GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסי היימן: אנחנו פועלים יחד עם הביטוח הלאומי, אגף הקרנות, הכוורת שהוזכרה פה, שתוקם בשנה הקרובה בג'וינט ובביטוח הלאומי, להביא את היזמים, לקחת את העולם הזה של הכלכלה השיתופית, ולעשות באמצעותו קפיצת דרך משמעותית, כפי שעשו בעולם הרגיל בשירות הזקנה.
<יוסי היימן: תודה רבה.
אורי מקלב: תודה, מר היימן.
יעל כהן-פארן: יש לי שאלה למי מהדוברים שיוכל לענות.
יעל כהן-פארן: לגבי נתונים, כמה מדובר מבחינת אנשים, שאין להם נגישות טכנולוגית, שאין להם סמארטפונים, שאין להם נגישות למחשב?
<יוסי היימן: יש לנו נתונים מאוד מדויקים – לא נתונים שלנו – אפשר לראות אותם פה גם בסטטיסטיקות גם של הלמ"ס.
<יוסי היימן: הפרשים די גדולים ביחס לצעירים, וישראל במקום לא טוב ביחס ל-OECD ביחס לאימוץ דיגיטלי של טכנולוגיות.
<יוסי היימן: יש בדיוק המספרים כמה יש אייפון וטלפון חכם וכמה יש אינטרנט ואין, כמה משתמשים במיילים, וגם מי שמשתמש – אין לי פה הנתונים, אבל- - -
<יעל בנבנישתי: יש חוברת שיוצאת כל שנה, אבל מה שצריך להבין – הדור היום, שנמצא בגיל זקנה מבוגר, הוא דור מעבר.
<יעל בנבנישתי: זה דור שלא היה חשוף בחיי העבודה שלו לכל האמצעים הטכנולוגיים – למיילים, לפייסבוק, לווטסאפים.
<יעל בנבנישתי: הדור שהיום נכנס לגיל הזקנה, מה שנקרא דור הבייבי בום, שהם בני ה-65, זה דור שבמעגל חיי העבודה שלהם היה חשוף לדיגיטציה.
<יעל בנבנישתי: לכן צריך ממש להפריד בין שני הדורות.
<יעל בנבנישתי: הפער הדיגיטלי הזה ילך ויצטמצם, וגם כשאנחנו מסתכלים על טכנולוגיות, זה משתנה.
אורי מקלב: מתוך דיונים שהיו פה, התוצאות בשטח הן מאוד מעודדות.
אורי מקלב: אנשים שנחשפו תוך כדי הלמידה בפרויקטים שהמדינה עשתה, ראו תוצאות מאוד טובות.
אורי מקלב: ראינו השתלבות גם בגיל 80, מאוד יפה.
אורי מקלב: אנשים למדו.
אורי מקלב: אני הצעתי באחד הדיונים, שגם אנשים שרכשו לעצמם מחשב בגיל מאוד מבוגר, למדו להשתמש בזה, מנסים ליישם את מה שהם למדו, מקבלים את העזרה – אני, למשל, ראיתי תמיכה – אדם בגיל מבוגר נתקע במחשוב.
אורי מקלב: הוא באמצע הדרך.
אורי מקלב: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.
אורי מקלב: שיבחנו אותך קודם על היוזמה.
אורי מקלב: רק קיבלנו שני דיווחים – קצרים ורחבים ביחד – וראינו שרק נגענו בקצרה, וכל הנושא שהצפתם בפנינו, אפשר להרחיב בו הרבה, ואפשר לראות איך משפרים אותו, איך מביאים אותו לידי יישום.
אורי מקלב: עולם ומלואו שיש בכל הנקודות שהעליתם אותן.
אורי מקלב: ביום הזה אנחנו רוצים לשמוע יותר, ואחרי זה יכול להיות שאנחנו צריכים לפרוט לנקודות.
אורי מקלב: אמר יוסי בשם יוסי הגלילי, שהמילה זקן – מאיפה היא נובעת – זה קנה חכמה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהוא יותר משתבח ויותר יודע.
אורי מקלב: אני מבקש מהדוברים לא לחזור על הדברים, לנסות לצמצם בגלל השעון, ויש אירוע שלכם ב-14:00, ואני לא רוצה לפגוע באירוע השני.
אורי מקלב: נחמן פוטניסקי, בבקשה.
<נחמן פלוטניצקי: אנסה לעשות את זה הכי מהר שאוכל.
<נחמן פלוטניצקי: אני מנכ"ל מילב"ת בתל השומר מילב"ת היא בת 35 שנה, עוסקים בפתרונות טכנולוגיים לבעלי צרכים מיוחדים – לאו דווקא קשישים.
<נחמן פלוטניצקי: אני אתמקד כאן בקשישים.
<נחמן פלוטניצקי: אני זקן, אני בן 73 – לא מרגיש ככה.
אורי מקלב: גם אנחנו לא מרגישים כך...
<נחמן פלוטניצקי: מניעת נפילות.
<נחמן פלוטניצקי: פרופ' שוקי שמר לפני כשלוש שנים ניסה לעשות ועדה לאומית למניעת נפילות של קשישים.
<נחמן פלוטניצקי: הקשישים נופלים בבית, המדינה מוציאה 2 מיליארד שקל בשנה על נפילות.
<נחמן פלוטניצקי: אנחנו מנסים לקדם את הנושא הזה, ונתקלים בהרבה דלתות אטומות.
