GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מריוס הלפרין: הערך המוסף של התכנית זה בעצם הנושא של יצירת תוכן, שהתלמידים לא לומדים בצורה פסיבית אלא הם יוצרים אנימציות, יוצרים סרטונים, צורות תלת ממד, פרויקט הגמר שלהם זה בניית מעגל חשמלי באמצעות תכנות בתוכנת Kodu והשתתפות באולימפיאדה למדעים.
<מריוס הלפרין: מה שהתכנית הזו מהווה זה מיומנויות חדשות - - -
אורי מקלב: הבנו את התכנית, אתם מרוצים משיתוף הפעולה של הילדים?
אורי מקלב: אתם רואים שהתכנית מצליחה בשלב הזה?
<איה בניטה: כבר רואים בשלב הזה תלמידים - - - גם בתוך העיר יש פערים בהקניית כלים לתלמידים ואנחנו כבר רואים ילדים שלא היו נגישים לכלים במחשב או לשפה מסוימת במחשב, איך הם התגברו על קשיים, איך תחושת המסוגלות שלהם גדלה, איך החוויות הקטנות של ההצלחה במהלך הקורס הפכו לנחלתם, איך הם נחשפו לתכנים בתוך המחשב שהם לא נחשפו אליהם דרך ההוראה הרגילה.
<איה בניטה: התהליך בתוך הקבוצות האלה הוא תהליך ראשוני ומעשיר.
אורי מקלב: יפה, יפה מאוד.
<מריוס הלפרין: רק משפט אחד אחרון.
<מריוס הלפרין: הדבר החשוב ביותר זה שהתכנית לא נשארת במעטפת של תכנית בנפרד, אלא שכל התכנים משולבים בהוראה יומיומית בכל המקצועות.
<מריוס הלפרין: התלמידים משתמשים במיומנויות והכלים בכל שאר המקצועות וזה - - -
אורי מקלב: אם יהיה לנו זמן נוסיף בהמשך, אבל אנחנו צריכים לתת לעוד מספר אנשים ואנחנו באיחור.
אורי מקלב: ד"ר עירית ששון מהמכללה האקדמית בתל חי.
אורי מקלב: באת מן הצפון?
<עירית ששון: כן, הגעתי מהצפון.
<עירית ששון: אני חברת סגל במכללה האקדמית תל חי וחוקרת במכון שמיר למחקר.
<יהודית דורי: והדוקטורט שלה הוא מן הטכניון.
<עירית ששון: נכון, בוגרת שלושה תארים בטכניון.
אורי מקלב: היא הייתה מגיעה לזה, מי שלמד בטכניון לא מסתיר את זה.
<עירית ששון: אני רוצה להסכים עם הרבה מאוד דברים שעלו פה.
<עירית ששון: אני חושבת שהבעיה של מצוינות במדעים וטכנולוגיה בפריפריה זו בעיה מורכבת והפתרון צריך להיות פתרון מערכתי.
<עירית ששון: אבל אני לא רוצה לחזור על הדברים שאמרו, אני רוצה להוסיף פן אחד נוסף, שקשור לתכניות ההעשרה בתחום המדעים.
<עירית ששון: אני בזמנו יזמתי והקמתי את מיזם "גליליום" שפועל בצורה מאוד משמעותית בגליל המזרחי והגולן, בקרב כ-15,000 ילדים מגן עד י"ב.
<עירית ששון: וקיימות תכניות רבות בפריסה ארצית, שבעצם מעשירות את התכניות הבית ספריות.
<עירית ששון: לאחרונה, במחקרים שלנו, אנחנו בוחנים את המאפיינים של המשתתפים בתכניות מהסוג הזה, גם בדרום וגם בצפון.
<עירית ששון: מה שאנחנו לומדים בשתי נקודות זמן, גם בשלב הראשון של הכניסה שלהם לתכניות, נתוני הפתיחה שלהם, אם אנחנו בוחנים את תחושת המסוגלות העצמית שלהם בנקודת הכניסה ואת המוטיבציה שלהם ללמידה ועוד כל מיני מדדים נוספים, אנחנו כבר בנקודת הפתיחה לא מבחינים בהבדלים מובהקים סטטיסטיים בין משתתפים מהפריפריה ומשתתפים מהמרכז.
<עירית ששון: זה אומר שצריך לחשוב על מי שצורך את התכניות האלו.
<עירית ששון: אנחנו מזמינים תשתיות, אבל אנחנו לא מעמיקים ולא מגיעים לרבדים של מי צורך באמת את התכנית.
<עירית ששון: כדי לצרוך תכנית העשרה כשאתה בפריפריה אתה צריך להיות חזק בפריפריה.
<עירית ששון: הפריפריה היא הטרוגנית, יש בפריפריה משפחות חזקות שדוחפות את הילדים ללימודים בתחום הזה, יש ילדים חזקים ויש ילדים חלשים.
<עירית ששון: לרוב, מפעילי התכניות, לא באמת מגיעים אל הרובד העמוק יותר של מי שיצרוך את התכניות ולכן אנחנו לא מוצאים בנקודת הפתיחה הבדלים בין התלמידים שמשתתפים בתכניות.
