GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דרור בוימל: אנחנו מדברים פה על דלקים פוסיליים, שיטות הפקה וסוגי מאגרים.
<דרור בוימל: כל הדבר הזה צריך להיכנס לעבודת הוועדה, שאנחנו עוסקים בהפקה לא קונבנציונלית.
חיים ילין: מה שאתה מבקש, יש לך נציג שיגיד את מה שאתה אומר.
<יוסי וירצבורגר: אתה יכול להקריא מה כתבנו?
<דרור בוימל: אני חושב שזה עונה לך, דרור.
<דרור בוימל: גיבוש מדיניות לשימוש בסידוק הידראולי בישראל תוך הבחנה בין חיפוש, הפקה של נפט וגז טבעי ממאגרים קונבנציונליים ובלתי קונבנציונליים.
<יוסי וירצבורגר: אז אני אומר, לא צריך לעסוק בסידוק הידראולי, צריך לעסוק בכל השיטות הלא קונבנציונליות.
חיים ילין: זה מה שהוא הקריא עכשיו.
<דרור בוימל: לא, הוא לא הקריא.
<דרור בוימל: אני חושב שזה לא רק סידוק הידראולי.
<דרור בוימל: זו הנקודה.
<דרור בוימל: אני דווקא חושב שהבנתי נכון.
<דרור בוימל: אני לא מדבר רק על סידוק הידראולי, אני מדבר על שיטות שונות לא קונבנציונליות.
<דרור בוימל: לגבי הסיפור של זיהום מים.
<דרור בוימל: חוק המים קובע שהסמכות היא של המשרד להגנת הסביבה לגבי זיהום מים, זאת אומרת הוא בעל הסמכות.
<דרור בוימל: סעיף 20 ב' בחוק, אם אני לא טועה, קובע שהוא אחראי על זיהום מים של מקורות מים בכלל, עיליים, תחתיים, לא משנה 7 מטר או 20 מטר.
<דרור בוימל: לא משנה מה הגובה שלהם.
<דרור בוימל: הדבר הזה צריך להישאר ככה.
<דרור בוימל: <קריאה:> זה לא נכון.
<דרור בוימל: זה מה שאני קראתי בחוק.
חיים ילין: חבר'ה, אנחנו פה מתחילת הדרך.
חיים ילין: בפשטות אמרו, עד 7 מטר זה ככה ומ-7 מטר זה רגולטור - - -
<דרור בוימל: ועניינית, אני חושב שככה צריך להיות.
<דרור בוימל: המשרד להגנת הסביבה אמור להיות אחראי על הנושא של זיהום מים.
<דרור בוימל: <קריאה:> אבל לא מי תהום.
<דרור בוימל: זה מה שהחוק קובע.
חיים ילין: ידידי, זה לא עוזר כלום למה שאנחנו דנו פה.
חיים ילין: אנחנו לא דנים על מים.
<דרור בוימל: נקודה אחרונה.
<דרור בוימל: הנושא של לוחות זמנים, שוב, חשוב שזה יקרה אבל חשוב שגם לוחות הזמנים יאפשרו עבודה מקצועית.
חיים ילין: מתי נחקק החוק של חיפושי נפט וגז?
חיים ילין: כמה זמן עבר?
חיים ילין: עוד שלושה חודשים, תאמין לי, לא יקרה כלום אם בסופו של דבר אנחנו נגיע למשהו שכולנו מסכימים.
<דרור בוימל: לא, לא, זה מה שאמרתי.
<דרור בוימל: חשוב שיהיו לוחות זמנים אבל חשוב שהוועדה תוכל לעשות עבודה מקצועית ואם צריך עוד קצת זמן, זה גם בסדר.
<דרור בוימל: הסיפור של חוק הנפט הוא בהחלט דבר שצריך להיות על השולחן.
<דרור בוימל: העדכון, התיקון שלו והתייחסות להפקה לא קונבנציונלית.
<דרור בוימל: צריך להכניס את זה לחוק הנפט, מה גם שהוא דורש תיקונים גם בהפקה קונבנציונלית, אבל זה כבר עניין לדיון אחר.
יעל כהן-פארן: אני יכולה רק לענות לו?
יעל כהן-פארן: אני חייבת לצאת לוועדה אחרת.
יעל כהן-פארן: יום עמוס מאוד.
יעל כהן-פארן: רק לנסות לענות לך.
יעל כהן-פארן: אתה שאלת מדוע כתבנו שכל סידוק הידראולי, הפקה בקידוח אופקי יחשב לא קונבנציונלי.
יעל כהן-פארן: קודם כל, כמובן שאנחנו מתייחסים לנפט.
יעל כהן-פארן: יש הבדל בין נפט ומים.
יעל כהן-פארן: אם יש פיצוץ, תאונה במים, אז לא יקרה כלום, אז נאבד מים.
יעל כהן-פארן: בנפט זה לא המצב.
יעל כהן-פארן: להבנתי, כל קידוח אופקי, שוב, זה להבנתי ולכן זה נכתב, כל קידוח אופקי, הלחצים בו מאוד גבוהים והסיכון הוא יותר גבוה ולכן זה נכתב.
< יוסף גוטמן: לא במים.
יעל כהן-פארן: לא, אני לא מתייחסת למים.
חיים ילין: חבר'ה, אני לא פותח עוד פעם את הדיון.
יעל כהן-פארן: אבל זאת הייתה השאלה של יוסי אלי.