<נחמן פלוטניצקי: אנחנו מצליחים לעשות משהו כתוצאה מאנשים נדיבים שנותנים כסף לפעילות הזאת.
<נחמן פלוטניצקי: פיתחנו אפליקציה, אנחנו יכולים לעשות את זה, והלוואי שייצא מכאן איזשהו קול קורא – אני לא רואה כאן את האנשים שמטפלים בזה מבחינת משרד הבריאות- - -
אורי מקלב: מה עושה האפליקציה הזאת?
<נחמן פלוטניצקי: מגיעים לבית, והאפליקציה שואלת – נגיד, אם בחדר האמבטיה יש מאחז או אין מאחז, אם בשירותים יש מאחז או אין מאחז, אם ברצפה יש אנטי סליפ או לא.
<נחמן פלוטניצקי: בסוף לוחצים על נקודה, מקבלים במייל מה צריך לעשות בבית.
<נחמן פלוטניצקי: עשינו פילוט.
<נחמן פלוטניצקי: אני חושב שבסדרי גודל של 500, 600 שקל אפשר לשפר לאין הכר את הבטיחות בבית.
אורי מקלב: מערכות או אפליקציות שמתריעות, אני חושב שזה לא משהו דמיוני.
<נחמן פלוטניצקי: אני חושב שזה דבר פשוט, שאפשר לקדמו מייד.
<נחמן פלוטניצקי: רק צריך את המדינה, שתעמוד מאחורי זה.
<נחמן פלוטניצקי: אכנס מעט לכמה מוצרים שפותחו כולם באמצעות המדען הראשי.
<נחמן פלוטניצקי: לא הזכירו את התוכנית, אבל יש תוכנית במדען הראשי, פיתוחים לבעלי צרכים מיוחדים.
<נחמן פלוטניצקי: ניגשנו לתוכנית הזו כבר 7, 8 פעמים, והעניין הוא – שוב, אנחנו מקבלים כסף לפיתוח, אבל אחר כך למסחור, זה צריך עוד דחיפה יותר גדולה.
אורי מקלב: כדי להפוך את זה למשהו יישומי, צריך לתת דחיפה גדולה יותר אפילו.
אורי מקלב: לאנשים הפרטיים קשה לעמוד – גם אם מפתחים משהו, נותנים עזרה ועידוד, אבל בסופו של דבר הוא צריך להפוך את זה למשהו יישומי, הוא צריך עזרה הרבה יותר גדולה.
<נחמן פלוטניצקי: בשנה שעברה הזכרתי את הנושא של פתיחת דלתות, שאנשים עם כיסאות גלגלים לא יכולים לפתוח.
<נחמן פלוטניצקי: המוצר שלנו יהיה, אם ירצה השם, בשוק בסוף השנה.
<נחמן פלוטניצקי: כל הנושא של דלתות – כמובן, יצטרכו להתקין אותם – שוב, עזרה של מדינה.
<נחמן פלוטניצקי: דיברנו על מציאת חפצים לאנשים דמנטיים, אבל אני רוצה את הדקה האחרונה להקדיש – דיברו פה על אוריינות דיגיטלית.
<נחמן פלוטניצקי: יש מיזם ענק של משרד הרווחה וישראל דיגיטלית.
<נחמן פלוטניצקי: עשינו את זה עד היום ב-8 קהילות תומכות נכים.
<נחמן פלוטניצקי: יש נכים שהם תקועים בבית – כמובן, גם קשישים תקועים בבית, לא יכולים לצאת.
<נחמן פלוטניצקי: נתנו להם מחשבים, שזה היה במימון ישראל דיגיטלית של משרד הרווחה, והבאנו אותם אחרי שנה של אוריינות – חלק מהאוריינות היתה אחד על אחד – הבאנו אותם למצב שהם יוכלו להיות יחד עם כל הקהילה שלהם – לדבר, לשלוח מיילים, להיכנס לקופת חולים ולהיות בבנק.
<נחמן פלוטניצקי: אם היו מרחיבים – אני מבין שאשל והג'וינט עושים גם את זה במסגרת כלשהי.
<נחמן פלוטניצקי: צברנו המון ניסיון, וכדאי לאגם משאבים, ולראות מה קורה מהניסיון, כי להערכתי, ישראל דיגיטלית גמרו את הפילוט, ועכשיו מישהו צריך להרים את היד ולממן את זה.
<נחמן פלוטניצקי: תודה רבה.
אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.
אורי מקלב: הודינו לך על היוזמה – דבר מאוד חשוב, יחד עם חבר הכנסת שמולי.
אורי מקלב: מקווה שליום הזה יהיו הרבה תועלות והרבה תובנות, שנצליח לקדם את הנושא.
נחמן שי: אני ממש מצטער – אני עושה את הדבר שאני הכי שונא – זה לבוא, לומר שתי מילים וללכת, אבל באמת הצלחנו היום לגייס את כל הכנסת ואת כל יושבי-ראש הוועדות, ואני רוצה להודות באופן אישי לאורי, שעשה תרגילי התעמלות כדי שנוכל להרים גם בוועדה, כי רצינו לרכז מאמץ מתוך מחשבה שככל שנגביר את ההתמקדות בנושא הזה של אזרחים ותיקים, אזרחיות וגמלאים, באמת נצליח להקפיץ את המודעות הציבורית לנושא הזה בעוד איזו חצי מדרגה – אולי זו הגזמה, אבל עוד דיון ועוד יום כזה ועוד מאות אזרחים ותיקים שבאים לכנסת, זה לאט-לאט יעשה לחברה הישראלית את מה שאנחנו כל כך מצפים.
