GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דורי בן ישראל קריו: גוף כל כך גדול, שעושה ניצול בצורה כל כך צינית לכוח שלה, גוף שלא היה זמין – לא למדינת ישראל, לא לגולשים שלה במשך 3.5 שנים, עד שהעסיקו פה את ג'ורדנה, זה לא גוף שאפשר להידבר נגדו.
<דורי בן ישראל קריו: זה גוף שצריך לחוקק נגדו, וצריך לאכוף את החקיקה הזו.
<דורי בן ישראל קריו: אסיים בדוגמה, שבברזיל משטרת ברזיל ביקשה בפייסבוק להילחם בברוני הסמים.
<דורי בן ישראל קריו: פייסבוק סירבה.
<דורי בן ישראל קריו: משטרת ברזיל עצרה את ה-VP של פייסבוק בברזיל.
<דורי בן ישראל קריו: כך צריך להיות עם פייסבוק.
אורי מקלב: אתה תמיד אורח מכובד ורצוי אצלנו בוועדות בנושאים שנדון בהם.
אורי מקלב: ג'ורדנה, בבקשה.
אורי מקלב: ותהיה לך עוד הזדמנות.
אורי מקלב: תציגי את עצמך.
<ג׳ורדנה קטלר: קודם כל, תודה רבה על ההזדמנות להיות פה.
<ג׳ורדנה קטלר: מישהו אמר לי אתמול – גם הייתי בכנס הסייבר, ואמרו לי: את בלחץ, מחר יש דיון.
<ג׳ורדנה קטלר: אמרתי: לא.
<ג׳ורדנה קטלר: כל הסיבה שבאתי לפייסבוק, להיות פה היום, זה לדבר על הנושאים האלה.
<ג׳ורדנה קטלר: אז קודם כל, אני מאוד שמחה להיות פה.
<ג׳ורדנה קטלר: אני רוצה להודות לאדוני היושב-ראש ולחברת הכנסת רויטל סויד, שהם באמת פועלים בנושאים האלה כל הזמן.
<ג׳ורדנה קטלר: אני חושבת שיש הרבה דברים בתקשורת, שלא רואים את כל התמונה וכל מה שקורה מאחורי הקלעים בנושאים האלה, בתוך הבניין הזה, בתוך משרדי הממשלה.
<ג׳ורדנה קטלר: כשאני מסתכלת פה בחדר, אני רואה הרבה אנשים שאני מכירה בגלל ועדת המדע, בגלל השדולה של רויטל.
<ג׳ורדנה קטלר: זו דרך מאוד טובה בשבילי, להכיר את הבעיות, להבין מה אנחנו לא עושים בסדר, איך לשפר, מה לעשות.
<ג׳ורדנה קטלר: זה בגלל דברים כאלה.
<ג׳ורדנה קטלר: אז קודם כל, אני מאוד שמחה להיות פה, אני מודה לך על הדיון.
<ג׳ורדנה קטלר: זו ההזדמנות שלי לענות ולהסביר לכם דברים שאולי לא היו ברורים.
<ג׳ורדנה קטלר: אז קודם כל, אני שמחה להיות פה.
<ג׳ורדנה קטלר: לגבי נושאים ספציפיים – שאלת אם אני יכולה להתייחס לזה.
<ג׳ורדנה קטלר: אני לא מכירה את הסיפור ספציפית.
דב חנין: יש פה שאלה עקרונית.
דב חנין: אני לא מכיר את הסיפור, וגם את האורח שלנו בוועדה אני לא מכיר, אבל הטענה היא עקרונית, שיכול להיות אדם שיום אחד קם, ורואה שעמוד הפייסבוק שלו נעלם.
דב חנין: עמוד פייסבוק בעולם שלנו, לשמחתנו, לצערנו, אבל עובדתית, זו דרך מאוד מרכזית של אנשים לייצר תקשורת, עם כל הרקמה החברתית סביבם.
דב חנין: זו ממש פגיעה קשה מאוד.
דב חנין: אמנם זה רכוש פרטי שלכם, אבל זה רכוש פרטי שיש בו ברמה המהותית זכויות גם לאנשים אחרים.
דב חנין: אנשים אחרים, למשל, נותנים תוכן שלהם.
דב חנין: הם מעלים תוכן שחשבו עליו, ניסחו טקסט, והעלו אותו לרשות הציבור.
דב חנין: אתם לא שילמתם להם כסף על זה, על זה שהם נתנו לכם תוכן אישי שלהם, תמונה שלהם, טקסט שכתבו, יצירה שלהם.
דב חנין: הם עשו והם נתנו לכם את זה בהשאלה, ביחסי אמון, שבהם אתם אמורים לפחות לא לעשות בזה שימוש לרעה.
דב חנין: והנה, לפחות לפי הטענה, אתם עושים שימוש קיצוני לרעה.
דב חנין: אתם פשוט מעלימים את האדם לחלוטין מכל הכישורים הווירטואליים שהוא פיתח לאורך שנים.
דב חנין: השאלה שלי ברמה העקרונית – לא ממש מתייחס למקרה, כי גם את לא יודעת וגם אני לא יודע, ואנחנו לא יודעים את הפרטים – האם את יכולה להבטיח לנו שלא יקרה יותר, החל מעוד חודש, מצב שבו אדם נמחק מפייסבוק, ואין לו עם מי לדבר?
דב חנין: זו השאלה העקרונית.
אורי מקלב: לפני שאת עונה, חבר הכנסת חנין, זה לא עיקר הדיון שלנו, הפרטים, אבל טוב שאת מתחילה בזה, שלא נאבד את הקשר, ויכול להיות שכמו שאמרת, את לא יודעת לענות.