חיים ילין: אני לא פותח את הדיון עוד פעם.
חיים ילין: אנחנו ממשיכים הלאה.
<אנה בר-אור: אנה בר-אור, סטודנטית ונציגת מגמה ירוקה, פעילה בנושא הזה.
<אנה בר-אור: רציתי קודם כל לחזק את הנושא שאמון הציבור פה זה נושא אקוטי.
<אנה בר-אור: אנחנו רואים את האסונות האקולוגים שקרו לאחרונה, אנחנו רואים שהמשרד להגנת הסביבה מאפשר - - - לחזור תוך שבוע לפעול.
<אנה בר-אור: אנחנו רואים שבנושא של הקידוחים פה אין מדיניות ועדיין יש קידוחים.
<אנה בר-אור: הדבר הזה מעורר שאלות.
<אנה בר-אור: התחושה שאין בקרה.
<אנה בר-אור: לאורך הדיונים פה שמענו את הנציגים של משרד האנרגיה.
<אנה בר-אור: רק מדברים בשבחי הקידוחים, זאת אומרת אין שום סימני שאלה.
חיים ילין: אמרת משהו, ששבוע וחוזרים לעבודה.
<אנה בר-אור: כן, אפשרו להם.
חיים ילין: את יודעת שהיה פה פיצוץ באחד הקידוחים ובמשך שלושה חודשים אף אחד לא עבד שם, כי אני באופן אישי הייתי שם.
<יוסי וירצבורגר: תיקון.
<יוסי וירצבורגר: עוד לא עובדים.
<אנה בר-אור: אנחנו רואים גם בעבודה על הקידוחים שיש חוסר בשקיפות.
<אנה בר-אור: הציבור לא יודע, זה לא חשוף.
<אנה בר-אור: אני רק מחזקת את הנקודה שיש פה צורך בשקיפות, וגם התהליך עכשיו, אני מחזקת את הצורך בתיקון של החקיקה, כמובן של חוק הנפט וגם של חוק המים באופן שיאפשר גם לציבור להבין מה קורה, מי אמון על האכיפה, באיזה טכנולוגיות מותר להשתמש ובאיזה לא, באיזה כימיקלים אפשר להשתמש ובאיזה לא.
<אנה בר-אור: הנושא של חוק המים, לא שמעתי שהועלה פה.
חיים ילין: לא, זה לא המנדט שלנו.
חיים ילין: את יכולה להיות חברת כנסת, כי כולם נופלים תמיד למלכודת שדרך חור קטן של חוק מנסים לשנות את כל המדינה ודרך זה מנסים לשנות עכשיו את הכל.
חיים ילין: חבר'ה, אנחנו לא שם.
חיים ילין: יש שם לוועדה הזאת.
חיים ילין: היא לא סתם.
חיים ילין: היא לא מתעסקת בחוק המים.
<אנה בר-אור: הבנו בדיונים שמקורות המים הם אחד הנפגעים הראשיים מהנושא של סידוק הידראולי.
חיים ילין: למדנו גם איך מגנים על המים.
<אנה בר-אור: אוקיי, ועדיין אנחנו רואים שברחבי העולם מקורות המים נפגעים.
חיים ילין: אני מתעסק בישראל ולא בעולם.
<אנה בר-אור: ונערכים קידוחים באזורים שהם רגישים מבחינה הידרולוגית.
<אנה בר-אור: כל הדברים האלה מחייבים אותנו לשמור על מקורות המים.
<אנה בר-אור: אנחנו גם מדינה יבשה.
<אנה בר-אור: אנחנו לא יכולים לאפשר לעצמנו שום פגיעה במקורות המים וצריך לאפשר למשרד להגנת הסביבה לייצר סטנדרטים שמגדירים את הקידוחים באופן שמגן על מקורות המים.
<אנה בר-אור: בנוגע לחוק החדש, גם בו צריך להגדיר באיזה אופן הטכנולוגיות שבהן ישתמשו הולכים להיות שקופים לציבור.
<אנה בר-אור: גם הטכנולוגיות וגם תהליכי האישור צריכים להיות פתוחים לציבור להגיב את ההערות שלו.
<אנה בר-אור: עד שיתוקן חוק הנפט לטעמנו אי אפשר להמשיך לאשר קידוחים לא קונבנציונליים.
חיים ילין: אנחנו לא שם.
חיים ילין: זה לא התפקיד שלנו.
חיים ילין: את יכולה להגיד את זה לפרוטוקול.
חיים ילין: זה לא התפקיד שלנו כחברי כנסת.
<אנה בר-אור: זה נאמר.
<אנה בר-אור: תודה.
<מיכאל אלקיים: קוראים לי מיכאל אלקיים, אני רכז של המטה.
<מיכאל אלקיים: קודם כל אנחנו גם רוצים להודות על כל הרעיון הזה ועל ההובלה שלו.
<מיכאל אלקיים: תודה גם לסתיו על כל העבודה שהיא עשתה מאחורי הקלעים.
<מיכאל אלקיים: אני הייתי איתה בקשר ולכן אני מרשה לעצמי גם להוסיף את זה.
<מיכאל אלקיים: אנחנו סך הכל מסכימים עם רוב הדברים שהציעו לשיפור, חברי הכנסת חנין ופארן.
<מיכאל אלקיים: אני פשוט אחדד אותם, כי חלק מהדברים אנחנו ביקשנו דרכם.
