GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יאיר פראנק: מה שאמרתי קודם, שאנחנו בסיכומו של דבר רואים את זה כדרך חיים וכמשהו משולב אנחנו קונים מוצרים שמושקעים בהם בפיתוח שלהם מאות רבות של שנות אדם שזה מגיע למאות מיליונים של שקלים.
<יאיר פראנק: זה לא משהו שאנחנו יכולים להגיד שאנחנו מפתחים את זה.
<יאיר פראנק: יחד עם זה, בלי להרחיב יותר מדיי, מי שצריך לפתח מפתח.
<יאיר פראנק: זה נשים בצד.
<יאיר פראנק: כשאנחנו מדברים על הממשלה כממשלה ולא על החלקים המסווגים מאוד שלה אז כמו שנאמר פה אנחנו נוקטים בכמה וריאציות.
<יאיר פראנק: אחד זה שונות.
<יאיר פראנק: שתיים - דיברנו על שכבות, אנחנו מערבבים מוצרים, אנחנו עושים שכבות מסוימות וגם אז כל אחת מהמערכות האלה וכל אחד משלבי ההגנה האלה עומדים תחת מיסוי אינסופי.
<יאיר פראנק: אנחנו מנסים את עצמנו.
<יאיר פראנק: אנחנו קוראים לזה מבחני חדירה.
<יאיר פראנק: אנחנו רוצים לראות אם אנחנו מצליחים.
<יאיר פראנק: אנחנו לוקחים את טובי אנשינו שהם בסוף בסוף דמויי אותם האקרים או דמויי אותם אלה שירצו לפרוץ אלינו ולבדוק האם זה באמת נכון שהמסלולים שבנינו שהם לא קו ישר, שהם עקומים, שפה יש חסימה ושם יש חסימה וכן הלאה הם עובדים.
<יאיר פראנק: זה תיאורטי, סליחה שאני אומר את זה, לחשוב שאנחנו מסוגלים לפתח את כל הפלטפורמות האלה, זה חברות ענק עם השקעות אדירות.
<יאיר פראנק: ראי מקרה מובילאיי.
<יאיר פראנק: לא סתם משלמים שם 15 מיליארד דולר.
יעל כהן-פארן: הם יושבים אצלנו דווקא, זאת גאווה ישראלית.
<יאיר פראנק: נכון, נכון.
<יאיר פראנק: אז חברה כמו oracle היא שווה 300 מיליארד, אנחנו לא יכולים לעמוד בזה.
יעל כהן-פארן: תראו, אני חייבת להודות שהדיון היה אמור להסתיים בשתיים וחצי ואנחנו נאריך אותו בעשר דקות נוספות כי אני חייבת לצאת לישיבת סיעה שלי.
יעל כהן-פארן: אני מתנצלת מאוד, היו מעט דוברים, התנצלותי מראש בפני כל מי שהגיע עד כאן ולא יקבל את רשות הדיבור, אבל אני רואה את זה ואני חושבת שגם הוועדה ויושב ראש הקבוע של הוועדה כדיון ראשון מסדרה של דיונים שאנחנו פותחים את הנושא.
יעל כהן-פארן: נשמח לקבל גם מהיושבים כאן וגם מהאחרים הצעות למיקוד הדיון ולנושאים ספציפיים שגם הוועדה יכולה לקדם בהם נושאים שונים.
יעל כהן-פארן: אני אשמח לתת את רשות הדיבור ללשכת עורכי הדיון, יושב ראש ועדת הגנת הפרטיות, עורך דין דן חי, בבקשה.
<דן חי: רציתי משהו קצר.
<דן חי: אנחנו יודעים שאנחנו מדברים על מידע שנמצא במערכות מחשב ושאנחנו ממפים מידע כזה אני חושב שרוב המידע או מידע אקוטי הוא מידע אישי, רגיש, ולכן זה אמנם הוזכר ככה באמרת אגב, אבל פועלת כבר מאז 2006 הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע במשרד המשפטים שהיא אחראית על אכיפה, רגולציה של תחום המידע האישי.
<דן חי: הנושא הזה הוא עכשיו רלוונטי על שולחן הכנסת כי ממש עומד בפתחנו אישור תקנות אבטחת מידע חדשות שוועדת חוקה אמורה להצביע עליהן בשבוע הבא.