<עירית ששון: כשאנחנו בוחנים חלק מהתלמידים הבוגרים, שהגיעו כבר לאקדמיה והגיעו לפקולטות למדעים, רוב גדול שלהם מגיע לפקולטות של מדעים באוניברסיטאות, אנחנו שואלים אותם מהי דעתם על התכנית, שהם השתתפו בתכנית עבודות הגמר או בתכניות אחרות בחטיבה העליונה, הם מציינים שביעות רצון גבוהה מן התכנית שהם השתתפו בה, אבל רובם העידו שהם היו בכל מקרה, עם התכנית ובלי התכנית, מגיעים לאקדמיה.
<עירית ששון: אני מאמינה שצריך לבחון את הנתונים האלה לגבי המאפיינים של המשתתפים בתכניות.
אורי מקלב: איך אפשר להגיע למה שאת אומרת?
<עירית ששון: קודם כל ללמוד את זה.
<חגית גליקמן: זה רקע אישי לעומת רקע סביבתי והחידוד צריך לבוא - - -
<גילמור קשת: וגם תכניות שניתנות במסגרת בית ספר, זה אומר שיש להן יותר - - -
<עירית ששון: נכון, אז אני חושבת שבנקודה הזו המסקנות שלנו הן, אל"ף, שצריך לאפיין יותר את התופעה הזו בקנה מידה יותר גדול.
<עירית ששון: בקרוב נגיש הצעה למשרד המדע, אחת ההצעות שאנחנו מגישים תעסוק בנושא הזה כי צריך להבין את זה בקנה מידה יותר גדול מהתכניות שאנחנו בחנו אותן.
<עירית ששון: אני רק אסכם, ובאמת השילוב ושיתוף הפעולה עם משרד החינוך ובתכניות שמכוונות לקהל הרחב ובעיקר להגיד שמושקעים המון משאבים, חייבים לחקור את האפקטיביות של המשאבים האלה והאם באמת אנחנו מגיעים אל המעגלים שיעוררו את השינוי שנראה בתוצאות שאנחנו מקווים לראות בוועדה נוספת כזו.
אורי מקלב: תודה רבה שהגעת, תודה רבה על הדברים.
אורי מקלב: אנחנו רגילים כשרוצים להביא דוגמאות לפריפריה אז הולכים לדימונה ולירוחם ואנחנו לא יודעים שגם בצפון יש פריפריה לא קטנה.
<קריאה: גם במרכז.
אורי מקלב: גם במרכז, כן, אבל כשאנחנו לוקחים דוגמאות מהפריפריה הרחוקה אבל יש גם תל חי וכו'.
אורי מקלב: ד"ר אדוה מרגליות.
<אדוה מרגליות: אני מגיעה מן המכללה האקדמית אחווה.
<אדוה מרגליות: אני רוצה להעיר שישבנו פעם עם שגרירת פינלנד בישראל ואנחנו קוראים לעצמנו פריפריה והיא העירה שבפינלנד פריפריה היא נסיעה או טיסה של כמה שעות, אז זה לא פריפריה.
אורי מקלב: כל אחד לפי המקום שלו.
<אדוה מרגליות: אז תל חי זה בוודאות פריפריה.
אורי מקלב: תלוי מה הם רואים בדרך.
<אדוה מרגליות: אני רוצה להצטרף לדברים שלָך לגבי פרופיל התלמידים שמגיעים וגם לגבי פרופיל המורים.
<אדוה מרגליות: אני חושבת שעם זה פתחנו, עם הנתון שלךָ, לגבי מהו הפרופיל של המתקבלים לחוגי החינוך.
<אדוה מרגליות: מכיוון שהסטודנטים שמתקבלים להוראה הם עם פרופיל אקדמי נמוך יותר מפרופיל המתקבלים למדעים, התוצאה היא שבאיזשהו אופן אנחנו מנציחים את הפערים.
<אדוה מרגליות: כלומר אם אני מקבלת פרופיל של סטודנטית לחינוך שהולכת להיות גננת כי היא חושבת שלהיות גננת זה קל, אבל להיות גננת זה המקום הראשון לטפל בחיבור למדעים ואנחנו מטפלים בו, ולהיות מורה למדעים בכיתות א', ב', זה המקום השני לטפל בחינוך למדעים ואנחנו מטפלים בו.
<אדוה מרגליות: אם החוויה שלה כלומדת, בנושא המדעים, היא חוויה שלילית, אנחנו צריכים לטפל בשלב ההכשרה להוראה, בהפיכת החוויה האישית שלה לתחושת מסוגלות קודם ולאחר מכן לגרום לה להבין שהיא מסוגלת עם הכלים שאת אמרת אותם, הכלים האלה נמצאים ברשת.
<אדוה מרגליות: יש לנו מצאי מאוד גדול של השכלה נגישה דרך הרשת, הבעיה היא שמדע עושים בידיים.
<אדוה מרגליות: מדע איכותי משמעותי, שמחולל שינוי בחוויה של ילד צעיר בגן ובבית ספר, שאחר כך הוא מספיק נחוש כדי להמשיך איתה לחטיבת הביניים ולסיים בתיכון ולהבין שיש שם נושאים פתוחים מבחינתו להמשיך איתם להשכלה הגבוהה, אלה דברים שילד ומורה חייבים לפגוש בעבודה עם החומרים עצמם, עם הכלים עצמם ועם ההתנסויות עצמן.