<מיכאל אלקיים: אנחנו חושבים ששיטות מודרניות חדשות שהן בעייתיות מאוד גם בארצות הברית, כמו סידוק, המרצה וחימום, הם לא דברים שיפתרו בוועדות התכנון, כי בוועדות התכנון יכולים דברים כמו שיוסי אמר, להיבלם, אז הם גם יכולים לעבור וזה לא יכול להיות האינדיקציה היחידה, לכן אנחנו חושבים שהכל צריך להיות מעוגן בחקיקה ובתקנות חדשות ולרענן את החמישים שנה האחרונות שלא נעשה כלום בעניין, ועד אז אנחנו חושבים שבהחלט לאור הסיכון הגדול שיש למקורות מים ולתושבים ובריאות תושבים, ועל זה היה הרבה מהדיונים פה, אנחנו חושבים שצריך לאסור על השיטות האלה הספציפיות שאנחנו יודעים מהעולם ושהביאו את החומרים האלה לפה.
<מיכאל אלקיים: אנחנו יודעים שזה יכול באמת לסכן וזה מסכן ופוגע בבני אדם ולכן עד שהתקנות האלה, ואנחנו מציעים שיתוקנו מהר ולפעול מהר בוועדה שתוקם, אנחנו מקווים, כדי שיהיו תקנות חדשות שיפקחו על כל הנושא הזה ויאסרו וימסגרו.
<מיכאל אלקיים: עד אז אנחנו מצפים מהוועדה שתמליץ למשרד האנרגיה ולמשרדים הנוספים, למשרד להגנת הסביבה באמת לאסור על השימוש בטכנולוגיות המודרניות המסוכנות שיש ואנחנו יודעים בדיוק מהם וגם משרד האנרגיה יודע איזה טכנולוגיות הן בעייתיות.
<מיכאל אלקיים: דבר שני, יכול להיות שפספסתי, אבל בוועדה שאמורה לקום ואני מבין שזו כביכול המשך הוועדה, שתדון בסידוק ההידראולי ומה צריכים לשנות ולפעול לתקן את המצב.
<מיכאל אלקיים: יכול להיות שפספסתי, אבל האם אמור להיות נציג של ציבור?
<מיכאל אלקיים: אוקיי.
<מיכאל אלקיים: אני מדבר על ציבור חופשי, לא ציבור של ארגונים מעוגנים.
<מיכאל אלקיים: נוכחים, לא משתתפים.
<מיכאל אלקיים: יש הבדל.
חיים ילין: יש פרוטוקולים.
חיים ילין: אם יש הערה לגבי הפרוטוקולים של הוועדה, שאתם חושבים שהם קיבלו החלטות לא נכונות, בבקשה להפנות את זה אלי ואנחנו נדון על זה בוועדת מדע.
<מיכאל אלקיים: בשביל זה אני פה.
<מיכאל אלקיים: אני מציג את איך שאנחנו רואים את זה ואני מבקש שיהיו נוכחים שקטים בוועדה, שישמעו.
חיים ילין: אני מבין מה שאתה אומר.
חיים ילין: אני קודם כל לא אחראי על הוועדה ואני לא אחראי על הנציגים של הוועדה.
חיים ילין: זה אמרת ל"למפה", כי אף אחד לא יבוא ומפה ויעשה את השינויים האלה.
חיים ילין: מה שאני מציע זה לראות מה יש.
<מיכאל אלקיים: למה ללמפה?
<מיכאל אלקיים: אני מבקש ממך כיושב ראש הוועדה.
חיים ילין: אבל אני לא משפיע על הוועדה.
חיים ילין: אסור לי.
<מיכאל אלקיים: להמליץ.
חיים ילין: חבר'ה, תקשיבו טוב.
חיים ילין: אתם חושבים שחבר כנסת הוא כל יכול.
חיים ילין: אני חושב שהתבלבלתם.
חיים ילין: אנחנו מוגבלים בכוח ובהפעלה שאנחנו יכולים לעשות.
חיים ילין: פוליטית אנחנו יכולים לעשות הרבה מאוד דברים, גם להפיל ממשלה, אבל אני לא חושב שחבר כנסת אחד יכול לעשות את זה, לכן אתם צריכים לדעת להבדיל.
חיים ילין: תראה מה קיים ואיפה אתה מוציא את האנרגיה.
חיים ילין: אני מציע לך ללכת על הדרך הקלה, לקרוא את כל הפרוטוקולים וכל הערה שיש לך על הפרוטוקול, להפנות את זה אלי או אל הוועדה ואנחנו נמשיך את הדיונים פה ואז תוכל להתבטא גם אם לא היית בוועדה.
<מיכאל אלקיים: עוד שני דברים קצרים.
<מיכאל אלקיים: לגבי מסגור של הזמנים, אנחנו בהחלט נשמח שאתם תבקשו שהוועדה הזאת תתקיים על פי מסגור זמנים ומפגשים כדי שזה לא יתמסמס וייעלם עם תחלופה של ממשלה, תחלופה של שר וכן האלה.
<מיכאל אלקיים: הדבר הכי חשוב, האחרון דווקא כתבתי אותו.
<מיכאל אלקיים: אנחנו באופן אישי חושבים שיש בעיה קשה מאוד, העניין של לתת למשרד האנרגיה לפקח על החדרת חומרים מסוכנים.
