרכה בסיסית יכולה לפתור את זה.
אורי מקלב: בנושא של האופניים החשמליים עשינו משהו בעניין הזה.
<בני דוידור: יש לחובבנים את קלוב התעופה, יש עוד כמה קלובים שנותנים להם את האכסניה למי שרוצה.
<בני דוידור: אי אפשר להכריח את כל האנשים להגיע לשם.
אורי מקלב: אבל השאלה אם הם עושים את זה, אתה צריך להיות חבר בקלוב, או לא חבר בקלאב הזה.
<בני דוידור: אין חובה.
אורי מקלב: אבל נניח, אנחנו חשבנו, אני חושב שאפילו עשינו בחלק של האופניים החשמליים, כן לחייב או לא לחייב איזה סוג של הדרכה קצר, גם אם זה לא רישיון, אבל צריך לעבור איזה ניסיון מסוים.
אורי מקלב: אני חושב שרכישת ידע ובעיקר גם מיומנות בסיסית כדי שאדם יקבל את הדברים הבסיסיים.
אורי מקלב: יכול להיות שאנחנו צריכים לחשוב על זה, ככל שבאמת יתרחב השימוש, לפי דעתי, זה יגיע ויכול להיות גם פרסום בעניין הזה.
אורי מקלב: אני חושב שצריך לחשוב, אני מבין שזה לא תחום שלכם, זה חינוך והסברה, זה לא בדיוק התחום, אבל צריך אולי לחשוב איזה חצי צעד קדימה בעניין הזה.
<שחר גולדשמידט: שלום, אני שחר גולדשמידט, אני ממנהלת מגן של חיל האוויר.
<שחר גולדשמידט: אני אגיד שבחיל האוויר, מה שמעניין אותנו מעבר להסדרה זה כמובן תחום ההגנה האווירית בהקשר של רחפנים.
<שחר גולדשמידט: אנחנו עובדים עם הגורמים הרלוונטיים ברת"א וגורמים נוספים.
<שחר גולדשמידט: חשוב לי להגיד את זה לפני שאני אגיד שלושה דברים שמעניינים אותנו בנדבכים האלה של ההגנה.
<שחר גולדשמידט: בסוף, כדי שנוכל להגן אנחנו צריכים לברור את המוץ מהתבן, להבין מי נכון שיהיה באוויר ומי לא וכמובן למנוע תאונות אוויריות, שגם זה חלק מהמנדט שלנו.
<שחר גולדשמידט: ומה שאדוני, שיש יער לדוגמה שמותר לטוס בו ועכשיו צריך לכבות שריפה שם, כדי שנוכל לוודא שהכלים שטסים שם יורדים בזמן אנחנו צריכים, אחת, שיהיה תיאום, כל מי שעולה לאוויר צריך ליידע אותנו שהוא עולה, כמובן שזה תלוי באיזה גובה ואיזה משתנים יש לכלי, אבל באופן כללי אנחנו רוצים לדעת שהוא עולה ושאנחנו יכולים להשיג אותו בזמן אמת.
<שחר גולדשמידט: הדבר השני זה סימון.
<שחר גולדשמידט: סימון הכלי גם באמצעים אלקטרוניים, כמו משיב כלשהו, כדי שהוא יוכל להופיע במערכות שלנו, וגם ויזואלית, כלומר שיהיה לו איזה שהוא פנס או משהו שמאיר, כך שכשיראו שזה לא משהו כזה שמאיר אז יידעו שהוא לא אמור להיות שם והוא לא חבר.
<שחר גולדשמידט: והדבר האחרון זה הגבלה, זאת אומרת שמבחינה טכנולוגית הוא יתוכנת כך שהוא לא יוכל להיכנס לאזורים רגישים ואזורי עניין שמעניינים אותנו.
<שחר גולדשמידט: בכל הדברים האלה כבר אנחנו מתנהלים בכיוון של - - -
אורי מקלב: אתם חושבים, בזמן חירום לשים איזה מסך שלא ייתן לכלים טכנולוגיים ואלקטרוניים להיכנס, זאת אומרת יש פיתוחים כאלה שיכולים לתת מגן בזמן חירום?
אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שחובבן לא יירשם ואנחנו לא נדע איפה שהוא, אני גם אומר את זה בחקיקה, שבעת חירום אפשר ליירט.
אורי מקלב: אני כן מסתכל באמת הרבה יותר עתידי, מבחינה חוקית, שגם אם הוא היה חוקי והוא היה ברישיון, אבל בזמן חירום יש אפשרות ומותר לעשות את זה, אף אחד לא יעמוד בתביעה 'למה עשית את זה?'.
אורי מקלב: אני נותן תובנה בעניין הזה.
אורי מקלב: אמרת שיש כאן מישהו מהייעוץ המשפטי, נכון?
<אבישי פדהצור: רק בשביל לחדד את הנקודה הזאת, שהיא די ברורה, רת"א לא מיירטת, לא כלי טיס ולא כלי רחיפה.
<אבישי פדהצור: אני לא היועץ המשפטי של חיל האוויר, תודה לאל, לא של משטרת ישראל ולא של זרועות ביטחוניות אחרות שאמורות לעשות את זה.
אורי מקלב: אני עוצר אותך באמצע, נניח שאם כיבוי אש ירצו לעשות את זה, יהיו חייבים לעשות את זה - - -
<אבישי פדהצור: אז שכחתי לומר שאני גם לא היועץ המשפטי של רשות הכבאות הארצית.
<אבישי פדהצור: אם יש תקן פנוי אני אגיד מועמדות, אבל אני לא בטוח שזה מסתדר לי בסדר היום.