נחמן שי: יש פה יוסי היימן מג'וינט אשל – הם הרבה שנים בתחום הזה, ויש עוד ארגונים ועוד בודדים וחברות וכן הלאה, שלאט-לאט מתחילים להבין איזה אתגר גדול יש לחברה הישראלית.
נחמן שי: טכנולוגיה – ותכף יהיו פה תוצאות דיון שעשינו, היא גם חברה וידידה טובה, הטכנולוגיה, והיא גם עוזרת, והיא גם אויב ומקור לפחד.
נחמן שי: השקענו בזה – יוסי עושה עם הראש, כי הוא שלח אותי לראות את הסרט על דניאל בלייק.
נחמן שי: הוא אמר לי: אתה לא צריך לדבר אתי – תראה את הקדימון של הסרט, והסרט הזה מדבר בעד עצמו.
נחמן שי: מי שלא ראה, מוזמן.
נחמן שי: אין לי רווחים בסרט הזה, אבל באמת הוא ממחיש כל כך טוב, מה עובר אדם שהוא בעל יכולת ממש, שהטכנולוגיה טוחנת אותו, ומה יוצא ממנו בסוף – גומרת אותו.
נחמן שי: וכל זה דברים פשוטים – תמלא טופס, תקליד פה, תקליד שם.
נחמן שי: הוא צריך את כל הצעירים שיעזרו לו, כמו שאנחנו נעזרים בנכדים שלנו כדי ללמוד את המכשירים המשוכללים.
נחמן שי: אז כל החכמה שיש בעניין זה איך לרתום את הטכנולוגיה לטובתנו ולעזרתנו, ולנטרל את האיומים שיש בה.
נחמן שי: לאחרונה, תוכנית ביטוח, או קופת חולים –אני חושב שאני בחור די אינטליגנט, ואני הולך לאיבוד – תעשה 2, תעשה 4, ומייד חזרתי לנקודת ההתחלה, ושוב.
נחמן שי: לקח לי 45 דקות, לבד.
נחמן שי: כמובן שאפשר להתקשר למנכ"ל החברה ולבקש פרוטקציה, שאני לא נוהג, אבל דבר נורא פשוט – תעשה ככה, תעשה ככה, ובסוף אתה מגיע להודעות המוקלטות האלה מראש, שהן הקיר שזורקים אותך אליו כדי שלא יצטרכו לדבר אתך חלילה.
נחמן שי: אז אנשים משתגעים מזה.
נחמן שי: אנחנו עושים את זה בוועדות אחרות ובחוקים אחרים כדי לדרוש מענה אנושי, ודורשים מהבנקים להשאיר את הסניפים שלהם, ומהדואר להשאיר את הסניפים שלו וכן הלאה, שיהיה פרצוף שאפשר לדבר אליו, כי הקירות האלקטרוניים האלה יכולים לתסכל מאוד.
נחמן שי: אז אני מאוד שמח שאורי משקיע בזה עבודה, כי אורי ואני מדברים באותה שפה.
נחמן שי: אנחנו שותפים לכמה יוזמות, ואני מודה לכולכם שבאתם.
נחמן שי: אני רץ להמשך היום, ושוב – כולנו שותפים למאמץ גדול בעניין הזה.
אורי מקלב: ד"ר רון מרון, קרן בירד.
<רון מרון: שלום לכולם.
<רון מרון: קרן בירד היא קרן ישראלית אמריקאית, שתומכת בפרויקטים משותפים.
<רון מרון: המקום של קרן בירד הוא בדיוק המקום שנדרש לאותם יזמים שפיתחו טכנולוגיות לקשישים, שאינם רבים, אבל זכות הקרן שיעל שותפה להקמתה, הם זקוקים לאפשרות למסחר את הטכנולוגיה שלהם.
<רון מרון: מסחור הטכנולוגיה – מה לעשות, מדינת ישראל היא שוק קטן, ורוב היזמים לא מתעניינים בשוק הישראלי.
<רון מרון: כאשר מפתחים טכנולוגיה, הם בכלל לא פונים לשוק הישראלי.
<רון מרון: באמצעות קרן בירד אנחנו מממנים שיתופי פעולה בין חברות ישראליות לאמריקאיות, ואנחנו מעודדים – ויש לנו לא מעט פרויקטים, בתחום רפואה דיגיטלית, טכנולוגיות כמו פיזיותרפיה או טיפול בילדים עם שיתוק מוחין וכדומה – אנחנו מעודדים את אותם יזמים לסיים את הפיתוח הטכנולוגי בשיתוף עם חברה אמריקאית, וכמובן החברה האמריקאית פותחת בפניהם את השוק האמריקאי, שיאפשר את הורדת המחירים, שתהפוך אותם מוצרים לזמינים יותר לקהל הישראלי.
<רון מרון: דבר אחרון שרציתי להוסיף – אני חושב שקרן בירד, שכפי שאמרתי, היא מאמץ אמריקאי ישראלי, היא בת 40 שנה.
