GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גדי גלזר: אחת הבעיות של מתן תרופות, כל תרופה, בגדול אני יכול להגיד לכם שלכל תרופה יש תופעות לוואי, יש תרופות שאנחנו נותנים במקרים של מחלות ממאירות, שהן רעלים מאוד מסוכנים, יש מספר שיטות, יש מספר דרכים שפותחו בין היתר באוניברסיטת - - - לעטוף את התרופות כך שכשהן יגיעו ליעד הן יעשו את הפעולה שלהן, אבל הן לא יזיקו לגוף.
<גדי גלזר: התלמיד שעסק בזה פיתח סוג מסוים של מובילי תרופות שגם פה התרופה מוגנת או הגוף מוגן בפני התרופה על ידי המעטפת שהוא מציע ורק במפגש או רק במקומות ששם יש איזה שהוא חלבון שמפרק את המעטפת הזאת, רק שם התרופה יוצאת מהמעטפת ופועלת את פעולתה, למשל ברקמת השד.
<גדי גלזר: תמיר רויטמן, תיכון רבין, כפר סבא, זכה לצל"ש על עבודתו 'הובלת תרופות סלקטיבית בעזרתן של מיצלות משולבות'.
<גדי גלזר: עבודה מאוד יפה.
<גדי גלזר: תמיר ייסע למחנה מדעי בגרמניה.
<גדי גלזר: והצל"ש השמיני, שניתן לטל חדד וללירון טדז'יאב, שהתמודדו עם בעיית פינוי חום ממעבדי מחשב בגישה חדשה, שימוש במיקרו תעלות עם נחיר בכניסה אליהן שמייצר "רחוב מערבולת" ומגביר את קצב סילוק החום בצורה משמעותית.
<גדי גלזר: התלמידים בדקו הרבה פתרונות, עבדו באופן עצמאי, עבודתם חדשנית ומראה על חשיבה יצירתית.
<גדי גלזר: טל ולירון מתיכון תמר אריאל, נתניה, קיבלו צל"ש על עבודתם 'מיקרו תעלות עם נחיר – קירור רכיבי הספק בטכנולוגיה חדשנית'.
<גדי גלזר: שני החבר'ה ייסעו לגרמניה למחנה מדעי.
<גדי גלזר: והצל"ש התשיעי עוסק בגדול בבעיה שמדוברת לאחרונה הרבה בתקשורת והיא הבעיה של מחזור.
<גדי גלזר: כמו שאתם יודעים, מדינת ישראל יחסית מפגרת בעניין של מחזור, גם לא כל כך יודעים מה לעשות עם האשפה.
<גדי גלזר: כמו מדענים רבים אחרים, מדענים שונים, מחפשים דרך גם להפקה של אנרגיה ירוקה והתלמיד שעסק גם במחזור וטיפול באשפה וגם ברעיון להפקת אנרגיה ירוקה מצא דרך מאוד מקורית וחדשנית להפקת ביודיזל מרימות של זבובים שהוא גידל בגינה שלו על סוגי פסולת שונים.
<גדי גלזר: למזלו הרב אמא שלו עובדת על זבובים אז היא לא זרקה אותו מהבית.
<גדי גלזר: הוא עשה עבודה מאוד עצמאית ומאוד יצירתית.
<גדי גלזר: גל לוי מבית ספר גלים מכפר גלים זכה בצל"ש על עבודתו 'הפקת ביודיזל מפסולת אורגנית', כל מיני פסולות היו לו, עגבניות וכל מיני כאלה, 'באמצעות רימת זבוב החייל השחור'.
<גדי גלזר: גל ייצג את ישראל בתחרות של האיחוד האירופי בטאלין, כבר אמרו לך ששווה לנסוע לשם.
<גדי גלזר: הצל"ש האחרון, הצל"ש העשירי עוסק במחלה שהולכת ונהיית נפוצה ככל שהאוכלוסייה מתבגרת בעולם ובגדול אין לה פתרונות.
<גדי גלזר: יש לה הרבה פתרונות ומשהו שיש לו הרבה פתרונות סימן שאין לו פתרון.
<גדי גלזר: אם יש הרבה תרופות למחלה, סימן שאין תרופה.
<גדי גלזר: העבודה עוסקת באלצהיימר, ליילה וינופל, תלמידת כפר הנוער מאיר-שפייה בדקה מעורבות של מערכת החיסון במניעת המחלה.
<גדי גלזר: בעזרת טיפול אימונולוגי במערכת החיסון מצליח המחקר למנוע או להקטין את המחלה במודל של אלצהיימר בעכברים, מעכבר מבולבל הוא נהיה עכבר חכם שיכול להשתתף בתחרות.
<גדי גלזר: ליילה תייצג את ישראל בתחרות של האיחוד האירופי בטאלין, אסטוניה.
<גדי גלזר: הפרס הבא שנתרם על ידי משפחת כנפו לזכרו של בנם נועם כנפו, ניתן לעדן רובנוביץ' שחקר בצורה שיטתית, מקורית ואלגנטית את הבנייה של רשת הדרכים הקצרה ביותר המחברת מערכת של נקודות במישור.
<גדי גלזר: הוא חקר את התכונות הגיאומטריות של רשתות אלה, הוכיח שבנייה של רשת כזאת עבור N נקודות שקולה לבנייה של רשת של 1-N נקודות, ועל סמך ההוכחה הזאת הציע אלגוריתם פשוט לבניית רשתות.