<דן חי: מכל הרשויות והרגולטורים שדיברו איך היחסי גומלין הולכים להיות בין רשות הסייבר הלאומית לבין הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע שהיא אמונה על אכיפת המידע האישי.
<דן חי: רק בהערה, אני חושב שחשוב שיהיה שומר סף של פרטיות.
<דן חי: חשוב כן להעצים אותה ולתת לה תפקיד חשוב כי כשאתה מסתכל על הגנה כוללת צריך שיהיה שם מישהו שיגיד איפה הפרטיות בפאזל הזה או במשחק הזה וכן יהיה אדם בעל תפקיד.
<דן חי: רציתי לשמוע איך הולכים להיות יחסי הגומלין בין רמות לרשות הסייבר הלאומית.
יעל כהן-פארן: יש כאן נציג של רמות?
<בוקי כרמלי: לא, אבל נוכל להתייחס לשאלה - - -
יעל כהן-פארן: בוקי יתייחס אבל אני אשמח גם אם יש לכם משהו להוסיף לדיון אז בבקשה.
<בוקי כרמלי: הייתי שמח לתת את התשובה המדוייקת אבל אני אגיד את העקרונה.
<דן חי: תיארתי לעצמי שזו לא תשובה פשוטה.
<בוקי כרמלי: לא, אבל יש כמה עקרונות מנחים.
<בוקי כרמלי: כשאתה מגן על מידע דיגיטלי אתה קודם כל מגן עליו מפני הנגישות אליו.
<בוקי כרמלי: זה נכון שאחרי שנגרם הנזק השאלה הבאה שעוקבת אחרי הנזק היא האם זה נזק שנגרם במישור הפרטיות או נזק במישורים אחרים.
<בוקי כרמלי: יש עוד מישורים בעולם שאנחנו עוסקים בו.
<בוקי כרמלי: לכן, המגן, בגדול, כשהוא עוסק בהגנה הוא איננו עוסק בשאלה אם זה בא מטעמים פרטיים או מטעמים כאלה ואחרים, הוא עוסק בהגנה, נקודה.
<בוקי כרמלי: שלא תהיה גישה בלתי מורשית, שלא יוכלו לשבש, integeity וכו'.
<בוקי כרמלי: כל הסוגיות שנוגעות להגנה על מידע.
<בוקי כרמלי: יחד עם זה, מאחר ואנחנו חיים בתוך מדינה שבה יש הרבה מאוד מהלכים ותהליכים, מתקיים כיום שיח בין רמות לבין הרשות הלאומית להגנת הסייבר שתכליתו זה לייצר סוג של MOU, אני לא מוצא מילה יותר טובה ברגע זה, שמסדיר את הסיטואציה בין מי שאחראי לאבטחת הפרטיות, שמקרה הסייבר הוא רק מקרה פרטי של אבטחת הפרטיות, צריך לזכור, לפרטיות יש הרבה מאוד היבטים שאינם בסייבר ולא במקרה שלנו, לבין החובה שלנו להגן על עולם המידע הדיגיטלי.
<בוקי כרמלי: אם תרצו, אפשר אולי עוד משפט או שניים לגבי ה-MOU עצמו שמתגבש בימים אלה.
<בוקי כרמלי: מזכר הבנות, סליחה, לפרוטוקול.
יעל כהן-פארן: כן, ממש בקצרה בבקשה.
<יאיר פראנק: אני מטעם הרשות מנהל את השיח מול רמות בהקשר של מזכר הבנות וכאן באמת חשוב לנו לומר כמה דברים.
<יאיר פראנק: אחד, ברמת העקרונות אז אנחנו עם מסמך לאומי להגנה ולתוכו הזמנו את רמות, כמובן, ליצוק את עולם התוכן שלהם מתוך תפיסת עולם אחת שזה יהיה שלם גדול מסך חלקיו.
<יאיר פראנק: והדבר השני שאולי לא פחות חשוב זה מה שנקרא כפל רגולציה.
<יאיר פראנק: כלומר, שלא שתי רשויות במדינה יתנו הנחיות סותרות, אלא הנחיות שהן בעלות אותו ערך ורואות את המכנה המשותף.
<יאיר פראנק: הדבר השני שאנחנו עוסקים בו זה כל הנושא של עולם ניהול האירועים.