<רון מרון: היא אחת מהמערכות הממשלתיות שתומכות בפיתוח טכנולוגיות, אבל עדיין יש צורך, כפי שהעלו פה מידיינים אחרים, בהתמקדות ממשלתית, בעידוד פיתוח טכנולוגיות לקשישים, כי רוב הצעירים, בכלל לא עולה בדעתם שקיים שוק כזה, שהוא מעניין כלכלית, הוא גם מעניין טכנולוגית.
אורי מקלב: ככל שהוא גדל, הוא גם יותר נהפך לכלכלי, מהנתונים שקיבלנו, שנגיע ל-20%.
<רון מרון: כן, אבל רוב הצעירים לא מודעים לצרכים של הסבא שלהם.
אורי מקלב: אולי הם יודעים את האחוזים, אבל הם לא יודעים שהם יכולים להשתלב בזה, ויכולים לעניין אותם, ויכולים להפוך אותם לפיתוחים כדאיים.
אורי מקלב: אבי ענתי, סמנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה, ממש בקצרה.
<אברהם ענתי: אני רוצה לומר, שאנחנו בשנים 2015 ו-2016 פרסמנו שני קולות קוראים להגשת הצעות למחקרים שעוסקים בחדשנות וטכנולוגיה לגיל השלישי, ושילוב בין מדעי החיים, מדעי החברה וטכנולוגיה, ובמסגרת זאת אנחנו מממנים היום יותר מכ-40 מחקרים בתחום הזה.
<אברהם ענתי: אתם מוזמנים לעיין באתר משרד המדע במאגר מחקרים.
<אברהם ענתי: זה הנושא הראשון.
<אברהם ענתי: הנושא השני שיש להזכיר אותו, שלא הוזכר, הוא הנושא שיש ועדת מנכ"לים שעוסקת במאגר לחקר הזקנה, כלומר בראשות המשרד לשוויון חברתי אנחנו מממנים מאגר שכולל את כל הנתונים של הזקנה יחד עם הביטוח הלאומי, ואפילו אנחנו שותפים ל- - - באירופה בכל הנושא הזה של סקרים שנעשים.
<אברהם ענתי: דבר נוסף, אנחנו גם מממנים מחקרים בתחום ביטחון מזון בתזונה.
<אברהם ענתי: גם את הרשימה הזאת של המחקרים הממומנים ניתן לראות באתר.
<אברהם ענתי: וכמו שהזכיר השר אתמול, יש יותר מ-30 מרכזים לאוריינות דיגיטלית ברחבי הארץ, בעיקר בפריפריה החברתית והגיאוגרפית, שהם למעשה פתוחים; הם לא לנוער אלא פתוחים לכל האוכלוסייה, כך שאוכלוסיית הגיל השלישי גם יכולים להשתמש.
<אברהם ענתי: דוגמאות של מחקרים, זה מנושא של אלצהיימר ופרקינסון, בנושא של קוצבי לב ומחקרים רפואיים, ביטוי הזדקנות רב מערכתית של המנגנונים.
<אברהם ענתי: לומדים את זה מדג הזברה.
<אברהם ענתי: פיתוח מערכת להתערבות למיתון ירידה קוגניטיבית בזקנה, רובוטיקה וכו'.
אורי מקלב: אני עדיין מחפש הצעה שהשתקפה מתוך דיונים – זה לא רק מחקרים; האפשרות לתמיכה היום-יומית, שיכולה להיות יותר עירונית או מקומית, משהו מרכז.
אורי מקלב: או לעניין את הגופים האחרים - ביטוח לאומי, גופים אחרים, ג'וינט, להקים מרכז תמיכה, שאותו אדם שמנסה להשתלב – אותו אדם מבוגר, אותו אזרח ותיק, ואני גם רואה על עצמי שאני בא, הולך לעוזרים שלי, הצעירים, הילדים שלי שמייד יודעים, אבל זה לא בעיות סבוכות.
אורי מקלב: להזמין בשביל זה טכנאי – זה דבר יקר, לוקח זמן.
אורי מקלב: משהו דרך הטלפון, שנותן לו את הסיסמה, נכנס לך לתוך המחשב, עוזר לך לצאת, מסביר לך איפה הבעיה, איך אתה מתגבר עליה.
אורי מקלב: אני חושב שזה ייתן את הביטחון וגם את המוטיבציה לאנשים, שעשו כמה וכמה ניסיונות.
אורי מקלב: לאחרונה נתקלתי – גם היו לי פניות הציבור בעקבות משרד הפנים, שהיום אתה נותן את האפשרות היחידה לכאורה, ככה זה היה מובן, וככה כנראה גם באופן המעשי – הנפקת דרכון, והזמנת תור במייל, ואנשים מבוגרים – נתקלתי בפנייה של אשה מבוגרת בת 84, שביקשה להוציא דרכון, ולא הסתדרה עם העניין הזה.
אורי מקלב: אלה דברים שאם ניתן את הביטחון, מתן שירות, ממשל זמין, אבל גם באופן כללי, כשאדם משתמש בטכנולוגיה, רוצה להיכנס, ואז הוא נתקל – פעם אחת, פעם שנייה, פעם שלישית, הוא מרגיש שהוא מאבד את הביטחון העצמי בעניין הזה.
אורי מקלב: לכן צריך לחשוב על זה.
אורי מקלב: אני חושב שזה ייתן דחיפה.
אורי מקלב: יש לנו עוד כמה דוברים, ממש בקצרה.
אורי מקלב: ד"ר איליה סטמבלר.
<איליה סטמבלר: תודה רבה.