אורי מקלב: בחלק הזה, לפני שנגיע לכללים, אבל המדיניות הכוללת והעקרונית שלכם בענייני צנזורה ובכלל במעקב שלכם אחר הדברים, בהתערבות שלכם, כשמגיע לאנשים פרטיים, מה יכול להיות על אדם שהוא אדם מן השורה, אדם תרבותי, אדם שלא ידוע שעיסוקיו הם אסורים – מה יכול להיות – על מה יכולים להוריד אותו?
אורי מקלב: אני לא מדבר על הסתה עכשיו ולא מדבר שהוא מחבל וטרור.
אורי מקלב: יוצאים מנקודת הנחה שהפוסטים, הכול רגיל.
אורי מקלב: מה יכולות להיות הסיבות שאתם חוסמים את הפייסבוק שלו?
אורי מקלב: כללי – לאו דווקא המקרה הזה.
<ג׳ורדנה קטלר: יש כל מיני.
<ג׳ורדנה קטלר: מאוד קשה לענות, כי יש כל מיני סוגי עבירות נגד חברי הקהילה.
דב חנין: הכללים האלה כתובים ומפורסמים באיזשהו מקום?
אורי מקלב: מבחינתם, כן.
<ג׳ורדנה קטלר: כללי הקהילה שלנו מפורסמים באתר שלנו.
<ג׳ורדנה קטלר: הופתעתי שרוב האנשים שאני מדברת אתם, לא קראו אותם.
רויטל סויד: אולי כי הם באנגלית.
דב חנין: נדמה לי שפייסבוק, יש לה מספיק ערוצים לפרסם דברים, לא?
<ג׳ורדנה קטלר: הם בעברית, ודאי.
דב חנין: גברתי, נדמה לי שפייסבוק היא פלטפורמה שיש לה – אומר את זה בלי הגזמה – אמצעים מסוימים לשווק את עצמה, לא?
דב חנין: אני משתמש בפייסבוק – גילוי נאות.
דב חנין: לא ידעתי שיש לכם כללים, ולא ידעתי איפה הם מפורסמים.
<תהילה שוורץ אלטשולר: הסכמת להם.
<תהילה שוורץ אלטשולר: כשנכנסת לפייסבוק, כתבת: אני מסכים.
<תהילה שוורץ אלטשולר: לא בדקת?
רויטל סויד: תהילה, כמה אנשים קוראים את האותיות הקטנות?
אורי מקלב: רבותיי, נגיע לזה.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לקפוץ.
אורי מקלב: זה הנושא השני שאמרתי, כי אנחנו גם יודעים שעשינו הסדרים כאלה ואחרים לגבי הסכמים שנעשים עם חברות.
אורי מקלב: כשאני נכנס עם חברה, עושה הסכם, וקבענו מה הדברים שצריך להבליט, ואפילו באיזה גודל צריכים להיות הסעיפים הבסיסיים.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים תמצית של דברים.
אורי מקלב: גם היום אנחנו מתקדמים בנושאים האלה.
אורי מקלב: ניתן לך להסביר, איך עובדים הכללים, כמה עמודים זה, כמה דברים הם סתם ומה המרכזיים, כמו כל דבר.
אורי מקלב: יכול להיות שחלק מהמסקנות שלנו, שאנחנו רוצים להגיע, אם זה לא כך פועל.
אורי מקלב: אבקש לתת לה לענות, מה יכול להביא, להוריד אנשים נורמטיביים?
אורי מקלב: אחר כך נגיע לכללים.
רויטל סויד: המסמכים שנחשפו.
אורי מקלב: זה מהות הדיון שלנו.
<ג׳ורדנה קטלר: יש פה הרבה דברים.
<ג׳ורדנה קטלר: אנסה לאט-לאט לענות.
דב חנין: גברתי, אני פשוט חייב לרוץ לדיון אחר, אז ברשותך – האם יכול להיות מצב שבו פוגעים באדם, מעיפים אותו מהרשת, ואין לו עם מי לדבר?
דב חנין: זה נראה לך עקרונית דבר שמתקבל על הדעת?
אורי מקלב: התשובה בתוך הדברים.
אורי מקלב: דב, זה חלק מרכזי בתוך הדברים, האם יש לערער, האם מישהו עונה לו.
אורי מקלב: זה הדברים שאנחנו מצפים לתשובה שלה.
אורי מקלב: שלא יהיה על רגל אחת.
<ג׳ורדנה קטלר: אשמח שנעשה דיון, אבל אי-אפשר לענות על כך בכן או לא.
דב חנין: זו שאלה שאפשר לענות עליה בכן או לא.
דב חנין: שאין עם מי לדבר?
אורי מקלב: בכן או לא – התשובה היא שלא.
<ג׳ורדנה קטלר: זה תלוי במה קרה.
אורי מקלב: תמשיכי ברצף, בבקשה.
<ג׳ורדנה קטלר: לגבי כללי הקהילה שלנו, אני חושבת שאין ערעור על המודעות, ולאט-לאט אני מתחילה לחשוב על דרכים, להביא את זה לישראלים, כדי שתהיה יותר מודעות.
<ג׳ורדנה קטלר: למשל, אתמול הוצאנו קמפיין על מודעות, איך לדווח שחבר שצריך עזרה כשהוא במצוקה, בעקבות השדולה של חברת הכנסת סויד.