<אדוה מרגליות: פה אנחנו חוזרים לדבר על תשתיות וסוגרים את כל המעגל, כי אנחנו יכולים לזמן ערכות מדע קטנטנות בסיסיות שאפשר לטפל בהן, זה לא המדע שעליו אנחנו מדברים כדי שהתלמידים יגיעו ויחקרו בגיל מבוגר ואנחנו צריכים לטפל בכל הרמות.
אורי מקלב: זה שווה ההתייחסות, אבל חייבים לתת עוד.
אורי מקלב: רעות, ממש משפט.
<רעות ינין ברמן: ממש בקצרה.
<רעות ינין ברמן: כמו שאמרתם, קיימים מרכזים מדעיים, כלומר קיימת תשתית שצריך ואנחנו צריכים לנצל אותה.
<רעות ינין ברמן: קיימת נכונות של בתי הספר לקבל את אותם שזקוקים נואשות לכל הנושא של העידוד והתגבור המדעי, קיימת גם נכונות של דוקטורנטים ושל חוקרים מהאוניברסיטה העברית ומכל האוניברסיטאות, לקחת חלק בכל המערך הזה, לא רק באינטל, גם באוניברסיטאות.
<רעות ינין ברמן: השאלה היא כמו שאמרת, מי נושא בעלויות של אותן פעילויות - - -
אורי מקלב: אינטל זה היה בגלל שיתוף הפעולה, הם היו מוכנים לממן את זה.
<רעות ינין ברמן: כן, זה לא יכול ליפול על בתי הספר, זה בטח לא יכול ליפול רק על האוניברסיטאות.
<רעות ינין ברמן: האוניברסיטה רואה בזה את עידוד דור העתיד, אבל כל עוד אין לזה הקצבה מסודרת וייעודית - - -
אורי מקלב: אני רואה שמשרד המדע והטכנולוגיה מקשיב לדברים, אוזנו כרויה.
<רעות ינין ברמן: כמו שאשל הזכיר את התמיכה של משרד החינוך בתכנית "מדעני העתיד" ותכניות אחרות, גם תמיכה של משרד המדע בתכניות מסוימות, אבל זה צריך להיות הרבה יותר רחב מתכנית ספציפית.
<רעות ינין ברמן: זו צריכה להיות חשיבה מסודרת מערכתית.
<רעות ינין ברמן: אני יכולה לתת את הדוגמה של מרכז בלמונטה, שההצלחה שלו היא כי בירושלים באמת השכילו לעשות חשיבה של תמיכה מסודרת.
<רעות ינין ברמן: יש פה רשות מוניציפלית, יש את מנהלת החינוך בירושלים, יש קרן ייעודית, קרן ירושלים, שתומכת בפעילויות האלו ובזכותם, בזכות השילוב הקבוע והיציב, כל תלמיד שרוצה להגיע לפעילות, כל מורה שרוצה להגיע לפעילות יכול לעשות את זה.
<רעות ינין ברמן: להתקשר, לקבוע, להגיע.
<רעות ינין ברמן: הוא לא משלם על זה והדבר הזה גם היה יכול להיות גם בפריפריה.
<רעות ינין ברמן: זה לא קשור, זה שזה ספציפית קורה בירושלים, ואנחנו רואים את זה, הנה, עכשיו מעלה אדומים מעתיקים את המודל ומשרישים אותו שם וזה עובד נהדר.
אורי מקלב: גם בירושלים מבחינות מסוימות, לא בית ספר "הרטמן" אבל יש גם פריפריה.
<אשל אופיר: ירושלים זאת עיר הפיתוח הכי גדולה בארץ.
אורי מקלב: ודאי, כמו שאת אומרת, ערי הלוויין מסביב לירושלים כדוגמת מבשרת.
אורי מקלב: אבי ענתי, הסמנכ"ל, משפט?
<אבי ענתי: לא, אל"ף לא ביקשתי - - -
אורי מקלב: לא ביקשת, אני יודע, אבל אני מבקש ממך.
אורי מקלב: במקרה הזה אני רוצה שתענה כנגד הדורשים.
אורי מקלב: אני יודע שאתם עושים הרבה דברים.
<אבי ענתי: בסדר.
<אבי ענתי: קודם כל אנחנו עוסקים בחינוך הבלתי פורמאלי, לא בחינוך הפורמאלי.
<אבי ענתי: זאת אומרת איפה שאנחנו יכולים ולבצע תכניות מיוחדות, למשל "מדעניות העתיד" לתלמידות כיתה ט', היום יש לנו סדר גודל של 600 תלמידות כאלה ברחבי הארץ.
<אבי ענתי: דרך אגב, היום יש כנס בתל אביב של מדעניות העתיד.
<אבי ענתי: הנושא של בלמונטה, שהוזכר על ידי אשל, אנחנו ניסינו לחקות את המרכז שקיים בירושלים, אמרנו, ניקח אותו ונשים אותו בחברה הערבית.
<אבי ענתי: הקמנו מרכז כזה בבאקה אל גרביה, הוא פעל במשך שלוש שנים, אחר כך זה המשיך בכוחות עצמו כי לא היה מימון ממשלתי, אבל חשבנו לנכון, חשבנו אולי יימצאו גורמים נוספים, במשרד החינוך או במשרדים אחרים, שירימו כזה דבר ויחקו אותו במקומות אחרים.
אורי מקלב: לא הייתה היענות?
<אבי ענתי: דרך אגב, גם במגזר החרדי, גם במגזר הזה אנחנו פעילים.