<איליה סטמבלר: שמי ד"ר איליה סטמבלר, ואני מנכ"ל מדעי של תנועת ותק לאזרחים ותיקים, ומתאם פעולות של האגודה הבין-לאומית לחקר ההזדקנות ומחלות הזקנה.
<איליה סטמבלר: רציתי להסב את תשומת לבכם לסוג נוסף של טכנולוגיות לגיל השלישי, והן טכנולוגיות ביו רפואיות.
<איליה סטמבלר: כאן לרוב דובר על טכנולוגיות מסייעות, וטכנולוגיות ביו רפואיות נבדלות מהן.
<איליה סטמבלר: אם הטכנולוגיות המסייעות, אכן מסייעות לאדם המבוגר שנמצא במצב של שבריריות, הטכנולוגיות הביו רפואיות כשמן כן הן, נועדו לשפר את מצב הבריאות של האדם המבוגר.
<איליה סטמבלר: ההצדקה לפתח את הטכנולוגיות האלה היא זו: אם אנחנו רוצים להגיע לרפואה מונעת לגיל השלישי, וההזדקנות היא גורם הסיכון העיקרי למחלות תלויות גיל כמו אלצהיימר, סרטן, מחלות לב, נרצה בסופו של דבר להתערב בתהליך ההזדקנות כדי לפתח יכולות טיפול.
<איליה סטמבלר: גם זה תחום שראוי לתמיכה מדינית, וכולנו תקווה שנזכה.
אורי מקלב: דבר חשוב מאוד.
אורי מקלב: ד"ר נסים צור, מנכ"ל חברת TelnT.
<ניסים צור: תודה רבה.
<ניסים צור: אנחנו מתמקדים בצד הפרקטי של לעזור לאוכלוסייה המתבגרת בתחום שיחסית הוא מאוד רדיקלי.
<ניסים צור: לפני שבועיים זכינו בפרס- - - לתחום הרפואי לאנשים מבוגרים.
<ניסים צור: מה שפיתחנו הוא צורך קיים לכולנו, לכל האנשים המבוגרים – ניטור צריכת התרופות.
<ניסים צור: מה שקורה הוא שלמבוגרים יש סט תרופות כרוניות – לחץ דם, סוכרת, לא משנה.
<ניסים צור: כולם מגיעים מתישהו, שהם צריכים לקחת תרופות.
<ניסים צור: מה שקורה, שחלק מהחולים, כמו אבי, לפעמים מגיעים למסקנות מוטעות.
<ניסים צור: למשל, האחות אמרה לאבי שלחץ הדם שלו נהדר, אז הוא הפסיק לקחת חודשיים את התרופות נגד לחץ דם, בלי שידעתי, בלי שאמי ידעה.
<ניסים צור: ואז הגעתי, לפני שנתיים – היא מקושרת, היא מזוהה.
<ניסים צור: יש בה בינה מלאכותית.
<ניסים צור: וזה החלק הכי חשוב בעניין.
<ניסים צור: יש בה בינה מלאכותית, והיא מקושרת לאינטרנט ומקושרת למכשירים הרפואיים האחרים בבית.
<ניסים צור: היא לומדת אותם באופן אוטומטי.
<ניסים צור: היא מקבלת מהרופא, שאני צריך לקחת שלושה כדורים ביום, מבוסס על סוכרת.
<ניסים צור: כלומר אם יש לי רמת סוכר נמוכה – אם הלכתי אתמול בלילה, הסוכר שלי נמוך.
<ניסים צור: למה אני צריך לקחת שלוש פעמים ביום את התרופה?
<ניסים צור: אם אקח, הכבד שלי, שמפתח אנזימים ייעודיים ל- - -
אורי מקלב: מי מתכנת את זה, שיידע לא לקחת את שלושת הכדורים?
<ניסים צור: מייד אסביר.
<ניסים צור: יש מערכות קיימות היום, שנקראות גלוקומטר אלחוטי, מד לחץ דם אלחוטי.
<ניסים צור: מערכות שקיימות כבר.
<ניסים צור: לא צריכים להשקיע בהן.
<ניסים צור: הן מפותחות ועובדות.
<ניסים צור: העניין הוא שהמערכות האלה מתקשרות רק עם הפלאפון.
<ניסים צור: הם לא עובדים עם צד שלישי.
<ניסים צור: הוא לא יגיד לי, רק אחרי שלושה חודשים שאבי הלך לרופאים, שלחץ הדם שלו הוא פי שניים, הוא לא יגיד לי שהוא לא לקח את התרופה.
<ניסים צור: הוא יודע שהתרופות נמצאות פה, הוא יודע שהרופא אומר: שלוש פעמים ביום, אבל זאת הטבלה.
<ניסים צור: אם הסוכרת זה 100, אל תיקח תרופה.
<ניסים צור: אם זה 120, קח כדור אחד.
אורי מקלב: מעניין מאוד.
אורי מקלב: נרצה אולי בהזדמנות אחרת לדון בדבר הזה.
אורי מקלב: רפי זך.
<רפאל זך: תודה.
<רפאל זך: האמת שרציתי להעלות מספר נושאים.
<רפאל זך: ראשית, שמי רפי זך, מנכ"ל אקו קר טכנולוגיות.
<רפאל זך: אקו קר מפתחת מערכת לניטור קשישים בביתם.