<מיכאל אלקיים: אנחנו חושבים שזה צריך להישאר ואף להיות מורחב למשרד להגנת הסביבה.
<מיכאל אלקיים: הם האמונים, הם האוטוריטה בעניין כל השנים.
<מיכאל אלקיים: הם צריכים להישאר עם העניין הזה ואף להרחיב מבחינתנו גם את התחום של רשות המים, שמ-7 מטר עד לכל עומק של קידוח.
<מיכאל אלקיים: לפי דעתנו זה צריך לעבור לידיים של המשרד להגנת הסביבה וזו ההמלצה שאנחנו מבקשים שאתה תמליץ.
<נפתלי זלוצ'ובר: יש לי המון מה לומר אבל רק הערה קצרה לדברים שנאמרו פה.
<נפתלי זלוצ'ובר: יש בעיה חמורה מאוד עם הדיונים של הוועדה הזאת, ששינו את השם מדיון בנושא הסידוק ההידראולי לדיון בשיטות לא קונבנציונליות.
<נפתלי זלוצ'ובר: שיטות לא קונבנציונלית, יש חילוקי דעות בנושא הזה.
<נפתלי זלוצ'ובר: אנחנו היינו צריכים לדון בנושא של סידוק הידראולי.
<נפתלי זלוצ'ובר: סידוק הידראולי זה לא רק לדון בחומרים, וזו גם תשובה ליוסי.
<נפתלי זלוצ'ובר: אנחנו צריכים לדבר על חומרים, על לחץ ועל שכבת המקור, איפה אנחנו קודחים.
<נפתלי זלוצ'ובר: אלה שלושת הקריטריונים החשובים כשמדובר בסידוק הידראולי.
<נפתלי זלוצ'ובר: קודם כל צריך לדבר על סידוק הידראולי.
<נפתלי זלוצ'ובר: צריך לדבר על חומרים, או כל קידוח, לא רק סידוק הידראולי.
<נפתלי זלוצ'ובר: על חומרים, על לחצים ובאיזו שכבה מדובר ואז אין בעיה עם מים.
<נפתלי זלוצ'ובר: מים קודחים לשכבת המים ונפט וגז קודחים בשכבות של הנפט והגז, שהן יותר מסוכנות לסביבה.
<נפתלי זלוצ'ובר: זאת ההבהרה שרציתי וזה מאוד חשוב כי הלכנו לכל מיני כיוונים שלא מוסיפים ולא קשורים בכלל.
<נפתלי זלוצ'ובר: תודה.
חיים ילין: לא נכון מה שאתה אומר לגבי הסידוק ההידראולי.
חיים ילין: הוועדה הוקמה לא בשם של סידוק הידראולי ובדיקה סידוק הידראולי.
חיים ילין: במסגרת של הוועדה אנחנו למדנו מה זה סידוק הידראולי.
חיים ילין: תסתכל מהיום הראשון איך נקראת הוועדה.
חיים ילין: היא סטטוטורית מתוך כוחה של ועדת המדע.
חיים ילין: זו רק הערה שיש לי.
חיים ילין: יעקב ליבשיץ, בקצרה בבקשה.
חיים ילין: לאחר מכן ד"ר עמית מור ואנחנו מסכמים.
<יעקב ליבשיץ: יעקב ליבשיץ, רשות המים.
<יעקב ליבשיץ: מספר דברים קצרים.
<יעקב ליבשיץ: אחד, אנחנו מדברים כאן רק על הפקת נפט וגז.
<יעקב ליבשיץ: אנחנו לא מדברים כאן על הפקת מים ואני מבקש שזה יהיה ברור גם מהשם.
חיים ילין: אני חושב שגם אמרתי.
חיים ילין: אנחנו לא מטפלים במים.
<יעקב ליבשיץ: נכון, אבל זה לא כתוב באף מקום ולכן זה יכול להתפרש בצורה לא נכונה, לכן גם יוסי כאן מדבר כל הזמן על זה שאנחנו עלולים לפגוע - - -
חיים ילין: חברים, אני רוצה לציין.
חיים ילין: ועדת המשנה לבחינת ומעקב אחר הפקת גז ונפט בטכנולוגיות לא קונבנציונליות ומתחדשות.
חיים ילין: אין פה אזכור על מים ואין על קידוחי מים.
חיים ילין: חבר'ה, כל מי שרוצה פרשנות, זה לא בית משפט פה.
<יעקב ליבשיץ: מעולה.
<רם כהן: אבל החוק עובר לבית המשפט.
<רם כהן: הוא צריך להיות מנוסח כך שהוא יהיה ברור וחד משמעי.
<יעקב ליבשיץ: לגבי ההחדרה.
<יעקב ליבשיץ: לפי חוק המים, כל נוזל שמוחדר לתת הקרקע בצורה יזומה צריך לקבל אישור של ועדת ההחדרה ברשות המים.
<יעקב ליבשיץ: זה החוק.
<יעקב ליבשיץ: דבר נוסף.
<יעקב ליבשיץ: לגבי ההחדרה, שימוש בנוזלים מסוכנים ולא מסוכנים, הנושא הזה עלה במסגרת צוות הליווי של הקידוחים.
<יעקב ליבשיץ: היה סיכום בין המשרד להגנת הסביבה לבין רשות המים שאנחנו נעשה איזושהי עבודה משותפת ונכין ונבחן את הנושאים האלה במשותף.