<גדי גלזר: העבודה מקורית, עצמאית ומעידה על יצירתיות מרשימה.
<גדי גלזר: עדן הוא תלמיד מכללת אורט גבעת רם, על שם יוסף חרמץ, ירושלים, ועל עבודתו הוא זכה בפרס היצירתיות על שם נועם כנפו של 3,000 שקלים ללימודים אקדמיים.
<גדי גלזר: אלה הצל"שים ופרס על יצירתיות וכעת אנחנו פונים לפרס השלישי.
<גדי גלזר: יש לנו שני זוכים בפרס שלישי, אחד מהם שוב תלמיד של התיכון הישראלי למדעים ואמנויות.
<גדי גלזר: התלמיד הדר רהב גילה שיטה לשים חומרים מתקדמים המתניעים תהליך כימי מיד אחרי שנחשפים לקרינת השמש.
<גדי גלזר: את החומר הוא יצר בתהליך השקעה של שכבות המכילות חומר אורגני ואי אורגני לסירוגין.
<גדי גלזר: לאחר מכן הוא חימם את השכבות לטמפרטורה גבוהה בנוכחות אוויר ששרף חלק מהשכבות האורגניות והחומר הנותר הסתדר בסידור המגדיל באופן ניכר את הפעולה המושרית של האור.
<גדי גלזר: הדר גם סיכם את עבודתו בדוח מצוין, שלא רק תיאר את שלבי העבודה והתוצאות, אלא גם התעמק במבנה החומר ובמנגנון האלקטרוני העומד מאחורי פעולתו.
<גדי גלזר: הוא זכה בפרס שלישי על עבודתו, 'שכבות ננומטריות היברידיות של טיטניום אתילן-גליקול כחומרים פוטוקטליטיים' והוא ייצג את ישראל בתחרות אינטל ISEF בלוס אנג'לס.
<גדי גלזר: פרס שלישי שני ניתן לפתרון פשוט ואלגנטי לבעיה שכיחה מאוד.
<גדי גלזר: התלמידים אוהד רווה וניתאי אדלברג, מתיכון אורט על שם גרינברג, קרית טבעון, מצאו פתרון זול לביצוע החייאה, פתרון שנראה כמעט פרימיטיבי בפשטותו, אבל מאוד מאוד מתוחכם.
<גדי גלזר: המערכת מנחה את המשתמש כיצד לבצע החייאה נכונה בפיקוח של חיישנים שמודדים את איכות העיסוי הלבבי ונותנת הוראות לביצוע נכון.
<גדי גלזר: אוהד וניתאי זכו בפרס שלישי על עבודתם 'סד החייאה – CPR bridge' והם ייצגו את ישראל בתחרות האיחוד האירופי שתתקיים בטאלין, אסטוניה.
<גדי גלזר: כל התלמידים שזכו בפרס שלישי בתחרות יקבלו 3,000 שקל ללימודים אקדמיים.
<גדי גלזר: פרס שני.
<גדי גלזר: יש שני פרסים שניים.
<גדי גלזר: אחד מהם ניתן לנושא רפואי, שוב.
<גדי גלזר: העבודה עוסקת בבעיה של מעקב אחרי מסתמים מלאכותיים בלב.
<גדי גלזר: מה שהתלמידים דקל רוט ואריאל אדר, הם יכולים להיות כבר קרדיולוגים מרוב הפגישות עם רופאים ושיחות עם קרדיולוגים, למדו רבות, הם למדו רבות, יצרו קשר עם רופאי לב והם פיתחו מכשיר שיכול לעקוב אחר פעילות מסתם מושתל בזמן אמת.
<גדי גלזר: דקל ואריאל, תלמידים בתיכון אורט על שם גרינברג, קרית טבעון כמובן, מקבלים פרס עבור עבודתם 'מערכת מעקב בזמן אמת אחר מסתמי לב מכניים' והם ייצגו אותנו גם באינטל ISEF.
<גדי גלזר: פרס שני השני הוא ממדעי הרוח.
<גדי גלזר: אחת הטראומות הגדולות של האנושות הייתה מגפת הדבר במאה ה-14, במגפה נספתה באנגליה כמחצית מהאוכלוסייה, התלמידה נגה שגם יודעת להסביר נהדר את עבודתה, חקרה את ההשפעה של אירוע זה על יחס האוכלוסייה למוות ולצורת הקברים.
<גדי גלזר: העבודה מבוססת על חשיבה היסטורית וסוציולוגית מפותחת מאוד, מפתיע ומרגש שתלמידת תיכון מאופיינת בסוג כזה של חשיבה.
<גדי גלזר: נגה יקותיאלי היא תלמידת התיכון הישראלי למדעים ואמנויות.
<גדי גלזר: היא זכתה בפרס שני על עבודתה ' השינוי בתפיסת המוות בעקבות המגפה השחורה באנגליה'.
<גדי גלזר: נגה, בגלל שינוי שקורה בתחרות הזאת, תייצג אותנו גם בתחרות אינטל בלוס אנג'לס.
<גדי גלזר: התלמידים שזכו בפרס שני מקבלים 6,000 שקל ללימודים.