<ג׳ורדנה קטלר: זה דוגמה לקמפיין שאנחנו עושים בתוך הרשת על אנשים, איך הם יכולים לדווח, שהם מביאים פוסט, שהם דואגים לחבר.
<ג׳ורדנה קטלר: זה משהו מאוד חשוב.
<ג׳ורדנה קטלר: אני לא חשבתי על זה.
<ג׳ורדנה קטלר: הייתי חדשה בתפקיד, אחרי כמה חודשים הייתי בשדולה של חברת הכנסת סויד.
<ג׳ורדנה קטלר: דיברו על העניין הזה שלא היתה מספיק מודעות.
<ג׳ורדנה קטלר: עברתי שתי עמותות- - - ואז התחלנו קמפיין, שתהיה מודעות לעניין הזה ספציפית.
<ג׳ורדנה קטלר: אבל שוב – כל דבר זה קצת שונה.
<ג׳ורדנה קטלר: זה היה בעקבות איך לעזור לחבר במצוקה, ולאט-לאט אני חושבת, איך להביא את הדברים האלה לחברה הישראלית.
<ג׳ורדנה קטלר: חלק מתפקידי הוא להביא לישראל כתובת, המקום הזה.
<ג׳ורדנה קטלר: אתם מייצגים את הציבור.
<ג׳ורדנה קטלר: כולם אומרים שאנחנו רק עושים דברים בגלל לחץ ציבורי, אבל אני לא רואה בזה לחץ ציבורי; אני חושבת שזו הדרך שלנו להבין מה טוב ומה לא טוב, ואיך לשפר.
<ג׳ורדנה קטלר: לפני שבועיים הוצאנו בתוך האתר שלנו שאלות קשות, קוראים לזה, וזו הדרך שלנו לקחת כל מיני חלקים מתוך כללי הקהילה, ולהיות יותר שקופים.
<ג׳ורדנה קטלר: אז בהתחלה חברת הכנסת סויד אמרה שהיא קראה את המאמר של מוניקה ביקרט על המאבק נגד טרור.
<ג׳ורדנה קטלר: זה דברים - אני רואה פה את איתי ממשרד המשפטים – על דברים שאנחנו עובדים אתם הרבה זמן, על המאבק נגד טרור, ואז זה מקום שאפשר לחשוף כל מיני דברים שאנחנו עושים, שלא דיברנו עליהם לפני כן.
<ג׳ורדנה קטלר: אנחנו בעד שקיפות, אנחנו בעד להסביר.
<ג׳ורדנה קטלר: זה המקום שלנו לעשות את זה.
<ג׳ורדנה קטלר: לאט-לאט נעשה יותר פוסטים על כל מיני עניינים ספציפיים.
<ג׳ורדנה קטלר: אז אני קודם כל חושבת שמאוד חשוב לקרוא את הכללים שלנו באתר שלנו.
דב חנין: יש בכללים שלכם גם התייחסות למחיקת אנשים מהפייסבוק, ומה עושים בעניין הזה?
<ג׳ורדנה קטלר: כן.
רויטל סויד: ואני רוצה להוסיף – בוא ניקח את החברים פה שהעלו דוגמה של מחיקה שלהם.
רויטל סויד: כשהם הגישו ערר על כך, כנראה במסגרת היכולת להגיש ערר, הם רק קיבלו תשובה שדחתה אותם ואמרה: לא התקבל.
רויטל סויד: האם ולמה אין היכולת לקבל נימוק – כי כתבת ככה, כי פעלת ככה, כי פעלת נגד הכללים האלה שלנו, כי הפוסט הזה שלך היה מנוגד – משהו, שאפשר יהיה להבין?
<ג׳ורדנה קטלר: קודם כל, אני חושבת, בגלל כמויות הדיווחים, שאנחנו מקבלים בשבוע, זו בעיה, אבל אנחנו עובדים על זה.
<ג׳ורדנה קטלר: כל פעם שאנחנו מחפשים טכנולוגיה חדשה – אנחנו לא יכולים לעשות הכול ביחד.
<ג׳ורדנה קטלר: אז בהתחלה עכשיו יש דרך לערער, למשל- - -
אורי מקלב: כדי שניכנס לפרופורציות – יש לכם נתונים, כמה הורדתם?
אורי מקלב: כמה חסמתם?
רויטל סויד: כמה פרופילים אישיים בארץ חסמתם?
רויטל סויד: כמה אתם עושים את זה בחודש?
<ג׳ורדנה קטלר: לצערי, אין לי המספרים האלה.
<ג׳ורדנה קטלר: אנחנו לא נותנים מספר דיווחים על דברים שהורדנו בגלל שפעלו נגד כללי הקהילה.
רויטל סויד: כמה אתם מחזירים כתוצאה מעררים?
<ג׳ורדנה קטלר: אין לי המספרים.
אורי מקלב: חלק מהמסקנות שנבקש ממך, לראות כמה הורדות היו ומה הסיבות – של טרור?
אורי מקלב: של שיימינג?
אורי מקלב: שלא עמדו בכללים האלה?
<דבי גילד-חיו: ישקיעו בזה מיליון אחד, יביאו אנשים, יטפלו- - -
רויטל סויד: הערה נכונה מאוד.
קריאה: היא אומרת, שאם אין להם זמן כרגע לבדוק, שלפחות לא יורידו עד שיבדקו.
רויטל סויד: לא, עד שהם לא ערוכים לתת תגובה ולהסביר.
קריאה: תגידו, עולה בדעתכם שהם לא מנטרים את זה?
קריאה: ברור שהם מנטרים.
אורי מקלב: הם יודעים לעבוד מהר.