<יאיר פראנק: שגם פה אנחנו נשתף מידע ככל שהאירוע יהיה באזור הפרטיות אז אנחנו נסייע לרמות וככל שהאירוע יהיה בעולמות תוכן אחרים כמו בטחוני, כלכלי, חיי אדם וכו' וככל שיש לו נגיעה לעולם הפרטיות רמות יצטרפו אלינו.
<יאיר פראנק: כרגע אנחנו לקראת סיום המזכר ואנחנו בוועדה מסוג אחר נציג אותו גם.
יעל כהן-פארן: בבקשה רמות.
<אלי קלדרון: שמי אלי קלדרון, אני הממונה על האכיפה המנהלית ברמות.
<אלי קלדרון: קודם כל יש בהחלט שיתוף פעולה.
<אלי קלדרון: השיתוף פעולה הזה נעשה עם המטה ועם הרשות כבר הרבה מאוד זמן.
<אלי קלדרון: צריך להזכיר שרמות היא רגולטור על כל המשק בנושא הפרטיות ואנחנו יש לנו התייחסות עם יהב בנושא של הממשלה ויש לנו, כמובן, את נקודת ההשקה עם הרגולטור בתחום הסייבר וגם עם רגולטורים אחרים.
<אלי קלדרון: התקנות אבטחת מידע שאמורות לעבור הן בהחלט אלמנט מאוד משמעותי מבחינת הגדרת הסמכות שלנו והיכולות שלנו לוודא שהפרטיות נשמרת.
<אלי קלדרון: זה גם ברמה של סייבר, זה גם באלמנטים נוספים כמו דלפים, כמו דברים שקורים בנושא של הרשעות והעובד מבפנים.
<אלי קלדרון: יש, כמובן, ראייה שונה לפעמים ודגשים שונים כשאנחנו מתייחסים לדברים כשיש אירוע מסוים כיוון שלפעמים גופים יותר בטחוניים מתעניינים ביציבות ומניעת פיגוע.
<אלי קלדרון: אצלנו אנחנו מתייחסים לשמירה של המידע האישי של כל אחד ואחת מהאזרחים וכדומה.
<אלי קלדרון: אבל בהחלט נושא של הקטנת היקף הרגולציה הוא גם בראש מעיינינו, וכמובן, מתוך הדגשים שלנו והרצון שלנו להוביל לפעמים תהליכים או לפעמים ללוות אותם.
<אלי קלדרון: זה באמת תלוי באיזה סוג.
<אלי קלדרון: וזה חלק מאותו מזכר הבנות שדיברו עליו שמתגבש כרגע.
יעל כהן-פארן: חברים אני מתנצלת אבל אנחנו נצטרך לסיים את הדיון לפחות בשלב הזה.
יעל כהן-פארן: אני כבר יכולה לספר לכם שלא עוד הרבה זמן, רק בעוד שבוע, עומד על סדר היום של הוועדה דיון בנושא הפריצה למאגרי המידע של הרבנות שהיה שם הרבה מאוד מידע פרטי והוא כנראה דלף.
יעל כהן-פארן: זה דיון מהיר שמגיע לוועדה במסגרת הצעה לדיון מהיר של חברי הכנסת.
יעל כהן-פארן: אנחנו בוודאי נמשיך ונדון.
יעל כהן-פארן: תראו, יש כאן כל כך הרבה נושאים.
יעל כהן-פארן: קיבלנו יחד עם הזימון לוועדה מכתב ממשרד הבריאות ומהרי על ההבנה של המשמעויות למערכת הבריאות למשל של פריצת סייבר, של יכולת שליטה במערכות בריאותיות מעבר לאיסוף מידע על אנשים.
יעל כהן-פארן: יש פה כל כך הרבה נושאים.
יעל כהן-פארן: תחנות כוח, חברת החשמל.
יעל כהן-פארן: אין לי ספק, זה אני גם, לא יודעת כמה מכם יודעים, גם תוצאת 8200, אני קצת ככה רואה את הדברים בראייה באמת, אמנם מלפני לא מעט שנים, אבל אני בטוחה שהדברים לא השתנו.
יעל כהן-פארן: כל הראייה צריכה להראות באמת איך אנחנו מגנים גם על הפרטיות היא דבר ללא ספק חשוב, אבל באמת יש פה עניין של הגנה על המערכות החיוניות למדינת ישראל.