<אבי ענתי: יש לנו עם החברה לירושלים - - -
אורי מקלב: פעילות מאוד מוצלחת.
<אבי ענתי: כן, אנחנו מנסים להתקדם עם זה.
אורי מקלב: יש קייטנות מדע שרואים באמת התעניינות וזה ממשיך הלאה לפרויקטים שאתם עושים.
אורי מקלב: יש התעניינות גבוהה, הרשויות עומדות לפתחכם ורוצות שיתוף פעולה.
אורי מקלב: הרשויות המקומיות שזה עובר דרכן, יש להן תכניות והם באים אליי שאני אדבר עם משרד המדע שיגדיל את התקציב וייתן את האפשרות להתמודד.
<אבי ענתי: משפט אחרון.
<אבי ענתי: כמובן השקנו את סל מדע, אנחנו מדברים על סדר גודל של מעל ל-180 רשויות ברחבי הארץ שהגישו לנו בקשה.
<אבי ענתי: התקציב הראשוני הוא תקציב לא כל כך גדול, אבל אנחנו בדרך הנכונה.
<אבי ענתי: סל מדע כזה יכול לפתור הרבה בעיות לכל הרשויות ברחבי הארץ.
אורי מקלב: יש לכם גם תמריצים או פרסים למדענים צעירים וצעירות?
אורי מקלב: אתם גם שותפים?
<אבי ענתי: אנחנו גם שותפים.
אורי מקלב: מעבר למלגות?
אורי מקלב: אני יודע על השתתפות בנסיעות לחוץ לארץ - - -
<אבי ענתי: בוודאי, מלגות פריפריה.
אורי מקלב: אני פניתי למדענים בירוחם, שפנו אליי כשהרשות רצתה שיתוף פעולה עם משרד המדע כדי לשלוח לתחרות בחוץ לארץ - - -
<אבי ענתי: זה אולימפיאדות מדע בכל התחומים.
אורי מקלב: ממש חצי דקה, אמנם מיבנה דיברו, את השלישית, אבל - - -
<לי חאיק: הייתי חייבת כי אני באה מהשטח, אני גם מדריכה וגם מורה ביבנה ואני חייבת להגיד, שכמה שיותר מוקדם מתחילים עם הנושא של תקשוב, ואני חושבת שיבנה במובן הזה השכילה לעשות והעבירה את זה לכיתות ג'.
<לי חאיק: זה מבורך מבחינתי.
<לי חאיק: אני רואה את זה כי אני באה מהחינוך הפורמלי, אני ממשרד החינוך וזו תכנית חיצונית.
<לי חאיק: השילוב הזה נתן מקום להרבה ילדים שמעולם בבית לא היו נחשפים אליהם, וכולם צריכים - - -
אורי מקלב: אנחנו נעקוב אחרי יבנה, זה חשוב לנו מאוד, בעוד דיונים שנעשה.
אורי מקלב: זה מעניין אותנו.
אורי מקלב: זו אמנם ההתחלה, אבל אנחנו רוצים לראות ולעקוב אחרי זה, שזו תכנית שהיא גם שיתוף פעולה עם משרד החינוך וגם דוגמה לעוד ערים.
אורי מקלב: משרד החינוך צריך לענות, אני אתן לכם עוד מעט, אבל אמרנו משפטים קצרים גם לטענה שהועלתה על ידי אבנר.
אורי מקלב: בבקשה, גילמור.
<גילמור קשת: אני רוצה לענות על השאלה של ד"ר מרגליות, בקשר להתנסויות בגיל היסודי.
<גילמור קשת: משרד החינוך בשיתוף פעולה - - -
אורי מקלב: התנסויות ברמה גבוהה.
אורי מקלב: לזה התכוונת, נכון?
<גילמור קשת: לא, התנסויות מעבדה בגיל הרך.
אורי מקלב: אבל לא פשוטות, ברמות קצת יותר - - - לא בערכות פשוטות, היא דיברה באמת ברמה של מעבדות.
<גילמור קשת: נכון, ברמה של מעבדות, אבל לגיל יסודי וחטיבת ביניים.
<גילמור קשת: משרד החינוך, בשיתוף פעולה עם משרד המדע ובהשקעה מאוד גדולה של משרד המדע, מקיים התנסויות.
<גילמור קשת: זה יחסית חדש.
<גילמור קשת: הוא מקיים התנסויות בשכבות של גיל יסודי וחטיבת ביניים.
<גילמור קשת: חלק מההתנסויות נעשה במעבדות המרכזיות, אלה ההתנסויות ברמה הגבוהה יותר של מדע, וחלק מההתנסויות נעשה בתוך בתי הספר.
<גילמור קשת: המערך הזה נעשה בשיתוף עם משרד המדע כמו שאמרתי, עם האוניברסיטאות והמוזיאונים למדע.
<אבי ענתי: אנחנו מעניקים מלגות לסטודנטיות בתואר שלישי, שעושות פעולות בפריפריה יחד עם תלמידים בחטיבות הביניים.
אורי מקלב: אוקיי, הבנתי, תודה.
אורי מקלב: את רוצה לענות?
<חגית גליקמן: להתייחס בקצרה.
אורי מקלב: כבר אז רצית לענות מיד, אבל אני ביקשתי ממך שתעשי את זה בסוף.