אורי מקלב: אבל מה את כן יכולה לומר לנו, מאילו סיבות – עוד לא קיבלנו תשובה – אתם מורידים פוסטים, סוגרים פרופילים אישיים של אנשים, חוץ מטרור ומדברים שליליים?
אורי מקלב: מה עוד יכול להיות, שלא עמדו בכללי הקהילה?
דב חנין: יש הליך?
דב חנין: יש דיון?
דב חנין: יש דיו-פרוסס?
<ג׳ורדנה קטלר: מה שרציתי לומר לפני שכולם התחילו לדבר, שאנחנו רוצים לשנות את מערכת הערעור שיש לנו כיום.
<ג׳ורדנה קטלר: אנחנו יודעים שזה לא טוב, שאין בכל מצב דרך לערער.
<ג׳ורדנה קטלר: כרגע, למשל, כשאנחנו חוסמים אדם, אסור להם להיות בפייסבוק בגלל סיבות של לעודד טרור, למשל, אין להם דרך לערער.
<ג׳ורדנה קטלר: כשמישהו היום, מוחקים לו פוסט בגלל ערום או פורנוגרפיה, יש קישור ללחוץ, דרך לערער.
<ג׳ורדנה קטלר: אז אנחנו מנסים לאט-לאט שיהיה יותר מקום לערער, ובנוסף, שיהיה יותר מקום שאנשים יוכלו להבין מה הם עשו לא נכון, למה מחקנו – זה היה דברי שטנה, זה היה תמונת ערום.
<ג׳ורדנה קטלר: אנחנו רוצים את זה, אנחנו פשוט לא במקום- - -
אורי מקלב: כמה זמן את חושבת שזה ייקח, פלטפורמה כזו שתגדירו דברים?
רויטל סויד: ועוד שאלה, מעבר למה ששאל היושב-ראש, בהמשך לדברים של דבי – מי האינסטנציה שיושבת שם?
רויטל סויד: מי זאת פייסבוק, שקובע שפרופיל כזה או אחר יוסר?
רויטל סויד: מה זה הדמות הזו?
רויטל סויד: זו ועדה?
רויטל סויד: אדם ספציפי?
רויטל סויד: פה ארץ?
רויטל סויד: בעיקר אנחנו רוצים לשמוע על המסמכים שנחשפו בגרדיאן.
<ג׳ורדנה קטלר: מי הצוות שלנו: יש לנו צוות שיושבים באירלנד, וגם צוות שיושבים בארצות הברית.
<ג׳ורדנה קטלר: את מכירה את האנשים הכי בכירים בצוות הזה, שהיו פה בארץ – הם פגשו אותך.
<ג׳ורדנה קטלר: יש לנו סגן הנשיא של מדיניות גלובלית.
רויטל סויד: אבל הוא לא יושב על הפוסטים ומקבל את ההחלטה.
רויטל סויד: מי האנשים שיושבים שם?
<ג׳ורדנה קטלר: אני רוצה לעשות.
<ג׳ורדנה קטלר: הוא יושב בוושינגטון, והוא מנהל את הצוות, שאנחנו קוראים לו באנגלית contant policy.
<ג׳ורדנה קטלר: בצוות הזה יושבת-הראש היא מוניקה בקרט, ובצוותים שלה יש לה אנשים שמומחים בכל מיני נושאים שקשורים לכללי הקהילה שלהם.
<ג׳ורדנה קטלר: זה יכול להיות אנשים שמומחים בילדים, בהסתה לטרור, בכל הנושאים הרלוונטיים פה.
<ג׳ורדנה קטלר: ואז בסוף-בסוף יש לנו האנשים – כרגע יש לנו 4,500 איש, ואנחנו מוסיפים עוד 3,000 איש- - -
אורי מקלב: כמה מהם דוברי עברית?
<ג׳ורדנה קטלר: אנחנו לא אומרים כמה אנשים מדברים כל שפה.
<ג׳ורדנה קטלר: יש X רוסית, X גרמנית- - -
קריאה: רובם פיליפינים והודים.
קריאה: היא מסרבת לומר את זה.
<תהילה שוורץ אלטשולר: אבל פייסבוק פרסמה משרה.
<תהילה שוורץ אלטשולר: אולי מישהו רוצה ללכת.
<תהילה שוורץ אלטשולר: אני לא יודעת אם הם כבר לקחו, אבל משרה באירלנד לדובר עברית.
אורי מקלב: אני רוצה לקבל תשובה.
<ג׳ורדנה קטלר: האנשים האלה הם דוברי עברית, הם ישראליים, והם בודקים את הפוסטים שבאים מישראל בעברית.
<ג׳ורדנה קטלר: זה האנשים.
<ג׳ורדנה קטלר: אני מכירה אותם.
<ג׳ורדנה קטלר: הם בני אדם.
<ג׳ורדנה קטלר: אני מדברת אתם, הם כמו – סליחה, איתי – כשיש בעיות עם צוות, עם טעויות, אנחנו מדברים עם הצוות, להבין איך זה קרה.
<ג׳ורדנה קטלר: אנחנו פשוט רוצים לשפר כל הזמן את מערכת הדיווחים.
אורי מקלב: בהמשך ארצה ממך אולי עוד התייחסות לפני הסיום, אבל ארצה כעת לתת לעוד אנשים.
רויטל סויד: אבל אלה מסמכים שנחשפו, ובמסמכים שנחשפו עלתה מדיניות, חשפה בפנינו שאנחנו לא מודעים למדיניות הצנזורה.