<יעקב ליבשיץ: זה שלושת הדברים שרציתי להגיד.
חיים ילין: עמית.
<עמית מור: עמית מור, "אקו אנרג'י יעוץ כלכלי אסטרטגי", והמרכז הבינתחומי הרצליה.
<עמית מור: אני עוסק בנושאים האלה כבר שלושים שנה.
<עמית מור: ראשית, אני שמח מאוד.
<עמית מור: הוועדה הזאת היא תפקיד מאוד חשוב בהרחבת הדיון הציבורי והשקיפות הציבורית שתהיה בכל תהליך קידוח.
<עמית מור: אנחנו רואים שבמדינת ניו יורק למשל אין אפשרות לקדוח קידוחים בסידוק הידראולי וביתר מדינות פנסילבניה ובמדינות אחרות זה כן מתאפשר.
<עמית מור: זה התאפשר באמצעות חקיקה במדינות האלה, לכן הפעילות כאן היא מבורכת.
<עמית מור: כמה הערות מאוד ספציפיות.
<עמית מור: ראשית, אני חושב שחשוב מאוד האיחוד תחת משרד אנרגיה עם התייעצות עם משרד לאיכות הסביבה.
<עמית מור: ברגע שיש 7 מטרים מתחת לקו הקרקע ומתחת לכך, אנחנו רואים את הבעיות הסטטוטוריות והעיכובים הנדרשים.
<עמית מור: שנית, קידוחים אופקיים שלושים שנה נחשבים קידוחים קונבנציונליים.
<עמית מור: אם משתמשים בהם בטכנולוגיות, בהחדרת חומרים כאלה ואחרים, אפשר לדבר על טכנולוגיות של ביקוע וטכנולוגיות אחרות.
<עמית מור: בנוסף, המנדט של הוועדה הזאת, להערכתי, אין ספק שצריך להרחיב אותו בוועדת ההמשך לכל מה שקשור גם בקידוחים והפקת פצלי שמן.
<עמית מור: גם אלה הם קידוחים בלתי קונבנציונליים.
<עמית מור: הגעתי לפרו בונו.
<עמית מור: לא הייתי בפגישות הקודמות, אבל אין ספק שראינו כאן
<עמית מור: שהחלטה לנצל משאב לאומי התקבלה שלא במסגרת דיון ציבורי שהגיע לרמת ממשלה ואפילו כמעט שלא לרמת כנסת, אלא נסגר ברמה של הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה.
<עמית מור: זה בסדר, זה הליך תקין, אבל אין ספק שפעילות המשך של הוועדה הזאת במסגרת הסדרת מדיניות ופעילות של תקינה של הממשלה ולאחר מכן אישור הכנסת, היא הפעילות החשובה בנושא הזה.
<עמית מור: לסיכום, שקיפות ציבורית חייבת להיות בכל מנגנון.
<עמית מור: אני חושב שבעולם המודרני ובמדינות מערביות זה לחם חוקו.
<עמית מור: הציבור צריך להרגיש שקולו נשמע בכל אופן חוקי שהוא.
<עמית מור: שנית, אותן הערות ספציפיות שהעברתי.
<עמית מור: תודה.
<אתי נתן זלצמן: אני אתי נתן זלצמן מהמשרד להגנת הסביבה.
<אתי נתן זלצמן: סליחה שאני מחזירה אותך לתחילת הדיון, אבל ההערה פשוט צרמה לאוזניי.
<אתי נתן זלצמן: המשרד להגנת הסביבה ממש לא רוצה יתושים.
<אתי נתן זלצמן: הוא עושה הכל על מנת למנוע מפגעי יתושים.
חיים ילין: אי לכך שנלחמתי איתם לבד עשר שנים, אז זה בסדר.
<אתי נתן זלצמן: רק שיירשם בפרוטוקול שיש לנו אגף שלם באשכול שאני עובדת בו, שעוסק בלוחמה במזיקים.
<אתי נתן זלצמן: עכשיו לעניינו.
<אתי נתן זלצמן: המשרד להגנת הסביבה, כשמו, הוא המשרד שנועד להגן על הסביבה.
<אתי נתן זלצמן: כל שימוש בחומרים כלשהם, לרבות כימיקלים שהם מוגדרים כחומרים מסוכנים על פי חומרים המסוכנים, מחויב להיות תחת ההשגחה של המשרד להגנת הסביבה ורשות המים כי אנחנו נועדנו להגן על מקורות המים שנכללים בתוך נושא הסביבה.
<אתי נתן זלצמן: אני חושבת שחבר הכנסת חנין אמר את עמדתנו שהובעה קודם לכן ואני מבקשת שהנושא יהיה אכן תחת סמכותנו.
<אתי נתן זלצמן: זה נאמר בקצרה.
חיים ילין: אני מודה לך מאוד, באמת.
חיים ילין: קצר ולעניין.
חיים ילין: טוב, קודם כל אני רוצה להודות לכולם.
חיים ילין: אני באופן אישי למדתי הרבה.
חיים ילין: אני חושב שאנחנו פתחנו איזשהו צוהר קטן להתחיל להבין איזשהו עולם שלם, שבסופו של דבר אני אומר את הדברים.
חיים ילין: אני רוצה להתמקד רק בצד המקצועי, כי בסופו של דבר נורא קל להבין איך המערכות, ואני לא מתבייש להגיד אותן, של הון ופוליטיקה, עובדות.