<חגית גליקמן: אני רוצה קודם כל להדגיש את העובדה שפיז"ה זה מבחן שבודק משהו מאוד ספציפי אחד, הוא בודק אוריינות מדעית.
<חגית גליקמן: דהיינו, האם תלמיד בגיל 15 יכול להשתמש בידע מדעי ולהיות אזרח שיכול להבין מושגים מדעיים ולהשתמש בהם בחיי היומיום.
<חגית גליקמן: לכן לבוא ולהגיד על השפעת איכות מורים על סגירת פערים בין תלמידים מרקע חברתי כלכלי שונה בנושא של מדעים, פיז"ה הוא בוודאי לא המחקר או מאגר הנתונים היחיד הקיים.
<חגית גליקמן: אנחנו מדברים על מיצ"ב, אנחנו מדברים על - - - שבודק ידע במדעים ובמתמטיקה, יש את הבגרות ויש את האוניברסיטאות.
<חגית גליקמן: ההבדל בין אוריינות מדעית לבין תכנית לימודים, שליטה ומיומנויות מדעיות ספציפיות הוא הבדל מאוד גדול.
<חגית גליקמן: אני לא מכירה את המחקר המאוד ספציפי שאתה עושה על נתונים מדעיים, אבל זה לא המקום היחיד.
אורי מקלב: אני חושב שנעשה פגישה בעניין הזה, בעניין הזה יהיה זה שכרנו שאנחנו מתווכים בין - - -
<יהודית דורי: אני גם רציתי להתייחס לנקודה הזו.
אורי מקלב: בבקשה, פרופ' יהודית דורי, הדוברת האחרונה.
<יהודית דורי: רציתי להתייחס ולהזכיר את התכנית המיוחדת שד"ר גילמור קשת ציינה קודם, שזו תכנית "עתידים" והסיבה שאני משתמשת בה כמענה למחקר שעשיתָ, זה לא שאני לא חושבת שאפשר להשפיע על ההורים, אפשר להשפיע עליהם ואנחנו עושים את זה, למשל בנושא של קיימות.
<יהודית דורי: אנחנו אומרים שכמו שלימדו את ההורים לא לקטוף פרחים דרך הילדים אז הנושא של מחזור וקיימות, יש לו יותר סיכוי היום, כי הילדים בגן לומדים איך למחזר ואז הם באים הביתה ומלמדים את ההורים שלהם למחזר.
<יהודית דורי: אבל הנושא של הליכה לאוניברסיטה, ואני מתחברת לסטודנט שציין פה, שצריך להשקיע, יש המון מלגות.
<יהודית דורי: כל האוניברסיטאות נותנות מלגות למצב סוציואקונומי, אנחנו משכנים אותם במעונות, אנחנו משלמים להם אפילו דמי קיום - - -
אורי מקלב: דיברו על שלב התיכון.
<יהודית דורי: אני מחברת את הנושא של ההורים והטענה שהמורים לא משפיעים, אלא רק ההורים, ואני רוצה להדגיש פה שיש הוכחה, שלא צריך לעשות מחקר.
<יהודית דורי: פרויקט "עתידים", כשהוא התחיל, היוזמה הייתה של צה"ל.
<יהודית דורי: לא היו מספיק חבר'ה שהולכים לתואר ראשון לפני הצבא והצבא היה צריך מומחים.
<יהודית דורי: המוסד הראשון שהוא פנה אליו היה הטכניון.
<יהודית דורי: כל שנה מסיימים למעלה מ-100 עתודאים, עכשיו יש עוד תכנית בתוך העתודאים שנקראת "עתידים" וכל התכניות האלו גורמות לזה שילדים מפריפריות שלא היו מגיעים לטכניון בכלל, לא היה ילד אחד מיישובים מסוימים כולל ירוחם, שהגיע לטכניון לפני 15 שנה וברגע שהתחילו דרך הפרויקט הזה להגיע לטכניון, אז יותר ויותר ילדים מאותם אזורים מאמינים ביכולתם, "הנה, יש מישהו מהיישוב שלי, יש לי גם סיכוי" אז ההורים הם גורם, אין ספק - - -
אורי מקלב: אני הבנתי את זה קצת אחרת, הבנתי שאם אין שיתוף פעולה של הבית ושל ההורים - - -
<יהודית דורי: אבל הטענה שלי היא שכשהצבא - - -
אורי מקלב: לא רק זה, אלא שההורים יכולים להיות אפילו חסם.
<יהודית דורי: אבל כשהצבא נכנס לתוך הפריפריות, יחד עם השילוב של האקדמיה ומשרד החינוך, שלושה גורמים יחד - -
אורי מקלב: אולי זה כבר שלב מאוחר.
אורי מקלב: זה בסדר, אבל יש שלבים מוקדמים, זה נעשה מוקדם יותר.
<יהודית דורי: - - - גרמו לכך שאנשים שלא היו מגיעים למדע וטכנולוגיה בכלל מגיעים וההשפעה שלהם היא לטווח רחוק, כי זה לא רק שהם הגיעו, אלא כל היישוב מתחיל להכיר בעובדה שיש את האפשרות להגיע למשל, לטכניון.