רויטל סויד: אנחנו רוצים לדעת, מה מסירים ומה לא.
רויטל סויד: עד עכשיו דנו בענייני פרופילים.
רויטל סויד: מטרת הדיון לא היתה זו.
רויטל סויד: מטרת הדיון היתה לדעת מה נחשף במסמכים של הגרדיאן.
רויטל סויד: זה מה שאנחנו רוצים לדעת.
<ג׳ורדנה קטלר: אז פשוט להבין שמה שראיתם בגרדיאן זה חלק של פרזנטציה שאנשים מקבלים, שהם בתוך ההדרכה שלהם להיות בתוך האנשים שיושבים ומקבלים את הדיווחים.
<ג׳ורדנה קטלר: אז זה לא כל הסיפור.
<ג׳ורדנה קטלר: זה כאילו הייתי מביאה לפה מצגת – אני לא שמה כל מילה שאני אומרת.
<ג׳ורדנה קטלר: זה תמונות, פרזנטציה, בלי כל ההסברים.
<ג׳ורדנה קטלר: אבל מה שרואים משם – קודם כל, דבר ראשון, איך אנחנו מתייחסים ברצינות לכל פוסט, וכמה אנחנו רוצים לשמור על הקהילה שלנו.
<ג׳ורדנה קטלר: זה דבר ראשון.
<ג׳ורדנה קטלר: זה מה שאני רואה מזה, שאנחנו בתוך כל דבר שרואים בתוך כללי הקהילה, יש הרבה חשיבה, איך ניישם את מה שיש כאן.
<ג׳ורדנה קטלר: בתוך כל חוק, למשל, או כל כלל, חייבים איזושהי פרשנות, כמו במדינה, כשאומרים את המילה הסתה, בסוף זה צריך להגיע לאדם אדם להחליט, אם זו הסתה או לא, אז גם הצוות שלנו צריך לשבת ולראות כל פוסט, ולהבין האם זה עונה על כללי הקהילה אם לאו.
<ג׳ורדנה קטלר: אז בעצם הפרזנטציה – קודם כל, זה לא היה מלא אלא חלקים, כי מי שהדליף את זה, לא הדליף הכול אלא רק חלקים, אבל מה שרואים שם – אם את לוקחת את כללי הקהילה שלנו, את רואה מהפרזנטציה כל מיני נושאים מתוך כללי הקהילה, כדי לחנך את הצוות – האם את רואה חצי, האם זה מותר, האם זה עירום?
<ג׳ורדנה קטלר: אנחנו חייבים להבין בסוף מה זה ערום ומה לא.
<ג׳ורדנה קטלר: צריך ללמד את האנשים.
<ג׳ורדנה קטלר: זה המסמכים של הגרדיאן.
רויטל סויד: אולי, במקום לקבל חצי או רבע מצגת, נוכל לקבל את כל המצגת, וכך נוכל להבין בשקיפות, מהם כללי הצנזורה המלאים?
<ג׳ורדנה קטלר: שוב – בסוף אנשים צריכים לשבת, אין מסמך של כל המילים ביחד, שאפשר להבין כל דבר קטן.
<ג׳ורדנה קטלר: אנחנו גם לא רוצים שאנשים בצד הרע ישתמשו בזה ברע, כדי לעשות משהו רע.
<ג׳ורדנה קטלר: אז קודם כל, יש דברים שאנחנו שומעים בצוות שלנו, אבל אנחנו עם הפוסטים שלנו מנסים להיות הרבה יותר שקופים, ואנחנו רוצים לעזור לאנשים להבין, מה מותר ומה אסור.
אורי מקלב: בסוף אנחנו נסכם את הדברים, מה אנחנו רוצים, מה אנחנו מבקשים.
אורי מקלב: גם אם אין לך התשובות עכשיו – הוועדה תוכל לקבל.
אורי מקלב: אני רוצה לתת רשות דיבור לאנשים, ואז אולי נבקש התייחסות נוספת.
אורי מקלב: דבי גילד-חיו מהאגודה לזכויות האזרח, בבקשה.
<דבי גילד-חיו: עו"ד דבי גילד-חיו מהאגודה לזכויות האזרח.
<דבי גילד-חיו: מאוד בקצרה.
<דבי גילד-חיו: באופן כללי, הגישה הכללית-כללית שלנו היא נגד הצנזורה הזו.
<דבי גילד-חיו: אנחנו לא בעד שבפייסבוק יישבו 4,500 איש, וכל היום יחפשו כל מיני מילים ותמונות ודברים שלא מוצאים חן – תכל'ס, בעיניהם, ויורידו אותם – פה זה בגלל לחץ פוליטי, שם בגלל לחץ חברתי.
<דבי גילד-חיו: גם צריך לזכור שבכל חברה, בכל מדינה יש רגישויות לדברים שונים.
<דבי גילד-חיו: מה שנחשב במקום אחד – לא אתייחס לטרור, כי אולי זה יותר מובהק, אבל מה שנחשב במקום אחד לא מוסרי, ורוצים להעיף אותו, במקום אחר יכול להיחשב הדבר הכי אומנותי והכי לגיטימי.
<דבי גילד-חיו: אז יש פה אבסורד.
אורי מקלב: האגודה לזכויות האזרח, איך מתמודדים עם זה שמישהו יכול לעשות מה שהוא רוצה, ולהעלות, ושאף אחד לא יגיד לו ולא יתערב לו, ומצד שני, יש מישהו שנפגע מזה, ואנחנו אומרים שיש לו גם הזכויות, שאף אחד לא ייגע ולא יתערב?