חיים ילין: זה מעליכם בכמה רמות ואני אומר את זה בגלוי, לכן אני מנסה לעשות את זה הכי שקוף שניתן, הכי ישר שניתן והכי זה שגם יש בני אדם שחיים בסביבה ומצד שני יש משאבים.
חיים ילין: אני פעם אמרתי את זה.
חיים ילין: הגדולה של כביש 6, שבסוף כולם מבינים איך הוא לא היה קיים לפני זה, כולל הירוקים שנוסעים שם ושהתנגדו, ושבסופו של דבר הגיעו לפשרה.
חיים ילין: יש שתי מנהרות בחלק הצפוני של עין השופט, ששנים היה תקוע והגיעו בסופו של דבר לאיזושהי פשרה.
חיים ילין: אני מאוד מקווה שגם פה אנחנו נגיע למשהו שהוא גם שומר על הסביבה, גם מקדם אותנו, גם מחלק את המשאבים שקיימים בתוך מדינת ישראל באופן שוויוני כלפי כל מדינת ישראל ובהחלט שומר על הסביבה בראיה לטווח ארוך.
חיים ילין: אני רוצה להזכיר לכם שזה התחיל מדיון שנעשה פה כאשר ראיתי שמשרד החקלאות בכלל לא נלחם על זה שיתכן מאוד שחלק מהאדמות האלה לא יהיו חקלאיות יותר ושבעצם מזהמים את הקרקע.
חיים ילין: משם זה התחיל בכלל, הדיון הזה, כשהבנתי שיש סיכוי שקרקעות ברמת הגולן יפגעו וכשישבתי וחקרתי ונסעתי שלוש פעמים לשם וראיתי שבעצם המטרה היא לא נפט.
חיים ילין: כשאתם תשבו עם אלי מלכה, המטרה הייתה מאוד ברורה.
חיים ילין: יש היום שני קידוחים שאפשר להפיק מים משם, חד משמעית, לכן אנחנו מבינים שיש מטרות מסוימות ויש תוצאות לוואי.
חיים ילין: אנחנו כרפתנים, אני אומר לכם את זה, תוצר הלוואי של החלב, אתם יודעים מה הוא?
חיים ילין: זו החמאה.
חיים ילין: אם תוצר הלוואי של הקידוחים האלה זה שבסוף שמצאנו עוד מים ברמת הגולן ולא בעצם הרעלנו את הקרקע, אז בגדול אנחנו הרווחנו כולנו ויש לנו יותר מים לחקלאות ברמת הגולן שהולכת ומתייבשת.
חיים ילין: אני מודה לכולם.
חיים ילין: אני רוצה להגיד שיש שני נושאים מתוך כל הנושאים שכתבתי, שאנחנו נסגור אותם יחד עם היושב ראש ועם השר ועם המנכ"ל, יחד עם הצוות שאתם ראיתם פה, שהיה שותף, חברי כנסת שהם חלק, זה אחריות על החומרים המסוכנים, מה ההשלכות של להשאיר אותם במקום הקיים או להעביר אותם.
חיים ילין: זה יהיה דיון נפרד לגמרי.
חיים ילין: נציג ציבור - אנחנו נראה אם יש אפשרות שאנחנו נהיה הנציגים, מה שלא מקובל בדרך כלל שאנחנו נהיה בעמדה שיפוטית או שיהיה מקום שנציג ציבור יהיה בתוך הוועדה.
חיים ילין: שני הנושאים האלה, בגדול, הם הנושאים שאני עוד לא סגרתי אותם.
חיים ילין: אני לא סוגר דברים לבד, דרך אגב.
חיים ילין: אני לא חושב שצריך לסגור דברים לבד בתוך הליך שהוא הליך יותר דמוקרטי ושיתופי, ואם על שני הדברים האלה כולם מעירים, אז כנראה שצריך לנסות לראות משהו.
חיים ילין: אני שמח שכולם מבינים שבסופו של דבר המטרה היא לשנות את החוק, להתאים אותו לזמן הזה בראיה קדימה.
חיים ילין: אני מאוד שמח שגם יוסי מבין את זה, גם המנכ"ל מבין את זה וגם השר מבין את זה וכולם מבינים את זה.
חיים ילין: אני חושב שכולנו זקוקים גם לזה, דרך אגב, כי בסופו של דבר אי הוודאות ואי הבהירות מעיקה הרבה יותר לכל ניהול המערכת הזאת ואנחנו רק שמים לב בכלל מה המשמעות שכל הזמן דובר יותר אולי על מים מאשר על נפט.
חיים ילין: שימו לב.
חיים ילין: אם אני אקח את הפרוטוקול, אתם תראו שהרבה יותר מדברים על מים מאשר על נפט, מה ההשלכות של הדבר הזה, איך מצד אחד אנחנו מפיקים מים בשיטה מסוימת, אבל אם אנחנו נפיק באותה שיטה בנפט, אז זה כבר הופך להיות משהו שהוא לא נכון.
חיים ילין: אני גם לא אוהב את הקיצוניות לצד השני, אבל אני אמרתי פעם לכל הירוקים שגרים בסביבה שלי, אני רוכב אופניים ואוהב לרוץ בטבע ואני לא פחות מהרבה מאוד אנשים, שומר על הטבע, אבל אני לא מקבל בשביל זה משכורת.
חיים ילין: אני פשוט חלק מכדור הארץ ואני רוצה לשמור עליו, וזו לא משכורת, אז תודה רבה לכולם.