<גדי גלזר: שלושה פרסים ראשונים.
<גדי גלזר: פרס ראשון ראשון ניתן לעבודה נהדרת, להצגה נהדרת שכולנו מאוד התפעלנו, גם מהתלמידה וגם מהעבודה, והיא עוסקת בלשון, מיטב הסופרים מפתחים את השפה וללא הספרות הייתה הלשון כלי טכני בלבד למסירת מידע.
<גדי גלזר: התלמידה עמרי, כמובן מבית הספר הישראלי למדעים ואמנויות בירושלים השוותה חידושי שפה אצל דוד גרוסמן ואצל הסופר אשכול נבו.
<גדי גלזר: העבודה מבוססת על הבנה מעמיקה של השפה, בכלל מה זה שפה, היא מאוד מרשימה, מאוד חדשנית, מאוד מוקפדת.
<גדי גלזר: הייתה לנו פרופסור ללשון בין השופטים שבעצם רצתה לתת לה כבר מאסטר.
<גדי גלזר: כמו שצביאלי אמר, אני מקווה שהיא תלך במסלול והיא תגיע רחוק.
<גדי גלזר: עמרי גנשרוא זוכה בפרס ראשון על עבודתה 'חידושים לשוניים בספרות הישראלית העכשווית וסוגי החידושים עיון בלשני סגנוני - בספריהם של דוד גרוסמן ואשכול נבו'.
<גדי גלזר: התלמידה נוסעת לשווייץ.
<גדי גלזר: פרס ראשון שני, פרס במתמטיקה.
<גדי גלזר: אחד האתגרים במתמטיקה הוא להוכיח השערות שמועלות מדי פעם.
<גדי גלזר: גונן צימרמן הוכיח משפט קרוב להשערה בתורת המידה שיש לה קשר לתורה ספקטרלית עם השלכות לפיזיקה מתמטית.
<גדי גלזר: כדי לבצע את עבודתו גונן היה צריך ללמוד מכלול רחב של שיטות ותוצאות המוצגות בבהירות בעבודה שלו.
<גדי גלזר: רמת הכתיבה של העבודה היא מאוד גבוהה והעבודה יכולה להתקבל כעבודת מוסמך במתמטיקה באוניברסיטה העברית.
<גדי גלזר: גונן, תלמיד הכפר הירוק על שם לוי אשכול ברמת השרון, זכה בפרס ראשון על עבודתו 'פולינומים אורתונורמלים ותנאי נוואי הדו מימדי'.
<גדי גלזר: התלמיד ייצג אותנו בתחרות אינטל ISEF.
<גדי גלזר: והפרס הראשון השלישי והאחרון.
<גדי גלזר: כמו שאתם יודעים, אחד הנושאים שמובילים היום במחקר הוא מחקר בתאי גזע.
<גדי גלזר: אין מחלקה או מוסד למדעי החיים, כולל הפקולטה לרפואה שאני בא ממנה, שאין בו קבוצה אחת, שתיים או שלוש שעוסקת בתאי גזע, בדיפרנציאציה של תאי גזע לרקמות שונות.
<גדי גלזר: יש רעיונות שונים איך להשתמש בתאים שעברו דיפרנציאציה לרפואה.
<גדי גלזר: הרעיון של התלמידה היה ליצור מצע בעל נוקשות כזו שיגרום לתאי גזע לעבור התמיינות לתאי עצם.
<גדי גלזר: מה שלמדתי ממנה, ולא רק אני, היה עוד ביולוג בכיר שהיה איתי, חבר האקדמיה, שנינו לא ידענו שחלק מהדרכים לדיפרנציאציה הוא מגע בנוקשות של המצע.
<גדי גלזר: הרעיון הוא לגדל תאי גזע על מצע נוקשה כדי שהם יעברו דיפרנציאציה לתאי עצם ואת המיקס הזה להשתיל בחניכיים במקום השתלת עצם, למשל.
<גדי גלזר: רינה סבוסטיאנוב, תלמידת מקיף ג' אשדוד, זכתה בפרס ראשון על עבודתה, 'הרכבה עצמית היברידית של שני פפטידים להידרוג׳ל בעל תכונות מכניות יוצאות דופן'.
<גדי גלזר: היא גם עשתה עבודה מאוד יפה וגם הציגה מאוד יפה ורינה תיסע ותייצג אותנו גם בלוס אנג'לס בתחרות אינטל ISEF.
<גדי גלזר: זהו, זה כל הפרסים.
<גדי גלזר: לא אמרתי, חוץ מכל ההטבות שאמרנו והשבחים, כל אחד מפרס ראשון מקבל 10,000 שקל.
<מנחה: אני רגע יוצאת מהתדמית המעונבת של המנחה ואני אומרת שמדי שנה זו התרגשות עד כדי דמע לראות את העבודות הנפלאות האלה שלכם.
<מנחה: כל הכבוד, מי שזכה ומי שלא זכה, זה מעורר השראה.
<מנחה: באמת.
<מנחה: עכשיו אני אבקש מכם להישאר במקומותיכם ואני אזמין את התלמידים הזוכים בפרסים ואת היושבים ליד שולחן הנשיאות להצטרף אל העומדים כאן לצדי לצילום קבוצתי משותף, לפני שניפרד.