<רפאל זך: היא מערכת שאינה לבישה, כלומר אחת הבעיות היא שקשישים הם לא "מוכוונים" לענוד תליונים או שעונים למיניהם במהלך השעות שהם בבית, ואז זה מהווה בעיה.
<רפאל זך: המערכת מאתרת מצבי חירום כמו נפילות, מצוקות נשימתיות ובעצם עוקבת אחר ההתנהלות היום-יומית של הקשיש כדי לאתר פוטנציאל של הידרדרות בריאותית.
<רפאל זך: רציתי להעלות שני נושאים עיקריים, ואני חייב להתייחס לנושא של הדיגיטליות.
<רפאל זך: אני מביא קצת בשורה משני מגרשים שאנחנו פעילים בהם – אחד, ארצות הברית, והשני, ביפן.
<רפאל זך: אני מנסה לעשות פה שיקוף לדיון.
<רפאל זך: אחד, זה הנושא של השילוב של הטכנולוגיה בבתי הקשיש/ בדיור מוגן.
<רפאל זך: הנושא של גבולות החיות.
<רפאל זך: אחד הדיונים המשמעותיים היום בארצות הברית – איך בעצם משלבים מערכות ניטור חכמות במוסדות, בדיור מוגן, כך שמנהלי הדיור המוגן אינם חשופים משפטית לכל מיני מקרים, מה קורה אם ב-0.01% הוא לא מגלה אירוע מסוים.
<רפאל זך: אז רובם – וגם בדיונים שעשינו פה בין החברים, מנהלי דיור מוגן – הם רגישים לנושא הזה, כי הם אומרים: אני מעדיף לא להכניס מערכת כדי לא להיות חשוף משפטית.
<רפאל זך: יש פה דיון שחייבים להציף אותו, וכדאי שעה אחת קודם, כי הנושא הזה יצוף במוקדם או במאוחר.
אורי מקלב: אם יש לכם דבר שהוא בשל, עם גיבוי משפטי, אפשר להתקדם לחקיקה בשילוב משרד המשפטים.
<רפאל זך: בדיוק.
<רפאל זך: זה דיון אחד.
<רפאל זך: הדיון השני – ופה אני אולי נציג הטכנולוגים בהקשר הזה, אחרי הרבה שנים בתחומים שונים; זזתי מאזור הנוחות לעולם Elder Care, שזה מאוד חשוב.
<רפאל זך: זו גם ההזדמנות לעודד יזמים טכנולוגיים נוספים לעשות את המהלך, אבל יחד עם זאת נושא המימון הוא נושא קריטי.
<רפאל זך: אני מצטט את אחד המשקיעים הראשונים, לפני שיצאנו לדרך, באו אלינו ואמרו: הטכנולוגיה היא מדהימה, אבל הנושא לא סקסי.
<רפאל זך: אמרתי: אני הגעתי לתמוך בטכנולוגיית הגיל השלישי.
<רפאל זך: לא חיפשתי נושאים סקסיים.
<רפאל זך: התייחסות אחרונה לגבי הנושא הדיגיטלי, כי אני חושב שהוא חשוב.
<רפאל זך: הנושא הדיגיטלי, אוריינות דיגיטלית, זה לא רק עניין של ללמד את הקשיש.
<רפאל זך: הבחור שמחר יהיה קשיש, זה לא שהוא לא יבין.
<רפאל זך: הוא לא יצליח להתמודד בגלל הליקויים שנוצרים.
אורי מקלב: צריך רגישות, מעבר.
<רפאל זך: למשל, ביפן יש חברה NEC, חברה יפנית גדולה, שעושה מהפכה.
<רפאל זך: להזכירכם, ביפן 25% קשישים, וזה הולך להיות לכיוון ה-30%.
<רפאל זך: הם עושים שם מערכת, פלטפורמה שתדע לעשות המרה של האינפורמציה, שמצד אחד, יכול לשבת אדם צעיר ולהקליד, ולתקשר עם הקשיש בממשק שונה – אם על-ידי קול, אם על-ידי מסכים, שהם הרבה יותר נוחים.
<רפאל זך: ואני חושב שזה לא רק העניין של עצם הלימוד של העולם הדיגיטלי- - -
אורי מקלב: הציגו בפנינו משקפיים ללקויי ראייה, לעיוורים, שהופכים את הטקסט משמיעה לקול.
אורי מקלב: זה טוב גם לקשישים.
אורי מקלב: הם מאוד קלים להפעלה, ושם יש שוק יותר רחב.
אורי מקלב: ברגע שנדע לפתח את זה לשוק, או ניידע שיש שוק, שאנשים ישתמשו בזה – היה פיתוח, שאמרו שלא פיתחו את זה, כי השוק לא דרש את זה, אנשים רצו להחזיר את זה.
אורי מקלב: הרבה עידוד ותמיכה צריך בדבר הזה, כדי שגם מי שעשה את זה, יוכל להחזיק מעמד, וגם מי שרוצה, שתהיה לו המוטיבציה לעשות את זה.
אורי מקלב: אבי וינברגר, בבקשה.
<אבי וינברגר: אני מנכ"ל חברת בריין 1.
<אבי וינברגר: אני רוצה פה בקצרה, להציג טכנולוגיה שפיתחנו, וטכנולוגיה שמאפשרת לאנשים קשישים, בעזרת שמיעה של מוזיקה, להגיע לרגיעה, להוריד מתח, ואפילו להוריד דיכאון.