אורי מקלב: איפה עובר קו הגבול בין אנשים שרק מדברים על עצמם – שזה בסדר, אף אחד לא יתערב לו – לבין אנשים שהמשמעות של הדברים, גם יש לזה השלכות על מישהו, ואז הצד השני, מישהו אומר: אני זכויות אזרח, אני רוצה שאף אחד לא יתערב לי ואף אחד לא יידע מה אני עושה, ולמה מישהו לא מגן עליי בעניין הזה?
אורי מקלב: איך באגודה אחת יכולים לשמור על שני אנשים, שאחד פועל נגד השני?
<דבי גילד-חיו: במדינה אצלנו, כדי להגן בדיוק על החששות האלה של חופש הביטוי ופגיעת יתר בחופש הביטוי, יש מערכת אדירה של כללי, של איך מתנהגים בענייני חופש ביטוי.
<דבי גילד-חיו: כל ההגנות שם הן חזקות במיוחד.
<דבי גילד-חיו: רוצים לעשות צנזורה, רוצים לתקוף אדם, רוצים להעמיד לדין בעבירות של חופש ביטוי – כל הדברים האלה – זה עובר דרך היועץ המשפטי, דרך בית משפט וכו'.
<דבי גילד-חיו: ההגנות מאוד-מאוד חזקות, והכלים שמשתמשים בהם הם מאוד חזקים.
<דבי גילד-חיו: פה מה אנחנו מוצאים – שיש גוף, שצריך אולי באיזשהו אופן לפקח על התכנים – אני לא נכנסת עכשיו לוויכוח, איזה תכנים בדיוק – שהוא מחוץ למקום הזה.
<דבי גילד-חיו: אל"ף, עליו לא חלים הכללים, המדינה לא דואגת שבהקשר שלה לפחות – יכול להיות שזה לא רק המדינה יכולה לטפל בזה; זה צריך להיות משהו יותר בין-לאומי ורחב של איך מטפלים בזה.
<דבי גילד-חיו: יושבים אנשים, והם מחליטים על דעת עצמם – לא יודעת מי האנשים האלה – בלי מערכת משפטית, בלי פיקוח, לא שום דבר, לא של המדינות ולא של בתי משפט, מה נראה להם ומה לא?
<דבי גילד-חיו: חצי תחת או תחת שלם – מה זה רלוונטי?
<דבי גילד-חיו: ראינו שזה הגיעו לאבסורדים, שהורידו תמונות שתלויות במוזיאונים בעולם כי זה נתפש כתמונת עירום באיזה אלגוריתם – לא יודעת איך עושים, לא מתמצאת.
<ג׳ורדנה קטלר: אני רק רוצה לתקן, שאנחנו לא מחפשים- - -
<דבי גילד-חיו: אז עוד יותר.
<דבי גילד-חיו: יושבים אנשים, ואחד, משהו נראה לו פורנוגרפי, ואחד, זה תלוי אצלו בסלון.
<דבי גילד-חיו: אני אומרת שחייב להיות איזשהו הסדר.
<דבי גילד-חיו: עד שלא תהיה הסדרה יותר גדולה, במינימום הוועדה צריכה לדרוש את הדברים שדיברתם עד עכשיו – שהכול יהיה שקוף- - -
אורי מקלב: מי יעשה את ההסדר?
אורי מקלב: גם כמה.
רויטל סויד: ג'ורדנה, אנחנו יכולים להסכים ולסכם שמהדיון הזה מה שיוצא, שאנחנו פה בארץ נדע בדיוק, מהם הכללים שאתם פועלים להסרת עמודים ולצנזורה – זה דבר אחד, ודבר שני, שמעתה אדם שהסירו את העמוד שלו, יוכל לערור ולקבל תשובה ברורה- - -
<קריאה: ולקבל עותק מהתלונה שהוגשה נגדו.
רויטל סויד: לא רק פרטים – הכול: למה, מה קרה, מה הסיבה, ואת הנתונים.
אורי מקלב: חלק מהדברים ג'ורדנה אמרה בדברים שלה.
<דבי גילד-חיו: עוד משפט אחרון.
<דבי גילד-חיו: קודם היא אמרה שהם מבחינים בין סוגי דברים שהם מורידים – בטרור, הזכויות לערר אחרים מאשר באחרים, אבל יש לזכור שגם בעבירות מהסוג הזה יש לפעמים תלונות גם על הדברים האלה.
<דבי גילד-חיו: אנשים אומרים: מה שאמרתי לא עולה כדי הסתה, או אתם אוכפים עליי, אבל לא אוכפים בדיוק על אותם מילים – כלומר כל העבירות, לאדם יש זכות לדעת על מה הורידו לו, על מה לא, זכות לערור, זכות להציג את הדברים.
<דבי גילד-חיו: לא יכול להיות שאדם יישב ויחליט, וכולם יקבלו את זה.
אורי מקלב: גילי בסמן.
<גילי בסמן ריינגולד: אני היועצת המשפטית, הרשות להגנת הפרטיות.
<גילי בסמן ריינגולד: שקיפות היא באמת, כנראה, מילת המפתח או הצעד הראשון בנושא הזה.
<גילי בסמן ריינגולד: חשוב לציין שגם הטיפול בנושא הזה של הסרת תכנים בכל דרך שתוחלט בסוף, גם אם תהיה דרך המלך, שמוסכמת על כולם, צריך לעלות בקנה אחד עם אותם ערכים ששומרים על הערך של פרטיות, שזה כמובן הסכמה לשימושים במידע.