<מנחה: ברכות לזוכים והצלחה בתחרויות הבינלאומיות.
<מנחה: תם ונשלם הטקס.
<מנחה: בהצלחה, כל הכבוד, ברכות.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ועדת המדע והטכנולוגיה, היום יום שלישי, כ"ד בתמוז תשע"ז ה-18.7.2017.
אורי מקלב: על סדר היום שלנו הנושא הוא צעדים למניעת שימוש לרעה במאגרי מידע והצגת פעילות משרדי הממשלה וגופים ציבוריים בנושא הזה.
אורי מקלב: ממש כמה מילות פתיחה בעניין, אנחנו לא מעט פעמים, אני רוצה להגיד הרבה פעמים, אנחנו נוגעים בנושא הזה של שמירת מידע וזליגת מידע והגנה על הפרטיות, אבל זה במסגרת נושאים שאנחנו דנים.
אורי מקלב: אנחנו נדון מהביומטרי ואנחנו שואלים מה קורה עם המידע ובדיונים אחרים, גם לממשל זמין והצגה של משרדים שונים – אנחנו תמיד שואלים וגם נוגעים בעניין הזה.
אורי מקלב: לפי דעתי זו גם לא הישיבה היחידה שאנחנו נעשה, אנחנו רוצים לייחד ישיבה מיוחדת בנושאים האלה של שמירת מידע והגנת הפרטיות ואנחנו הרי יודעים כולנו שמידע רב ומידע אפילו עצום – ישנם בתוך הגופים הממשלתיים, במשרדים הממשלתיים ולא רק שאוגרים מידע גדול, אלא יש גם העברות של מידע בין רשויות שונות, בין גופים שונים, גם אם זה בטחוניים ומשטרתיים וודאי גם אם זה רשויות, מיסים וכדומה, אבל גם מערכות הבריאות ועוד מערכות כאלה ואחרות, רווחה, רווחה, חינוך, יש לא מעט מידע שעובר בין משרדים.
אורי מקלב: גם בהנחה שזה על פי דין, אבל תכף ניגע בזה.
אורי מקלב: אני יודע שאנחנו בתוך הדברים ואני רק רוצה להעמיד את הדברים, אנחנו יודעים במה אנחנו עסוקים ובמה אנחנו יודעים שיש דברים בגדול, אנחנו יודעים שיש נושא של שמירת מידע – הגנה על הפרטיות שזה הבסיס לדברים, אנחנו מחוקקים חוקקים לא רק על כל מאגרי המידע, גם גופים פרטיים מה הם צריכים לעשות היום עם מאגרי מידע.
אורי מקלב: אבל אנחנו אמונים על מניעת זליגת מידע, זה לא בכוונה וזליגת מידע יכולה לקרות ואנחנו אמונים על זה, זה אחד הדברים שגם נמצאים תחת אחריותנו ובפעילות שלנו.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים למנוע גניבה, פריצה, פרצות בתוך מאגרי המידע וכמובן הסייבר הוא נושא נוסף, בנפרד, שמעסיק אותנו הרבה, אבל יש גם באופן המעשי שימוש במסחר במידע לצרכים מסחריים, צרכים כלכליים, אנחנו בכנסת דנים בזה הרבה ורק שבוע שעבר היתה לזה הצעה דחופה לשימוש של חברות או מתן מידע על חולים סיעודיים לגופים פרטיים – חולים שאמורים להשתחרר, נושא ששבוע שעבר העלה חבר הכנסת שמולי והצטרפנו אליו בנושא הזה.
אורי מקלב: כמובן שאנחנו לא מדברים על פעילות פלילית וכו', אבל אנחנו יודעים שאחד הדברים שצריכים להנחות אותנו הם שגם מי שמורשה יצטרך לדעת לטפל ולהכנס ולהשתמש רק במה שהוא מורשה ולא במשהו אחר.
אורי מקלב: גם מי שנמצא במערכת והוא מורשה להיכנס למערכת, זה עדיין לא אומר שהוא יכול לעשות ככל העולה על דעתו בעניין הזה.
אורי מקלב: צריך להיות לזה כללים ואנחנו שואלים האם יש כללים, האם באמת הכל לפי הכללים ועובדים לפי הכללים, האם הכללים מספקים, האם הם מותאמים למה שקורה היום ולהתפתחויות שיש והדבר שהכי חשוב לנו, האם מישהו באמת עוקב ומישהו אוכף ומישהו מפקח על שמירת הכללים, שזה דבר חשוב מאד.
אורי מקלב: אני רוצה לגעת בזה וגם חברת הכנסת זנדברג האירה את עיננו וביקשה לקיים דיון מיוחד ואני לא דיברתי איתה מלבד המכתב המפורט שנתת, אבל אני גם מתוך המכתב הזה, אבל באופן כללי את דיברת על איזה חקירה ברשות המיסים שאני לא מכיר אותה, אבל גם אם נשמע את הפרטים ומה היה, שזה היה בנציבות ולא משהו של המשטרה, אני מניחה, אני גם שואל ואני גם יודע מהמידע שיש לי.
אורי מקלב: השאלה היא, עובד שמורשה והוא יש לו תחת סמכותו עובד, האם בלהט העשייה ובלהט הרצון לא חורגים מהסמכות הזאת.