<אבי וינברגר: מחקרים שנעשו בטייוואן על בני 67 עד 97 הראו, ששימוש אחד של שמיעה של חצי שעה סוג מסוים של מוזיקה, הורידה את לחץ הדם, ושיפרה מאוד את הפרמטרים של האדם.
אורי מקלב: חצי שעה ביום.
<אבי וינברגר: לא.
<אבי וינברגר: חצי שעה פעם אחת.
<אבי וינברגר: אחרי פעם אחת זה כבר שיפר, ומי שעשה את זה חמישה ימים, הצליח להוריד את רמת הדיכאון מרמה של 11 ל-7.5.
<אבי וינברגר: האדם יכול להיות פסיבי לגמרי.
<אבי וינברגר: אנחנו פיתחנו טכנולוגיה הרבה יותר מתקדמת, שמתלבשת על מוזיקה רגילה, ואני פה קורא – אנחנו מוכנים לתת את זה חינם אין כסף, בלי השקעה – אני קורא לכל מי שעוסק פה באנשים קשישים ובמיוחד בדיור מוגן, שיש כמויות גדולות של אנשים – המוזיקה הזאת יכולה גם להישמע דרך רמקולים, וזה משפיע על אנשים, זה מרגיע אותם.
<אבי וינברגר: זה מתחיל לעבוד אחרי מספר דקות.
<אבי וינברגר: זה מייצר גלי אלפא במוח.
ענת לוי: איפה אפשר למצוא את זה?
<אבי וינברגר: מי שרוצה להתנסות בזה, אני מוכן להעביר לכם את הקבצים של המוזיקה אליכם למייל, וגם באתר שלנו, brain1.biz, ניתן לפנות אלינו ולקבל את זה.
<אבי וינברגר: אני רוצה לשתף פעולה עם דיור מוגן, עם כל מי שעוסק בקשישים.
אורי מקלב: מי שהגיע לפה, הרוויח.
אורי מקלב: מר חפץ, ממש בקצרה.
חפץ: אני שמח שדיברו לא רק על טכנולוגיות אלא גם על שיקום.
חפץ: למשל, למידה מרחוק.
חפץ: אזכיר, שהיה מורה בצרפת, בכפר צרפתי, שבגיל מאוד זקן עשה מחקר יפה על חרקים, והוציא לאור ספר חיים חרקים.
חפץ: פה יש קרן למדע.
חפץ: הוא מוכן להוציא ספר על חשבונו, לתרגם אותו מכל שפה, בתנאי אחד: שאתה עובד בממסד.
חפץ: באקדמיה יש מלגות.
חפץ: יש תלמידי מחקר.
חפץ: גם מקרן המדע – סיוע רק לתלמידי מחקר.
חפץ: יש מדענים עצמאיים, שלא מגיע להם אין.
חפץ: לכאלה מדענים עצמאיים היה שייך אינשטיין, היה שייך דרווין, וגם פה יש אנשים שעוסקים במדע באופן עצמאי.
חפץ: ברוסיה אני יודע שיש מלגה למדענים בודקים.
חפץ: יתר על כך, מה עם ההוצאה של המחקר שלך?
חפץ: אני עיבדתי את התיאוריה של צונאמי.
חפץ: שלחתי אותה באנגלית לכנס בקישינב.
חפץ: חצי שנה לאחר מכן פנה אליי עיתון אמריקאי מדעי, עם בקשה לפרסם.
חפץ: אני פניתי לנשיא האקדמיה.
חפץ: היא אמרה שעליי לפנות לאוניברסיטה.
חפץ: פניתי לדיקן האוניברסיטה, הוא שתק, וזה מובן – יש לו שלטון, ואני מציע שאני אהיה שלטון, כי יש לי חוק, חוק של הטבע.
חפץ: אז אני מבקש, יש חוקים, לפחות ברוסיה.
חפץ: חוק על תגלית, חוק של אימוץ של תיאוריה.
חפץ: כמה שאני יודע, בישראל אין.
חפץ: אני מבקש, שיעשו ישיבת ועדה, שידונו בעניין של מדענים עצמאיים של אימוץ של תיאוריות, של תגלית.
חפץ: תודה רבה.
אורי מקלב: מר חפץ, אנחנו חייבים לסיים.
אורי מקלב: קיבלנו את הדברים.
אורי מקלב: נמצא את ההזדמנות, לפתח את זה.
<מאיה שגב: שלום, אני מאיה.
<מאיה שגב: התלוויתי לאבא שלי, הוא מנכ"ל חברת גיאו קר.
<מאיה שגב: אני באתי להקשיב, וממש בדקה אני רוצה להתייחס למה שאמרת על הקיר הטכנולוגי.
<מאיה שגב: אני עובדת הרבה עם נוער, ואני פעילה בעיריית גבעתיים במחלקת נוער.
<מאיה שגב: אני לא יודעת אם אתם מכירים, אבל יש פרויקט שנקרא פרויקט מחויבות אישית.
<מאיה שגב: כל בן נוער מחויב לתת 100 שעות התנדבות, ואני חושבת, למה לא להכניס- - -
אורי מקלב: אפשר לשלב את זה.
<רונית אלוש: במשרד החינוך זה קיים.
<רונית אלוש: יש מספר פרויקטים של משרד החינוך.
אורי מקלב: אז צריך להציף את זה ואולי להרחיב את זה.