יעל כהן-פארן: בוקר טוב לכולם, אני שמחה לפתוח את ישיבת ועדת המשנה לקידום טכנולוגיות אנרגיות מתחדשות ומעקב אחרי יישום הסכמות ועידת פריז.
יעל כהן-פארן: אני יודעת שהדיון היום מאוד רב משתתפים ואני מברכת כל אחד ואחד מכם שהגיע.
יעל כהן-פארן: מברכת גם את חברי, חבר הכנסת חיים ילין שהצטרף לדיון החשוב.
יעל כהן-פארן: הדיון היום כפי שכולכם יודעים, בנושא טורבינות הרוח ועד כמה התכניות מתקדמות או לא מתקדמות ומה החסמים.
יעל כהן-פארן: בחודשים האחרונים, אפשר לומר ממש ביתר שאת בשבועות האחרונים אפילו, קיבלנו, אני חושבת שכל חברי הכנסת קיבלו הרבה מאוד פניות מתושבים מודאגים, מראשי רשויות, מכתבים שיצאו מהתארגנות של ראשי רשויות בעיקר מהצפון, מהגליל.
יעל כהן-פארן: גם סיירנו שם.
יעל כהן-פארן: אני סיירתי שם באזור המועצה האזורית משגב, וחברי, חבר הכנסת חיים ילין, גם אתה סיירת שם, נכון?
יעל כהן-פארן: ברמת הגולן, במשגב.
חיים ילין: ברמת הגולן וביתיר.
יעל כהן-פארן: ביתיר אני הייתי לפני קרוב לשנה ונפגשתי עם התושבים של הר עמשא.
יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר שיש פה דילמה אמיתית שהיא עכשיו בתוך העולם הסביבתי, כי כולנו רוצים אנרגיה מתחדשת ונקייה וכולנו רוצים להפסיק את תחנות הכוח המזהמות וכולנו רוצים שיהיו פחות ילדים חולי אסטמה ואנשים שהולכים לעולמם בטרם עת בגלל תחנות הכוח הפחמיות, בעיקר הפחמיות.
יעל כהן-פארן: גם תחנות מגז, אבל הן פחותות ברמות הזיהום.
יעל כהן-פארן: כולנו רוצים לראות אנרגיות מתחדשות, אבל אז אם יש פתרון שגורם לנזקים חמורים יותר או האם יש כאן איזשהו חוסר מידע ואנחנו צריכים לבחון אותו באמת מאוד לעומק ולהבין איפה החששות נכונים, איך אפשר להתמודד איתם, אולי הם לא נכונים, לכן התכנסנו כאן היום.
יעל כהן-פארן: הדיון הוא דיון גם בהמשך לדיון שהיה ב-18 בינואר, ממש לפני חצי שנה ויום, בוועדה שלנו כאן.
יעל כהן-פארן: אני מברכת גם את חברת הכנסת יעל גרמן שנכנסה עכשיו, שגם יזמה דיון בדיון מהיר בנשיאות, שהתקיים דיון בנושא הזה, ואז פניתי אליה ואמרתי שאנחנו נקיים את הדיון בוועדת המשנה, והיא מצטרפת אלינו היום.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שיש כאן באמת סוגיה שקודם כל ברמה התכנונית אנחנו שואלים את עצמנו, אם יש כל כך הרבה חוסר נחת וחוסר נוחות מהתכניות שעולות בחודשים האחרונים, שלושים תכניות בכל רחבי הארץ, בעיקר באזור הצפון, האם יש כאן בעיה של חוסר שיתוף התושבים, של חוסר שיתוף הרשויות המקומיות, האם הולכים מעל הראש שלהם?
יעל כהן-פארן: מצד שני אני באמת אומרת שנורא צריך להיזהר ממה שנקרא נימבי, Not In My Back Yard.
יעל כהן-פארן: מי שלא מכיר את המונח, אנחנו מדינה קטנה וצפופה ואף אחד לא רוצה לא טורבינה, לא תחנת כוח מגז, בטח לא מתקן קליטת גז.
יעל כהן-פארן: אף אחד לא רוצה את זה קרוב לביתו, ובצדק.
יעל כהן-פארן: אנחנו מדינה קטנה וצפופה, ולכן האיזון הזה שהוא כל כך חשוב, בין לתכנן נכון ולתכנן למשק אנרגיה נקי ולסגור את תחנות הכוח הפחמיות, שזה נושא שאין אחד בחדר הזה שאני בטוחה שיגיד עליו לא, אלא אם יש כאן נציג מחברת חשמל, אולי, ירים את היד, אבל באמת כולנו רוצים את זה וכולנו מודעים להשפעות הסביבתיות והבריאותיות של תחנות כוח פחמיות.
יעל כהן-פארן: מהצד השני, אנחנו רוצים שלא יפגעו חייהם של אזרחים בגלל פתרונות, וגם חייהם של בעלי חיים, בוודאי נדירים וייחודיים לאזורנו.
יעל כהן-פארן: היום הדיון יתמקד בנושא התכנון הסביבתי בראיה האנושית.
יעל כהן-פארן: גם ניתן כמובן לכל הצדדים לדבר.
יעל כהן-פארן: אני לא מבטיחה שכל מי שיושב כאן בחדר ידבר.
יעל כהן-פארן: להיפך, אני מבטיחה שלא כולם ידברו.