<יהודית דורי: לכן אם נגיד שזה לא מורים ולא מעבדות ולא ולא ולא, אז לא נשאר לנו הרבה מה לעשות, אבל אם נגיד כן, נשפיע בזה שנעבוד גם עם הילדים, גם עם ההורים, גם עם המעבדות וגם עם המורים הטובים יותר, יש לנו סיכוי לצמצם את הפערים האלה.
אורי מקלב: תודה על הדברים, פרופ' יהודית דורי.
אורי מקלב: עתה הגיעה העת לסיכום.
<איתי קופמן: תודה רבה.
אורי מקלב: קודם כל, תגיד, איך היה?
<איתי קופמן: איך היה לי?
<איתי קופמן: היה מדהים.
<איתי קופמן: זו פעם שנייה שלי בוועדות וזה תמיד מרגש מחדש לראות שהמדינה דואגת לכל הבעיות, הן עולות על הפרק, דנים עליהן ושום בעיה לא עוברת מאחורי הראש ונעלמת לה.
<איתי קופמן: דבר ראשון באמת תודה לכל הדוברים, משרד המדע, האוניברסיטאות וכולם.
<איתי קופמן: רק אם אני אוכל לסכם קצת את הדיון ולהעלות בעיות מרכזיות שעלו, שיהיה לפחות לנו כאן מאחורי הראש ונוכל לצאת עם זה מכאן וכמובן לכתוב את זה במסקנות של הוועדה.
<איתי קופמן: דבר ראשון זה הבעיה של סיוע כספי למעמד כלכלי נמוך יותר של ההורים, אם זה בפריפריה, או לא בהכרח.
<איתי קופמן: מעבדות בבתי הספר, לא תמיד ניתנת אפשרות להקים מעבדה בבית הספר, דבר שמשרד החינוך העלה.
<איתי קופמן: ושוב אני מבקש לקחת את זה אליכם כי תמיד, כמו שאמרתי שאין תחליף למורה בכיתה, מעבדה זה עוד אחד מהדברים הבסיסיים ביותר שנצרכים למגמה מדעית כלשהי.
<איתי קופמן: הנקודה השלישית זה המורים ואני לא ארחיב על זה.
<איתי קופמן: הנקודה הרביעית זה התחלת גיל החינוך.
<איתי קופמן: רובנו פה אם לא כולנו חושבים שגיל החינוך למדעים צריך להתחיל מוקדם, אם זה בגן ואם זה בבית הספר היסודי.
<איתי קופמן: העלו פה כמה תכניות שעוסקות בנושא ואני מברך על כך ומעודד לחלוטין.
<איתי קופמן: הדבר האחרון הוא במירכאות בעיית ההורים, שלא תמיד יש עידוד, ופה אני פונה אליכם.
<איתי קופמן: מישהו אמר שלא בדיוק אפשר למצוא לזה פתרון מעשי, אז כל אחד ואחד פה מכיר לפחות כמה וכמה זוגות של הורים שיש להם ילדים בכיתה ט' או י', שהם עומדים לקראת בחירת מגמה מדעית, ואני בתור אח בכור לשלושה אחים קטנים אני יכול להגיד שאת האחים שלי אני מעודד ללכת למגמה מדעית.
<איתי קופמן: כמו שחברת הכנסת יעל כהן פארן אמרה, אין תחליף למגמות פיזיקה או ביולוגיה, ובלי להוריד כמובן מתיאטרון או אומנות, שהייתה לי התלבטות מאוד גדולה אם ללכת אליהן, אלה מגמות שנותנות נקודת פתיחה גבוהה יותר לאוניברסיטאות.
<איתי קופמן: אז אני מבקש מכם, כשאתם עומדים מול זוג הורים וכמובן מול ילד בכיתה י' שמתלבט לאן ללכת ורק השבת עזרתי לילדה, באמת תנסו לעודד אותם להגיע למגמות המדעיות, לפתוח את האופקים שלהם למקומות רחבים יותר, להגיע רחוק יותר ולשאוף גבוה יותר.
<איתי קופמן: הכלים, כמו שאנחנו ראינו כאן, יש את הכלים, אם זה אומר סיוע באינטרנט, כמובן שהכלים לא מושלמים, יש לנו איפה לתקן, אם זה מעבדות או מורים או סיוע כספי, אבל הדבר שאנחנו יכולים לעשות בתור אנשים שיושבים כאן ובאמת אנחנו יוצאים עכשיו ממשכן הכנסת ויכולים לפעול לגביו, זה עידוד של הילדים עצמם, העלאת המודעות אצל ההורים לחשיבות ואפילו דרכי הסיוע שניתנות להעניק להורים ולילדים.
<איתי קופמן: אז שוב תודה רבה, במיוחד לרותם, נעם וגיא, הנציגים שלנו מטעם "כנסת צעירה", ואם כבר מדברים על "כנסת צעירה" אני רוצה לציין שוב, שהישיבה הזאת היא אמיתית לכל דבר, היא תיכנס לרשימות הכנסת, המסקנות ייכתבו וכל המשרדים ייקחו את זה לתשומת לבם.
אורי מקלב: ונעקוב אחרי הדברים.
<איתי קופמן: כן.
אורי מקלב: קודם כל, איתי, תודה רבה.
אורי מקלב: באמת כל הכבוד.
אורי מקלב: מנהלת הוועדה הציעה שאנחנו ניפגש קודם כדי לחשוב ביחד ואני אמרתי, אני רוצה לזרום ספונטני וזה הוכיח שזה היה נכון.