אורי מקלב: דהיינו, גם כדי להגיע למידע, ניקח לדוגמה עם רשות המיסים, בלהט שרוצים להגיע לחקר האמת, לחקירה, למה שקורה, אז אנחנו במתוך מידע שקיים שאנחנו בעצם לא מורשים ללכת, לדעת, לנסות ולמשוך מידע ממערכת הבריאות כדי לגלות עניין כלכלי אחר או עניין של מיסוי בנושא אחר – האם הוא יכול עם מי מישהו שהה בבית מלון מתוך זה הוא ידע שאולי החבר שלו, דברים שהם אסורים, ממש לא מורשים והאם אנשים לא עושים את זה והאם עושים שימוש במידע שיש, אדם רוצה להשתמש במידע לצורך חקירה, לצורך בירור דברים, זה יכול להיות גופי רווחהו זה יכול להגיע עד משרד הכלכלה שרוצה לבדוק זכאויות לביטוח לאומי, זכאויות במעונות, משרד החינוך וגני ילדים – רק בשביל לברר, רק כדי לדעת בתפקיד, האם המידע שניתן – אני לא רוצה להרחיב ואני באמת יכול להביא עשרות מקרים.
אורי מקלב: אנחנו עושים שימוש במידע שיש, שהוא כל כך נגיש לנו היום על דברים לא מוסמכים.
אורי מקלב: האם יש כללים, האם הכללים האלה מספיק ברורים ומספיק מותאמים והאם מישהו מפקח – אני יודע שאני לא מצפה ממשרדי הממשלה להגיד שעובד שהוא לא מוסמך נכנס למשהו שהוא לא אמור, יש לנו בקרה.
אורי מקלב: אני מניח ואני רוצה לשמוע ולדעת שזה נמצא בכל המשרדים וזה נעשה נכון ויש על זה ביקורת פתע וסיכומים ודוחות שניתנים בעניין הזה ולמי ניתנים הדוחות והאם הדוחות האלה שקופים, אז אני מדברת ואני חושב שעל זה מדברת גם חברת הכנסת זנדברג, על דברים שלא על פניו, הם נראים שהכל נעשה בסדר כי יש לו סמכות חקירה ויש לו סמכות ברור או סמכות לפקח, אבל כדי להגיע לזה משתמשים במידע שבמקים מסוימים אין להם את הסמכות, גם אם המידע מונח בפניו ויש לו בגלל מקרים אחרים אפשרות וסמכות והרשאה להיכנס ולהשתמש בהם.
אורי מקלב: גם בתוך ההרשאות יש כללים ודינים ולא בכל מקרה ומי מפקח על אדם שעובד לבד, שרוצה להגיע למטרה, מי מפקח שהדברים נעשים כדין ולא פוגע ומגיע למידע לא באופן ראוי ולא באופן חוקי.
אורי מקלב: כל מה שהחוק לא מאפשר, גם אם יש מטרה נכונה ומוצדקת, זה עדיין לא מצדיק את המעשה.
אורי מקלב: אלה הדברים שאני ביקשתי להגיד בדברי הפתיחה וביקשנו מעורך דין לימור שמרלינג מרשות משפט הטכנולוגיה ומידע במשרד המשפטים מצגת, הם נותנים את עשרת הדברות או הכללים בעניין הזה ואחרי זה המשרדים האחרים, אבל לפני זה, בבקשה חברת הכנסת זנדברג.
תמר זנדברג: תודה רבה, אז באמת תודה רבה אדוני היושב ראש על ההיענות ותודה לצוות הוועדה – אני באמת חייבת להגיד שזו ועדה שעלי, באופן אישי, מאד מאד חביבה בגלל הנושאים שעוסקת בהם וגם בגלל שעובדת בצורה מקצועית ותמיד נענית לבקשות ועושה את הדברים.
תמר זנדברג: אז באמת הטריגר לדיון הזה הוא מקרה שהוא לידיעתי באופן חצי מקרי, למיטב זכרוני לפני כשנה, מקרה ברשות המיסים ואני חייבת לומר שזה המקום לשבח את רשות המיסים שערכה את הבדיקה הזו ובכלל גילתה את הדברים, כי חלק מהסיבה שביקשתי דיון כללי, זה שזה מבחינתנו איזה שהוא קצה של קרחון שאנחנו לא יודעים מה קורה מתחתיו בעוד רשויות מדינה שמנהלות מידע על אזרחים.
תמר זנדברג: זה הרי טבען של רשויות מדינה, שמוחזק מידע על אזרחים, זה היום יום של העבודה, החל ממרשם אוכלוסין, דרך מיסים ועד צה"ל ועד עוד הרבה מאד גופים ואני כרגע עוד לא מדברת על רשם המאגרים, משרד המשפטים, שגם שם רשומים עוד מאגרים – שלא תגידו גרוע יותר או פחות – שמוחזקים על ידי גופים פרטיים שגם להם יש כללים בהתנהלות ואנחנו רואים פעם אחרי פעם שהמאגרים האלה נמכרים באופן לא חוקי ונעשה בהם שימוש שמפר את הפרטיות.
תמר זנדברג: בגופי הממשלה יש מידע רב מאד, רגיש מאד, על אזרחים, במקרה של רשות המיסים באמת שביצעה בדיקה, למיטב ידיעתי נמצאו למעלה מ-50 עובדים שביצעו שאילתות – מה שאתה קראת – לא מורשות או שהעובד מורשה לכניסה, אבל זה לא היה מה שהוא אמור לעשות.