יעל כהן-פארן: זמננו קצר.
יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לסיים ב-11:00.
יעל כהן-פארן: יש הנחיות חדשות מיושב ראש הכנסת, שאין להאריך את דיוני הוועדות בזמן המליאה בשום אופן, והיום, 11:00, הישיבה הזאת תיסגר.
יעל כהן-פארן: רשימת הדוברים היא ארוכה מאוד, אז אני ממש מקווה ומצפה שיהיה לנו דיון פורה ועם הקשבה הדדית וללא התלהמות.
יעל כהן-פארן: אנחנו באנו לכאן לשמוע את כל הצדדים.
יעל כהן-פארן: לא להתלהם, אלא באמת לפתוח הקשבה גם מצד התושבים שרוצים שיקשיבו להם ובואו גם נקשיב לנציגי הממשלה והרשויות, לנציגי המומחים שהגיעו לכאן.
יעל כהן-פארן: אני שמחה לתת לראשון הדוברים, אבל באמת בקצרה, חבר הכנסת חיים ילין ואחריו חברת הכנסת יעל גרמן.
חיים ילין: כבוד יושבת הראש, אני חייב להגיד שזה די נדיר שגם ועדת משנה נמצאת בנגב וגם ממלאה אולם.
חיים ילין: זה נדיר מאוד.
יעל כהן-פארן: כי הנושא מאוד חשוב ומטריד הרבה אנשים.
חיים ילין: אפילו ועדות לא מצליחות לעשות את זה, אז ועדת משנה, אבל זה כנראה גם השילוב של איך שמנהלים את האירוע וגם הנושא עצמו שמשלב ביחד את העוצמה הזאת שכל כך הרבה אנשים מגיעים.
חיים ילין: אני לא מפסיק לקבל טלפונים.
חיים ילין: אין יום שאני לא מקבל טלפון, פעם זה רמת הגולן, פעם זה הגליל, פעם זה יער יתיר.
חיים ילין: בכל מקום אומרים לי, תסתכל פה, פה אני גר.
חיים ילין: אתה רואה את הגבעה הזאת?
חיים ילין: פה הולכת להיות שבשבת 160 מטר גובה שאנחנו לא יודעים את ההשלכות הבריאותית.
חיים ילין: המון מחקרים נעשו.
חיים ילין: אני חייב להגיד לכם שאני לפני פחות משנה, באחד הטיולים שלי באופניים באירופה ראיתי בדיוק איפה כל התחנות האלה נמצאות, הרחק הרחק מעיר וממגורים.
חיים ילין: אני נמצא בעין זיון.
חיים ילין: אני מסתכל על הגבעות, איפה זה הולך להיות.
חיים ילין: אני יושב עם ראש המועצה אלי מלכה ואז הוא אומר לי, תשמע, אתה צודק.
חיים ילין: גם אני הבנתי את הדבר הזה ובעצם הרחקנו מהיישובים.
חיים ילין: הוא לבד הגיע למסקנה והכי קרוב זה 1.8 קילומטר.
חיים ילין: בעצם חתך חלק מהפרוייקט עצמו.
חיים ילין: כי אני חושב שאחת הבעיות שלנו זה לא בעצם האנרגיה החלופית, אלא המיקום שלהם ומה השפעתם כלפי אזרחי מדינת ישראל.
חיים ילין: אני חושב שאם אנחנו נצא או בחקיקה או בהנחיות מאוד ברורות, כי נראה לי שלא מתייחסים, שאין לבנות כ-2 קילומטר מהבתים, ואז אומרים לי, רגע, אבל חיים, אין מקומות כאלה.
חיים ילין: אז לא יהיו, כי בסוף אנחנו צריכים להגן על בני האדם, בין היתר.
חיים ילין: תסלחו לי, הירוקים, עם הציפורים והכל.
חיים ילין: גם בכביש 6, אני רוצה להזכיר לכם, היו מלחמות עולם.
חיים ילין: היום אף אחד לא יודע לחיות בלי כביש 6.
חיים ילין: גם עם הפנלים הסולאריים שנלחמנו עליהם וחיל האוויר וכולם אמרו, והצפרים אמרו זה לא בסדר.
חיים ילין: בסוף אנחנו רואים, לא כזעקתה והכל בסדר.
חיים ילין: אנחנו צריכים למצוא את המינון, איפה אפשר לשים פנלים סולאריים ואיפה אנחנו יכולים לשים תחנות רוח או כל דבר אחר.
חיים ילין: זה בעצם הדיון.
חיים ילין: אני מבקש דבר אחד.
חיים ילין: בגלל שאין הנחיות ברורות וגם אפשר לשים היום מתקן כזה גם 50 מטר מבית או מקו כחול, צריך לדעת להפריד בין מה שנקרא שטח בינוי לקו כחול, לא פחות מ-500 - - -
יעל כהן-פארן: לא, לא, תיכף נדבר על זה.
יעל כהן-פארן: ה-500 זאת המלצה של משרד הבריאות שעלתה גם בוועדה בינואר ולמיטב הבנתי מוסדות התכנון לא מתייחסים אליה.
יעל כהן-פארן: תיכף נדון בכך.
חיים ילין: לדעתי המלחמה שלנו צריכה להיות שזה יזוז לפחות מינימום 2 קילומטר ואז לבוא ולתכנן מחדש.
יעל כהן-פארן: יעל גרמן, בבקשה.