אורי מקלב: ראינו כאן ששיקפת, גם בדברי הסיכום וגם בתוך הדברים, לא דברים שהכנת איזה טקסט שחזרת עליו, אלא התאמת את דברי הסיכום למה שנאמר פה.
אורי מקלב: לא היה אפשר לצפות את זה מראש.
אורי מקלב: באמת התרשמות מאוד מאוד חיובית, כל הכבוד.
אורי מקלב: הנוער שנמצא במדע, בכלל הנוער, אבל הנוער שנמצא במדע, הם כנראה הטובים ביותר עם היכולות הגבוהות, עם כושר ביטוי, כושר חשיבה וסדר בדברים.
אורי מקלב: באמת מרשים מאוד ואני מודה לכל מי שיזם את הכינוס הזה.
אורי מקלב: הרבה השקיעו בכנסת בנושא הזה וזה הצליח.
אורי מקלב: אני גם מודה לגיא ולנעם וגם לרותם, היטבתם להציג את הדברים.
אורי מקלב: ניהלנו כאן דיון מבחינתי מרתק מאוד.
אורי מקלב: אנחנו, יש לנו כלל בידינו, שישיבה שגולשת מעבר לשעה וחצי כנראה שלחלק היא הייתה כבר לא מעניינת וחלק עוזבים וכנראה שהייתה סחבת, לא שרבע השעה היה מיותר, אלא כנראה שמן הרגע הראשון הייתה סחבת.
אורי מקלב: כשישיבה נערכת שעתיים, אז זה לא שהחצי שעה האחרונה היא זו שהייתה מיותרת, אלא שזה התחיל מהדקה הראשונה שהיא קצת סחבה.
אורי מקלב: אני אומר את ההרגשה, ואני מיומן בישיבות, אני עכשיו רץ לנהל ישיבה של ועדת חוקה על ביומטרי, שהיא ישיבה של שלש שעות במקרה הזה, בגלל שהיא לקראת חקיקה, ואני אומר לכם, שזו הייתה ישיבה שאם היה עוד זמן היינו יכולים לפתח אותה ולהרחיב אותה.
אורי מקלב: המסקנות, כפי שאתה אמרת, הן ברורות.
אורי מקלב: תודה גם למרכז המחקר והמידע על חומר הרקע של הדברים ולכל מי שטרח מרחוק ומקרוב להגיע וכל מי שפועל ועושה, לא ארחיב על כולם, כל מי שדיבר פה, התרשמנו ולמדנו והשכלנו מכל הדוברים פה.
אורי מקלב: המסקנה האחת, שהמגמה שלנו היא לצמצם את הפערים.
אורי מקלב: בכלל, יש פערים בכל דבר, אבל בחינוך אסור שיהיו.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש את המודעות לנושא שלנו, שאנחנו התייחסנו, נושא המדע.
אורי מקלב: אני שמח שנעשים דברים.
אורי מקלב: נעשים דברים, אנחנו צריכים להעמיק את הנושאים.
אורי מקלב: אני מקווה שכל מה שדיברנו פה יועיל בחשיבה במשרד החינוך ולכל מי שחוקר בטכניון ובמקומות נוספים, שהדברים האלה יקדמו אותנו וכשניפגש בפעם הבאה נוכל לבשר שדברים התקדמו ושהתקדמנו ליעדים שאנחנו רוצים להשיג.
אורי מקלב: תודה, גברתי המנחה, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת חיים ילין, חברת הכנסת יעל כהן-פארן.
אורי מקלב: את הזכרת את כולם, אבל בכל אופן חברי הפאנל, חברי הוועדה, אבל בעיקר אתכם, תלמידים יקרים ובני המשפחה.
אורי מקלב: כבוד הוא לנו לארח את טקס הסיום של התחרות המיוחדת הזאת, תחרות שאתם קוראים ללה מדענים ומפתחים צעירים בישראל, דור העתיד שלנו, הכישרונות האמיתיים שיש ואתם הגעתם ליום הזה במסגרת הפעילות של ועדת המדע והטכנולוגיה שמקיימת לציון היום הלאומי למדע לשנת 2017.
אורי מקלב: זו לא פעם ראשונה, אנחנו כבר ברצף שנה שנייה עושים את זה, אז ככה שבזכותכם אנחנו הופכים את זה למסורת, לא כאירוע מזדמן, כמסורת שאנחנו שנה שנייה ונעשה את זה גם בשנה הבאה.
אורי מקלב: זה מזכיר לי מה שהיה בשנה שעברה ומה שבלט בתחילת האירוע, זה המתח שיש עליכם, וזה טבעי, לכם, למשפחה, אבל תרשו לי משהו, אנחנו, שמחוץ למתח הזה, מתרגשים.
אורי מקלב: דיברנו מקודם שלא בטוח שתאמינו שאנחנו מתרגשים, אבל אני אומר לכם, ההכנות וההיערכות ליום הזה, באמת אנחנו מזדהים גם עם היום הזה ועם האירוע החשוב שלכם.
אורי מקלב: ואיך אנחנו מסתכלים עליכם?
אורי מקלב: מבחינתנו כולכם מקום ראשון, זה מה שהכי חשוב.