<גילי בסמן ריינגולד: השורה התחתונה היא שבסוף, גם אם כולנו נסכים על איזושהי דרך של הסרה, ייווצרו מאגרים או רשימות של אנשים מסומנים, ויצירת מאגרים כאלה והשימושים שפייסבוק או כל אחד אחר יכולים לעשות במאגרים כאלה, היא גם משהו שיש לתת עליו את הדעת.
אורי מקלב: מר ולצברג.
<סמיון ולדברג: למי שלא מכיר, אני אושיית רשת.
<סמיון ולדברג: חייתי בפייסבוק במשך שנים, אפשר לומר.
<סמיון ולדברג: היו לי 74,000 עוקבים כשנחסמתי.
<סמיון ולדברג: אני מכיר את ההתנהלות של פייסבוק מצוין.
<סמיון ולדברג: מה שג'ורדנה אמרה כאן, זה שאדם עובר פוסט-פוסט, ובודק אם למחוק אותו או לא, זה פשוט שקר גס.
<סמיון ולדברג: אלגוריתם עושה את זה, ויש לנו הוכחות מאוד-מאוד ברורות לזה.
<סמיון ולדברג: אנשים נחסמו על שימוש במילה כושי.
<סמיון ולדברג: הם החליטו יום אחד שהמילה כושי היא לא בסדר, ואסור לכתוב אותה, וגם המילה קוקסינל.
<סמיון ולדברג: הם אומרים שהם עוברים פוסט-פוסט, ובודקים את הקונוטציה שבה זה נכתב.
<סמיון ולדברג: זה שקר, כי אנשים נחסמו על זה שהם כתבו:
<סמיון ולדברג: הכנתי עוגה כושית.
<סמיון ולדברג: זה גזענות?
<סמיון ולדברג: אני נחסמתי על זה שציטטתי מישהי שקראה לי כושי, כי אני יהודי, אז אני גזען?
<סמיון ולדברג: אדם באמת ישב וקרא את הפוסט הזה?
<סמיון ולדברג: מישהו כתב שלרשום קוקסינל זה לא בסדר, והוא נחסם.
קריאה: גורי אלפי נחסם כי הוא נתן קרדיט לצלם גיא כושי.
קריאה: גורי אלפי.
קריאה: אי-אפשר לטעון שזה אנושי.
<סמיון ולדברג: תייג את הפרופיל שלו.
אורי מקלב: הטעויות שיש בעקבות הדברים האלה, שלא אנשים עושים את זה – אנחנו צריכים להתגבר עליהן.
<סמיון ולדברג: היא טוענת שהיא לא מכירה את הסיפור שלנו.
<סמיון ולדברג: אני כתבתי לה על הסיפור שלנו ממש אחרי שזה קרה.
אורי מקלב: אל תדבר עליה.
אורי מקלב: דבר על פייסבוק.
<סמיון ולדברג: סבבה.
<סמיון ולדברג: פניתי לגורם נציג של פייסבוק – אגב, לא ברור את מי היא מייצגת פה.
<סמיון ולדברג: היא אמרה שהיא מייצגת את פייסבוק.
<סמיון ולדברג: איזה פייסבוק?
<סמיון ולדברג: פייסבוק אירלנד?
<סמיון ולדברג: פייסבוק סן פרנסיסקו?
<סמיון ולדברג: פייסבוק ישראל?
רויטל סויד: עולמי.
<סמיון ולדברג: זו שאלה די חשובה.
קריאה: נציגה של פייסבוק אירלנד בישראל.
<סמיון ולדברג: תודה רבה.
<סמיון ולדברג: אז לפייסבוק יש נציגות בארץ.
<סמיון ולדברג: זה אלגוריתמים שבודקים את הדברים האלה.
<סמיון ולדברג: זה לא בני אדם שעוברים פוסט-פוסט ובודקים אותם, והצנזורה הזאת נעשית על-ידי מכונות, כלומר אדם יכול בוקר אחד לקום, אחרי שהשקיע את החיים שלו בפייסבוק, השקיע שם כסף, השקיע שם עבודה.
<סמיון ולדברג: במשפט של סטטוסים מצייצים נגד פייסבוק, הדובר של פייסבוק אירלנד, או איך שלא קוראים לו, מנהל הרגולציה, אמר שהקניין הרוחני שייך למשתמשים; לא לפייסבוק.
<סמיון ולדברג: יש את זה בפרוטוקולים של בית המשפט.
<סמיון ולדברג: הם חוסמים, ואין עם מי לדבר.
<סמיון ולדברג: אף אחד לא עונה לך.
<סמיון ולדברג: הם אומרים: מסיבות אבטחה איננו יכולים לתת לך את הסיבה, למה נחסמת.
<סמיון ולדברג: זהו.
<סמיון ולדברג: זה מה שאני קיבלתי, זה מה שקיבלו הרבה אחרים.
<סמיון ולדברג: יותר מזה, כשאני נחסמתי, נחסמו יחד אתי באותו יום אלף פרופילים.
<סמיון ולדברג: זה היה ב-01:30 בלילה.
<סמיון ולדברג: זה לא אדם שישב ובדיוק באותה דקה חסם אלף פרופילים.
<סמיון ולדברג: ברור שזה אלגוריתם.
אורי מקלב: מה הסיבה שהיתה שם?
אורי מקלב: היה משהו מקשר?
<סמיון ולדברג: אנחנו לא יודעים מה הסיבה.
<סמיון ולדברג: לא היה שום דבר מקשר.
<סמיון ולדברג: ניסינו להבין מה הקשר.
<סמיון ולדברג: כלום.