תמר זנדברג: אגב, חלק מהעובדים בכירים, לפי מה שפורסם, שהשתמשו בזה לצרכים – נגיד במקרה היחסית, לא יודעת להגיד חמור או לא חמור, אבל יחסית לא פלילי או לצרכים פרטיים, אבל מאיפה לנו לדעת שבישראל, זו מדינה קטנה, אחד חבר של זה ורוצה לברר על השכן שלו או חס וחלילה בשביל לסחוט אותו או בשביל לקבל איזו שהיא טובת הנאה או לא חשוב אם זה לצד החיובי או השלילי של זה- - -
אורי מקלב: גם לצורך קידום החקירה, קידום הבירור, גם אם לצורך הדבר שהוא אמור אבל במקרה הזה הבירור הוא פגיעה בפרטיות או לא משנה, הוא לא מורשה לזה.
אורי מקלב: הוא לא יכול לגשת למאגר מידע שנמצא לפעמים בשביל צרכים אחרים תחת רשותו, נניח מאגר - - - לבריאות, שיש לו גישה, אבל הוא רצה לעניין הזה, לא פרטי, רק לטובת העניין, אבל אם הוא לא מורשה אז הוא לא מורשה.
תמר זנדברג: נכון, מה שאתה מוסיף ובצדק שהכללים נועדו כדי לפעמים לשים איזה שהוא סייג גם אפילו, כדי שבאמת אדם יוכל לגשת או עובד מורשה יוכל לגשת רק לדברים שהוא צריך במסגרת עבודתו וגם לא אמור להשתמש בזה לדברים אחרים.
תמר זנדברג: אבל תראה, במקרה שנחשף, היה מדובר לפעמים בעובדים בכירים, זאת אומרת עובדים שאתה כן מצפה שעל מנת שתהיה להם איזו שהיא תמונה כוללת ושיקול דעת רחב ועובדים ותיקים במערכת, כלומר אלה לא עובדים שהיו אמורים להיות מוגבלים למשהו מאד מסוים וחרגו ממנו, אלא יש כאן תופעה שאני חושבת שהיא מאפיינת והתייחסת לזה בפתיח – שהוועדה פה ושם נגעה בדברים שקשורים לפרטיות ולבטיחות מידע, כמובן אולי הדוגמה הכי מובהקת זה המאגר הביומטרי, שזה החשש המרכזי שלנו שבאמת, כמו שקרה למרשם האוכלוסין או דברים אחרים, גם תהיינה דליפות וגם יהיה שימוש מורשה שהוא בעצם לא מורשה, אבל שוב, יש לנו מאגרי מידע בהמון המון רשויות.
תמר זנדברג: אני לא יודעת אם אני אגלה סוד גלוי שמי ששרת בצבא – תמיד היה נהוג, סליחה, אבל להתקמבן על איזה חבר באכ"א שיכול להיכנס ולשלוף דברים מהתיקים האישיים והיינו מגלים ככה דברים על חברים.
תמר זנדברג: אני כבר הרבה שנים אחרי השירות הצבאי, אבל בשנים הראשונות אחרי השחרור זה היה דבר מאד מקובל, אוקיי?
תמר זנדברג: אני חושבת שיש כאן תרבות ארגונית שהיא זו שצריכה להוביל וזה שוב, לא רק רשות המיסים למרות שגם, כדאי, אני חושבת שאם ניקח את המקרה של רשות המיסים כמקרה בוחן אז כדאי גם לשבח שנעשתה הבדיקה וכו', אבל גם לשאול מה נעשה, איזה דין משמעתי או דין אחר או האם מקרים היו שהיו צריכים להתברר גם במקומות אחרים ודבר שני, איזה עוד רשויות מדינה יש שמחזיקות בידיהם מאגרי מידע, מה הנהלים שם, מי מורשה, איך מפקחים על זה, מי הגורם המפקח, מה נעשה אם יש חריגות, איך כל הדבר הזה מתנהל – כי אנחנו הולכים באמת בעידן של מידע מאד מאד רחב ונרחב, המידע הזה יכול להיות: א.
תמר זנדברג: שווה המון המון כסף לגופים מסחריים, ב.
תמר זנדברג: כמובן כשמדובר ברשויות מדינה יכול לשמש לדברים פליליים ואולי גם בטחוניים ומסוכנים כאלה ואחרים ו-ג.
תמר זנדברג: נושא הפרטיות של האזרחים הולך ותופס מקום, כתחום בפני עצמו שאנחנו צריכים להגן עליו כשמה שמנחה אותנו זה פרטיות, זה לא רק עבור מי שיש לו מה להסתיר אלא זו קודם כל זכות יסוד של כל אחד מאתנו להגן על המידע שלנו, כולל כזה שאנחנו נותנים באופן וולונטרי או לשימוש מסוים ולא לשימוש אחר וכו' וככל שהתחום הזה מתפתח, אז האחריות מוטלת על כל מי שמאגר מידע נמצא בידיו ואנחנו המקום שבאמת אמור לפקח על הדברים האלה ולכן באמת הצעתי, שנעשה איזה שהוא דיון שיישר קו ואולי זה יהיה באמת בסיס לדיונים נוספים.