אורי מקלב: מי שהגיע ליום הזה ולאירוע הזה לאחר באמת שהייתם צריכים להצטיין בהרבה דברים והגעתם לשלב הסיום, זה אומר שיש לכם הרבה יכולות, כישרונות ברוכים ובעצם זה שאתם יכולים לחשוב ולקחת נושא ולפתח אותו בדברים שמאוד מאוד חשובים לנו אנחנו רואים באמת את ההמשך.
אורי מקלב: ותאמינו לי שאני מסתכל עליכם היום ומעניין אותי, אני ככה סקרן מה יהיה בעוד לא משנה כמה שנים, אם זה 20 שנה ואם זה יותר, אין לי ספק שאתם תגיעו להרבה הישגים ומעניין אותי, מסקרן אותי לדעת, כל אחד ואחד שכאן מצטיין והגעתם לשלב הזה, איפה תהיו, מכיוון שהרבה מדענים, חוקרים ומפתחים שהם היום בעלי שם, ככה זה התחיל, עם פרסים בגיל צעיר, הצטיינות בגיל צעיר.
אורי מקלב: לרוב.
אורי מקלב: והנה אנחנו יודעים שאתם בתחילת הדרך, דרככם לפניכם ואני רואה אתכם היום ואנחנו אומרים שאנחנו זוכים שב-2017, חברי הכנסת, 'אנחנו היינו בטקס שנתנו להם כבר פרס הצטיינות'.
אורי מקלב: לכן אנחנו מרגישים שותפים באירוע.
אורי מקלב: אנחנו לא אומרים את הדברים האלה מהשפה ולחוץ, אנחנו באמת חושבים שאתם הולכים בדרך חשובה מאוד, שיש לכם אתגרים לא מעטים כדי להגיע ליעדים, אבל אנחנו בטוחים ואנחנו רוצים ולכן נעודד אתכם לעמוד ביעדים האלה.
אורי מקלב: ולכן אנחנו מציינים את היום הזה, גם עם הפרסים של המצטיינים ובאופן כללי לציין את היכולת הזו להגיע לשלב הסיום.
אורי מקלב: יש אולי דימוי שפוליטיקאים לפעמים אומרים דברים מהשפה ולחוץ, אבל אני אפתח בפניכם ואגיד לכם, חבריי גם יודעים, שלכל חבר כנסת ניתנת פעם בשנה אפשרות לקבל את האולם הזה ולקיים בו אירוע ממלכתי עם כל כללי הטקס בדברים שהכי חשובים לו.
אורי מקלב: אני, גם כיושב ראש ועדת המדע, יש הרבה דברים שמציינים אותם, מעשי התחדשות, חדשנות שיש בתוך משרדי ממשלה, יש לנו מדענים שהגיעו להישגים יישומיים, לציין הרבה דברים, גם במסגרת פעילות ציבורית, כל אחד במה שהוא מתעסק, יש הרבה דברים לציין.
אורי מקלב: זו שנה שנייה, גם בשיתוף פעולה עם הוועדה, עם מנהלת הוועדה וכל הצוות, אנחנו רואים את היום הזה, אני בחרתי את היום הזה, יותר אין לי זכות לקבל את האולם עם כל ההכנות שיש וההתרחשות שיש מסביב לזה, בשבילכם הצעירים בגלל שאני באמת מאמין בעידוד בגיל צעיר, להראות לכם את החשיבות שאנחנו רואים בזה מבחינה ממלכתית לאומית.
אורי מקלב: אנחנו נחשפים יום יום לצורך לשלב בין ההון האנושי המיוחד שיש לנו כאן במדינת ישראל לבין הצרכים שלנו, להקים אותנו ולחזק אותנו בתור מדינה שצריכה להתמודד עם הרבה הרבה אתגרים ובלי שיש דור צעיר, אתם לעצמכם, וככה אתם משמשים גם סמל ודוגמה לחיקוי.
אורי מקלב: אתם יודעים, מי שנמצא פה בשלבי הסיום זה באמת המיטב והמובחרים, אבל יש עוד הרבה שאנחנו יודעים שמגיל צעיר צריך לפתוח להם את העולם הזה, את היכולות האלה ולחזק אותם בדרך הזו.
אורי מקלב: במסגרת ועדת המדע אנחנו רואים את האתגרים והחידושים הטכנולוגיים הרבים ואנחנו באמת מקיימים, ועדת המדע, אני אחשוף בפניכם קצת את ועדת המדע, את הבמה הייחודית שאנחנו מקיימים, לעתים בשיח בין מדענים, בין נציגי הממשלה ובין גופי ממשל וציבור, אני מכבד את פרופ' מנואל טרכטנברג, חבר הוועדה, שבא לכבד אותנו ולהשתתף איתנו באירוע החשוב הזה, אנחנו עובדים גם מול גופי ממשל וציבור, גופים פרטיים במגוון של תחומי ידע ואנחנו בדיונים שלנו מנסים לייצר איזונים, בלמים, שיח, חשיבה, קידום, פיקוח.
אורי מקלב: גם במסגרת פיתוחים טכנולוגיים מהירים יש תופעות שצריך גם לדעת איך להתמודד איתן, אני לא אקרא לזה תופעות שליליות, אבל תופעות של שיימינג, סייבר, אלימות ברשת, שאנחנו רואים, גם לכם כצעירים וגם באופן כללי המדענים.
אורי מקלב: אחד האתגרים שלנו זה גם לצמצם פערים שנוצרים עם ההתפתחות הטכנולוגית.