<סמיון ולדברג: שום דבר.
אורי מקלב: אראה איך אפשר לסכם את זה, אבל לפני כן, הדוברת האחרונה, עו"ד מיטל גרייבר-שוורץ.
<מיטל גרייבר-שוורץ: מיטל גרייבר-שוורץ, איגוד האינטרנט הישראלי.
<מיטל גרייבר-שוורץ: אנחנו פה נמצאים המון בוועדה, וכפי שאתם יודעים, אנחנו מתעסקים משני צדי המתרס של הדברים – מצד אחד, אנחנו שומרים על אינטרנט חופשי, חופש האינטרנט; מצד שני, אנחנו נמצאים פה לא מעט בדיונים כדי לייצג את הבעיות של משתמשים באינטרנט, של האינטרנט הבטוח, ומנסים כל הזמן לאזן בין שתי הזכויות.
<מיטל גרייבר-שוורץ: אנחנו גם עובדים בשיתוף פעולה עם פייסבוק, אבל חשוב להדגיש – זה עלה פה בכל הדיון – פייסבוק היא מעצמה.
<מיטל גרייבר-שוורץ: כולנו יודעים.
<מיטל גרייבר-שוורץ: אבל היא בהרבה דברים מתנהלת עדיין כמו סטארט אפ.
<מיטל גרייבר-שוורץ: זה חבל.
<מיטל גרייבר-שוורץ: נשמח לעזור בעצות, והמון מהדברים עלו פה.
<מיטל גרייבר-שוורץ: צריכה להיות התנהלות הרבה יותר שקופה, גם מצד פייסבוק וגם מצד המדינה, כפי שנאמר פה.
<מיטל גרייבר-שוורץ: צריך להיות ברור מה מוסר, מה לא מוסר, צריכה להיות לאנשים זכות לערער.
אורי מקלב: איגוד האינטרנט הישראלי נפגש עם נציגת פייסבוק?
<מיטל גרייבר-שוורץ: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד קרוב, ואנחנו מטפלים יחד בבעיות שעולות, באנשים שנפגעים ברשת.
<מיטל גרייבר-שוורץ: שיתוף הפעולה הוא מאוד הדוק וקרוב.
<מיטל גרייבר-שוורץ: אנחנו גם מנהלים שיחות על דברים שצריך לשפר ושאפשר לשפר.
אורי מקלב: יהונתן, עצרתי אותך בקריאת הביניים, ואתן לך להשלים אותה.
<יהונתן קלינגר: אמרתי – לפייסבוק יש דיווחים על בקשות ממשלתיות שהם מקבלים – גם בקשות מהמדינה וגם בקשות מבתי משפט.
<יהונתן קלינגר: בארץ בחציון השני של 2016 בערך 300 בקשות ועוד 600 מחיקות של תכני הכחשת שואה.
<יהונתן קלינגר: הדוח הזה מאוד מעניין וחשוב.
<יהונתן קלינגר: הוא נותן לנו בתור אזרחים אקטיביים באינטרנט לקבל מידע.
<יהונתן קלינגר: מה שחסר לנו זה Transparency Report על דברים שמוסרים, שלא באמצעות בתי משפט אלא באמצעות מחיקה ותלונות.
<יהונתן קלינגר: אם מדווחים על תוכן מסוים, צריך שאותו אדם יוכל לדעת מי דיווח.
<יהונתן קלינגר: יכול להיות שמי שדיווח הוא מתחרה עסקי שלו או שכן שלו או מועמד פוליטי אחר.
<יהונתן קלינגר: צריך לדעת מה מטרת הדיווח ומה המסקנות, כלומר העובדה שהסרנו תוכן כי הוא לא עומד בכללי הקהילה שלנו- - -
אורי מקלב: זו עדיין לא תשובה.
<יהונתן קלינגר: כל אדם צריך לדעת מי התלונן נגדו, ולמה בדיוק, כמו שכשמגישים נגדו כתב אישום בבית המשפט, הוא מקבל את עדי התביעה, ויודע מי יעיד נגדו.
<ג׳ורדנה קטלר: חשוב לי שאתם פה בוועדה תדעו שכל הסיבה שאני יושבת פה זה לא לשקר אלא לומר לכם את האמת.
<ג׳ורדנה קטלר: אם אין לי תשובה, אני אומרת שאין לי תשובה.
<ג׳ורדנה קטלר: לפעמים אני חוזרת ובודקת עם החברה ומחזירה לכם תשובות, כותבת לכם מכתבים, עובדת אתכם בשיתוף פעולה.
<ג׳ורדנה קטלר: אני רואה פה אנשים שמנסים לעזור – לעזור לביטחון הציבור הישראלי, לאזרח הישראלי.
<ג׳ורדנה קטלר: זו הסיבה שאני יושבת פה.
<ג׳ורדנה קטלר: אני מקווה שזה לא דיון חד-פעמי.
<ג׳ורדנה קטלר: אני מקווה שאנחנו יכולים לחזור לפה, לפני אפילו סוף המושב, לדבר על דברים יותר ממוקדים.
<ג׳ורדנה קטלר: קשה לי במצב כזה להיכנס לכל הפרטים, ואני חושבת שזו רק ההתחלה.
<ג׳ורדנה קטלר: אני שמחה להיות פה, וכל התשובות, אני מקווה שקיבלתם משהו, ואשמח לענות.
אורי מקלב: אני רוצה להודות בדברי הסיכום ראשית, לחברת הכנסת רויטל סויד על היוזמה ובכלל על הפעילות הזאת.