<רונית אלוש: יש פרויקט במשרד החינוך שנקרא הקשר הרב-דורי, שבני נוער נפגשים עם אנשים מבוגרים – או בבית ספר או בבתים שלהם, משמיעים את הסיפור האישי שלהם.
אורי מקלב: אני מדבר על תחום הטכנולוגיה, לעזור להם.
<רונית אלוש: טכנולוגיה – הם כותבים את זה במחשב, ומלמדים אותם תוך כדי מיומנויות מחשב בסיסיות – להיכנס לאתרים והכול, ועושים יחד את הסיכום – גם כתיבת סיפור אישי וגם- - -
אורי מקלב: הזמן תם, אבל לא נשלם.
אורי מקלב: יש לנו עוד הרבה מה לדון.
אורי מקלב: חשבנו שנוכל להתכנס לזמן יותר קצר.
אורי מקלב: אנחנו רואים שיש לנו הרבה מה להרחיב.
אורי מקלב: נגעתם בנקודות, אבל כל נקודה, אפשר להרחיב אותה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש כמה וכמה עניינים שאנחנו צריכים לפעול בהם – קודם כל הנגישות, האפשרות והמודעות, שיהיה לנו היום, לציבור – יש ציבור גדול מאוד, ציבור הגיל השלישי, האזרחים והאזרחיות הוותיקים, שהם קהל צרכנים, שיכול בהחלט לצרוך ולהשתלב בתוך ההתפתחות הטכנולוגית, ושיש לנו גם מחויבות לכך שהם יעשו את זה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שזה חשוב בחיי היום-יום, מבחינת העצמאות, מבחינת השייכות, שלא תהיה בדידות.
אורי מקלב: אנחנו גם יודעים שהיום הקשר עם הקשישים, עם הילדים, עם הנכדים ודאי באופן הזה, זה מחזק את הקשר.
אורי מקלב: היום זה משלב את זה עם הקשר שקיים, שהם מכירים את זה, ובסופו של דבר אנחנו יודעים שאנחנו צריכים גם תמיכה ועזרה ועידוד בעניין הזה.
אורי מקלב: צריך לעשות פעילות וישיבות, ולראות איך אנחנו מודדים ופועלים ומצליחים לקדם את הנושא הזה יותר ממה שיש היום.
אורי מקלב: הממשלה צריכה לעשות תוכנית כוללת, בשיתוף ארגונים ורשויות מקומיות כדי לתת מענה לאזרחים והאזרחיות הוותיקים שלנו.
אורי מקלב: בוקר טוב, צהריים טובים, כל אחד לפי מספר השעות שהוא ער.
אורי מקלב: אני מתנצל על האיחור הקט בפתיחת הישיבה.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה לציון יום האפילפסיה.
אורי מקלב: היום יום שלישי, ט' באדר תשע"ז, ה-7.6.2017.
אורי מקלב: על סדר יומנו קידום המחקר והרפואה המותאמת אישית לחולי אפילפסיה.
אורי מקלב: בפתח דבריי אני מבקש להודות לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי על היוזמה של היום הזה, יום האפילפסיה בכנסת, שהוא חדשני, שהוא לא היה עד היום הזה ואנחנו שותפים, זו זכות להיות שותפים בחלק ממגוון הדיונים שמבקשים ביום הזה גם להעלות את המודעות לחולי האפילפסיה וגם לקדם נושאים רבים שחולי האפילפסיה מתמודדים איתם, הם והמשפחה שלהם.
אורי מקלב: זה הרי דבר שברור, הצורך ביוזמה ליום, לייחד פעילות מיוחדת עבור חולי אפילפסיה, זה כמעט נשמע כמו "איפה היו עד היום" וכנראה שחיכו לכנסת ולחברת הכנסת מלינובסקי, שאת תגיעי, שגם הכנסת תדון ותקדם.
אורי מקלב: אולי זה משתלב בחלק הזה שיש איזו נטייה, אני רוצה להיות זהיר בהתבטאות שלי, אבל אין ספק שחולי האפילפסיה, יש משהו בכלל בחולי הזה, שאנחנו אולי מתעלמים ממנו או קשה לנו להתמודד איתו.
אורי מקלב: חולי אפילפסיה, לא רק שהם חולים אלא שלמחלה הזו יש סטיגמה שלילית.
אורי מקלב: אולי בגלל המבוכה, לא רק של החולה עצמו ובני המשפחה, אם אלה הורים, ילדים או מי שמתלווה לחולי האפילפסיה עצמם, אלא גם של הסביבה.
אורי מקלב: בחלק הזה צריך להציף את הנושא ולהעלות אותו.
אורי מקלב: חולי האפילפסיה מתמודדים בגבורה עם המחלה שלהם ולא תמיד בהצלחה מול המערכות הקשות והזכויות שלהם והמענים שהם מקבלים במשרדים הרלבנטיים, גם בנושאי הבריאות שלהם, אם יש מספיק מענה, אלה מגוון נושאים שאתם בוודאי תעלו אותם בוועדה הזו או בוועדה אחרת, אבל הסטיגמה הזו משליכה אולי על איזו רתיעה ופחד מסוים של הציבור מן המחלה הזו.
אורי מקלב: זה ודאי גורם לחולים עצמם הרגשה של תסכול ובוודאי שלילדים יש פגיעה נוספת, פגיעה חברתית ועוד קשיים שהם צריכים להתמודד איתם, כי המחלה הזו לא נסתרת.