אורי מקלב: אין ספק, תודה רבה שוב על הפניה ועל היוזמה ועל ההיענות שלכם בתיאום הזמן כי ראינו שזה נשא חשוב.
אורי מקלב: אם נשאל השואל מה אתם אומרים, הרי רק לפני חודש היתה ועדה משותפת של ועדת המדע והטכנולוגיה וועדת הכנסת שדנה באבטחת מאגרי מידע ממשלתיים ואופן השימוש בהם, אבל אני רוצה לציין שהעובדה שאנחנו יושבים היום שלא כוועדה משותפת, צריך להגיד שהוועדה הזו היתה ועדה שהוקמה כוועדה משותפת לצורך בירור שימוש של מפלגות, כפי שקרה במפלגה אחת שנקנסה גם בעקבות שימוש במידע ורישומים של ניצולי שואה ועוד דברים כאלה, אבל אנחנו חשבנו שבהחלט יכולה להיות בעיה בין נניח שר במשרד לבין העובדים שלו, שבמסגרת העבודה שלו מקבל רשימות והן נגישות, אבל אחרי זה הזליגה של המידע הזה לשימושים מפלגתיים – רק לפני כמה ימים היו כותרות איך הגיעו הפרטים של - - - ממפלגת כולנו, במקרה הזה, על חשבון נטו משפחה ונקודות, אם זה נכון או לא נכון הכותרת היא בומבסטית.
תמר זנדברג: אני הגשתי על זה שאילתה דחופה והיא תענה מחר במליאה ואנחנו נדע.
אורי מקלב: מחר, אז אם היה כאן שימוש או לא היה כאן שימוש, אבל הנושאים האלה זה היבט אחד שגם צריך לסגור אותו בתוך המשרדים, גם בדברים המותרים איך משתמשים.
אורי מקלב: אנחנו באמת רוצים להתמקד בנושאים שאמרנו, שבסופו של דבר אי אפשר להסכים שגם שימוש שהיה מורשה אצל מורשה, אבל לא היה לו את כל ההרשאה, שמותר לו במקרה אחד להשתמש ודווקא בעלי תפקידים בכירים, שיש להם אפשרות הרבה יותר להשתמש במגוון שימושים והם גם פחות מבוקרים מטבע הדברים.
אורי מקלב: אני מניח שיש ביקורת על עובדים יותר זוטרים, דווקא הבכירים ודווקא אלה שמורשים בהרשאות הרחבות יותר ולוקחים את המידע הזה שבמקרה אחד מותר להם אבל במקרה אחר לא מותר או שאפילו באותו מקרה לצורך העניין הזה מותר ולצורך עניין אחר לא מותר.
אורי מקלב: הניצול שלא כדין, אני חושב שזה חלק מהדברים שאנחנו רוצים לשים עליהם את דגש והחלק הכי חשוב, למשרדים, אנחנו רוצים לראות לא רק מה עשו, כמה פיקוח, כמה דוחות היו, מה המקרים שהיו, כדי שנדע ללמוד מהענין הזה איפה, באיזה סדרי גודל ומה באמת נעשה.
תמר זנדברג: נכון ורק עוד הערה אחת לגבי מה שציינת עם המקרה של מאגר ניצולי השואה, אני חושבת שזה מקרה שדווקא כביכול היה קנס, אבל אנחנו גם צריכים לתת את הדעת שיחסית לרווח הפוליטי שהיה – הקנס הזה הוא בטל, כאילו אפשר לדעת כמה שילמו על כל קול, סליחה, בבחירות מתוך ניצולי השואה.
אורי מקלב: או כמה עולה להגיע.
אורי מקלב: אני רק אצטט חבר כנסת אחד שאמר – בתוך הפרוטוקול שיש פה – שבמקרה זה נהגו בסלחנות יתר והדבר מוביל לכך שגורם ההרתעה מפני שימוש אסור במאגרי מידע כלל לא קיים ולהיפך, הקנס הנמוך אף מדרבן את דבריו, קלות הגישה למאגר מפתיעה ועל כן החסם אמור להיות מרתיע ביותר.
אורי מקלב: את זה אמר חבר כנסת שיושב כאן.
תמר זנדברג: כן, אני חושבת שגם לזה אנחנו צריכים לתת את הדעת כדי לא להפוך את הקנסות לקניית קולות, פשוט כך, בחסות החוק.
אורי מקלב: זה נושא מסוים של מפלגות שיש להם גם גישה וזה גם יכול להשתלב בתוך הדיון, בסופו של דבר הוקמה וועדה מיוחדת לצורך העניין הזה, זה היה לפני חודש.
אורי מקלב: אנחנו זה ועדה שנדון בזה באופן רציף וזה תחת המחויבות שלנו, החובה שלנו וגם תחת הסמכות שלנו.
אורי מקלב: בבקשה, לימור שמרלינג.
<לימור שמרלינג מגזניק: תודה.
<לימור שמרלינג מגזניק: עורכת דין לימור שמרלינג מגזניק, מנהלת מחלקת קשרי ציבור וממשל ברשות למשפט, טכנולוגיה ומידע.