<אבישי פדהצור: אבל, אדוני, זה גם נאמר פה קודם, ואולי קצת לחדד את זה, בלי קשר לאסדרה שאנחנו עובדים עליה עכשיו, של תיקון תקנות והסדרים חדשים לעניין כלי טיס וכלי רחיפה שמוטסים מרחוק מתחת ל-25 קילו, נכון להיום עיקר הבעיה איננו הכללים.
<אבישי פדהצור: להיפך, מה שנאמר פה, ועובדה היא, נכון יגידו אנשי המקצוע, הוא שהכללים עושים איזה שהיא הכללת יתר ולכן צריכים להתאים אותם למציאות.
<אבישי פדהצור: הבעיה איננה הכללים, בלקבוע כללים אנחנו מאוד מאוד טובים, במשרד התחבורה, במשרד המשפטים, כל משרדי הממשלה, הבעיה היא בסופו של יום, יתקנו אותי אנשי המקצוע, היא בשלב האכיפה.
<אבישי פדהצור: אקבע את הכללים הכי טובים, הכי נקיים, הכי זכים, שיש בעולם, אם אין לי כוח אדם מספיק לאכוף אותם, אז הם אות מתה.
<אבישי פדהצור: ולכן, שוב, כל הנושא של הגידור האלקטרוני והחובה לשים על כלי רחיפה או על כלי טיס אמצעי זיהוי אלקטרוני או מכני פיזי כזה או אחר, אם אין מי שיאכוף את זה, ואני מדבר על אכיפה חוקית, לא על יירוט והשמדה, זה מי שמומחה בזה יעשה את זה, אם אין לי את הכוחות לאכוף את זה אז לא עשיתי דבר.
<אבישי פדהצור: אז יש לי יופי של ספר חוקים שמעלה אבק ותוהו ובוהו וחושך על פני תהום.
אורי מקלב: מה צריך להיות קודם?
אורי מקלב: קודם להעמיד אנשים ואחרי זה ליצור את הכלים?
<אבישי פדהצור: זה הא בהא תליא, זה לא אחד שולל את השני, אבל פשוט יש פה כל הזמן את זעקת האסדרה אסדרה אסדרה, כשלא ברור אם יש יתר או חסר - - -
אורי מקלב: אלה הדברים שרצית להגיד לי בהגדרה שלך?
<אבישי פדהצור: כן, כי זה חוזר לאורך כל הדרך.
אורי מקלב: אבל בעצם אנחנו דיברנו על זה.
<שחר גולדשמידט: לא.
אורי מקלב: איציק בן שבת, בבקשה.
אורי מקלב: אחריו גיא מדור.
<איציק בן שבת: כבוד היושב ראש, חברים נכבדים, תסלחו לי שאני מקריא את זה, כי בכל זאת זו פעם ראשונה שלי ב - - -
אורי מקלב: אל תתרגש, הכול בסדר, כולנו היינו פעם ראשונה.
אורי מקלב: לא סתם אמרתי לך שאתה יושב ראש עמית, אז אל תתרגש, כולנו עברנו את זה.
אורי מקלב: כמה דפים הכנת?
<איציק בן שבת: לא הרבה.
<איציק בן שבת: שלושה דפים.
אורי מקלב: עמוד אחד.
<איציק בן שבת: אני מנכ"ל הארגון ומייצג את הארגון הישראלי לרב להב שהוקם לאחרונה בעקבות הראייה הרחבה בתחום, כמובן בעזרת רת"א וכל האישורים הנדרשים לכך.
<איציק בן שבת: אני רוצה, ברשותכם, לפתוח קצת בדרך שונה, אני יודע ובטוח שכל מי שנמצא פה מכיר את כל הנושא הביטחוני, הבעיות, כל מה שאנחנו יודעים שקורה פה, אני רוצה לגשת לעניין של הפתרון ולא של הבעיות.
<איציק בן שבת: אני וחבריי בתחום במהלך ארבע שנים, בשנה האחרונה התחלנו קצת לעשות סדר בראש ולהבין שאנחנו צריכים לעשות משהו בתחום.
<איציק בן שבת: אנחנו מייצגים את החובבים.
<איציק בן שבת: היום ביום הוועדה הנוכחית, יחד עם רת"א, סיימנו לבנות את כל התהליך, את הפלטפורמה האזרחית, פנאי וספורט, ומוכנים לצאת לדרך.
<איציק בן שבת: גייסנו את הטובים ביותר בתחום, חלק מהם יושבים פה, רובם פה מכירים אותנו, אם זה שוקי אמזלג, אייל, ניתאי, אני בטוח שכולם פה מכירים אותם.
אורי מקלב: לאן אתה חותר?
אורי מקלב: לאן אתה מכוון אותנו?
<איציק בן שבת: אני אגיע לזה.
אורי מקלב: על פרסום כבר עברנו, יותר מדקה.
אורי מקלב: אני לא רוצה להפריע לך בנאום ראשון, אני לא רוצה לשבש לך את ה - - -
<איציק בן שבת: עוד פעם, בגלל זה ביקשתי סליחה מראש.
<אייל ברגר: אני אנסה להמשיך במקומו, בבקשה, בתור אחד מהארגון.
<אייל ברגר: למעשה כמו שאיציק התחיל להגיד, אנחנו באים לייצג את ה-20,000 מטיסים שאנחנו פה מדברים עליהם, החבר'ה החובבים, החבר'ה הצעירים או המבוגרים שבאים עם רחפן קטן ומטיסים ויכולים לסכן בטיחותית או ביטחונית למעשה.
<אייל ברגר: אנחנו מנסים למצוא פתרון כלשהו שיעזור לכם, לכל הגופים פה וגם לרת"א, על ידי כמה גורמים.