<לימור שמרלינג מגזניק: אנחנו הרשות שאחראית על אכיפה ורגולציה מכח חוק הגנת הפרטיות, החוק שקובע בעצם את המותר ואת האסור ואת מפרט ההתנהגות שצריך להיות למימוש הגנה על זכות היסוד לפרטיות.
<לימור שמרלינג מגזניק: אני אתמקד באמת במה קובע החוק לגבי גופים ציבוריים משום שהחוק חל על כלל המשק הישראלי, גם על המגזר הפרטי וגם על המגזר הציבורי וכמה דברים שגוף ציבורי חייב לעשות – זה כל ארגון חייב לעשות – הוא קודם כל לדעת איזה מאגרי מידע הוא מחזיק ועל מה הוא אחראי, כי לכל ארגון יש אחריות להגן על המידע האישי שהוא מנהל וזה ברור וזה קבוע בחוק.
<לימור שמרלינג מגזניק: שימוש במידע אישי על ידי עובדים שלא למטרת העבודה שלהם, זאת אומרת שלא לטובת המשימה הציבורית של אותו גוף ציבורי, הוא אחד מההפרות החמורות יותר בחוק הגנת הפרטיות, היא גם עבירה פלילית חמורה ויש עליה גם סנקציות של קנסות, אבל גם בהחלט אכיפה של ענישה פלילית.
<לימור שמרלינג מגזניק: כל ארגון, אחרי שהוא יודע בעצם איזה נכסי מידע יש לו ועל מה הוא אחראי, צריך למנות גם מנהל לכל אחד ממאגרי המידע שהוא זה שאחראי לממש את חובות הגוף, הוא אחראי למנות ממונה על אבטחת מידע – כל גוף ציבורי חייב במינוי ממונה על אבטחת מידע.
<לימור שמרלינג מגזניק: אסור לגוף ציבורי לפרסם את המידע שהוא אוסף, המידע של האזרחים.
<לימור שמרלינג מגזניק: מותר להשתמש במידע הזה רק לטובת מתן השירות לאזרחים, יש כן, כמו שציין יושב הראש, אפשרות להעביר מידע בין גופים ציבוריים אחרי תהליך בקרה מאד משמעותי, כדי לאפשר את העבודה הממשלתית החלקה ואת שיתוף המידע, אבל זה כמובן בא אחרי הכלל של איסור פרסום של מידע ציבורי.
<לימור שמרלינג מגזניק: עוד דבר שחשוב לדעת הוא שבמאי האחרון, הכנסת הזו אישרה יוזמה של הממשלה ושל שרת המשפטים ואושרו תקנות אבטחת מידע חדשות, תחת חוק הגנת הפרטיות, מתוך המוטיבציה של הגנת הפרטיות ובתקנות האלה כבר יש חובות הרבה יותר מפורטות ומעודכנות, מה צריך לעשות כל ארגון שמנהל מידע אישי, אבל כמובן גם הגופים הציבוריים והגופים הציבוריים נחשבים מראש, בברירת המחדל בתקנות, כגופים שמנהלים מידע ברמת סיכון לפחות בינונית ואפילו גבוהה ומבחינת החובות שחלות על גוף ציבורי, אתם יכולים לראות שחלקן, כמה וכמה מהן ממוקדות בנושא הזה של בקרה על פעילות של עובדים.
<לימור שמרלינג מגזניק: זאת אומרת, לכל ארגון צריך להיות נוהל הגנת מידע – נוהל כתוב, שיפרט מה מותר, מה אסור, איך עובדים ומה עושים כדי שכל עובד בארגון יוכל לדעת מה מצופה ממנו ומה הוא צריך לעשות ומה אסור לו לעשות.
<לימור שמרלינג מגזניק: הארגון צריך להעביר הדרכות לעובדים – זאת אומרת שכל משרד ממשלתי או גוף ציבורי צריך להדריך את העובדים שלו, כדי שהם ידעו מה מותר ומה אסור, כדי שאי אפשר אחר כך להגיד: לא ידעתי.
<לימור שמרלינג מגזניק: צריכה להיות פעילות של זיהוי ואימות גישות למידע – ככה שנוכל להוציא, באמצעות מערכות המיחשוב, רשומות ולדעת לרשומה הזו ניגש עכשיו העובד הזה ואפשר יהיה לבצע בעצם את הבקרה הארגונית ולשאול – האם הוא היה רשאי לגשת למידע או לא רשאי לגשת למידע.
<לימור שמרלינג מגזניק: חלק מהניטור והתיעוד הזה גם מאפשר לראות אם פתאום יש איזו שהיא פעילות חריגה, אם למשל עובד ברשות מסוימת רואים שהוא מוציא פתאום כמות מאד גדולה של מידע שהיא לא פרופורציונלית למה שהוא צריך לצורך העבודה שלו, אז אפשר לעלות על זה.
<לימור שמרלינג מגזניק: הגורמים במשרד שאחראיים על אבטחת המידע יכולים לזהות את זה ולפעול ולטפל בזה.
<לימור שמרלינג מגזניק: יש גם חובה לעשות בדיקות מהימנות לעובדים – זה במיוחד חשוב במקומות בהם יש עובדים בכירים או עובדים עם הרשאות גישה מאד רחבות למידע, אבל בכלל, כל העובדים שיש להם נגישות למידע, יצטרכו לפי התקנות לעבור בדיקות מהימנות.