יעל כהן-פארן: אז אני מודה לכולכם, אני מתנצלת על קיצור הדיון, ואנחנו ניפגש שוב לא עוד הרבה זמן.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבה של הוועדה למדע וטכנולוגיה.
אורי מקלב: היום כ"א באדר תשע"ז, 19.3.2017.
אורי מקלב: אנחנו דנים היום בהצעה לדיון מהיר שאושרה על ידי נשיאות הכנסת, של חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.
אורי מקלב: לפי סעיף 60(ג)(1) של הכנסת, הוועדה צריכה להשתדל לקיים ישיבה בציר הכי מוקדם שאפשר בנושא שאותו אישרה ולפי ההצעה שאותה אישרה הנשיאות.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים על ציר זמן מאוד קצר של לפני הפגרה, של השבוע האחרון ואנחנו היום מקיימים דיונים בכנסת.
אורי מקלב: קיימנו דיון היום, ביום ראשון, שהוא לא יום דיונים סטנדרטי ומקובל, אבל הנושא והתוכן של הנושא ודאי מצדיקים קיום דיון מהיר.
אורי מקלב: הכותרת של הדיון שנשיאות הכנסת אישרה לדיון מהיר היא: העיכוב בהוצאת קול קורא לעידוד פיתוחים טכנולוגיים מצילי חיים ברכבים.
אורי מקלב: זו הכותרת, אבל הנושא קצת יותר רחב.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום בסוף החורף, לאחר שעברנו קיץ קשה שבו שישה תינוקות נפטרו כתוצאה משכחה ברכב.
אורי מקלב: מעבר לכך אנחנו יודעים שהתופעה הזו היא תופעה שלצערנו מתרחבת וגדלה.
אורי מקלב: בשמונה השנים האחרונות לפי דוחות שפורסמו, כ-440 ילדים נשכחו, נשכחו במובן הרחב, נסגרו או היו לכודים ברכב, שוב, במובן הרחב, כולל נלכדו, כולל נשכחו, כולל נסגרו בתוך רכבים.
אורי מקלב: בסופו של דבר, בשמונה השנים האחרונות לצערנו 22 ילדים נפטרו כתוצאה מהתופעה הזו.
אורי מקלב: אנחנו קיימנו בכנסת מספר דיונים וגם היום, לאחר שעברנו את הקיץ הקשה, עברנו חורף שלם ואנחנו עדיין שואלים מה נשתנה, מה נשתנה ומה אנחנו עושים כדי למגר את התופעה האיומה הזאת של פטירת ילדים כתוצאה משכחה ברכב.
אורי מקלב: בחרנו לקיים כאן את הדיון הזה, גם בציר המהיר והדחוף, כדי לראות מהן הסיבות שבעטיין זה נגרם.
אורי מקלב: כל העצות הטובות שאנחנו יודעים שהן הסברה, מודעות, חקיקה של ענישה, לחייב את הגננות, לחייב את המטפלות, אפליקציה כזו שאפשר או אי אפשר לשים אותה, הכול הם מעשים טובים, זה בסדר, אלה דברים חשובים מאוד, אבל אנחנו מדברים על השלב השני.
אורי מקלב: אני רוצה את הישיבה הזו כחלק יישומי, ממשי, מכיוון שאנחנו לא מדברים עכשיו על השאלה איך לא ישכחו אלא אנחנו כבר מדברים על הציר שבו ילדים כן נשכחו.
אורי מקלב: ילדים נשכחו ונפסיק לייסר את ההורים בזה שהם צריכים יותר לשים לב, אנחנו לא רוצים לעשות דברים כדי להסיר אחריות.
אורי מקלב: ראיתי באחד המסמכים שיצאו בעניין שיש איזו אמירה שאסור לנו להוריד את האחריות מן ההורים, אבל אנחנו לא מדברים כאן על הורים ולא מדברים פה על כאלה שהם רשלנים ואנשים שמזניחים, כי מדובר באנשים כמו אלה שהקירות של הוועדה כאן שמעו אותם.
אורי מקלב: הכרנו אותם, התרשמנו מהכאב הגדול, מהייסורים הגדולים שהתינוקות שלהם עברו עד שנשמתם יצאה, מהסבל הרב והייסורים הנפשיים שיש להורים לאחר תופעה כזאת.
אורי מקלב: אנחנו מחויבים, אנחנו חייבים לעשות משהו יותר יישומי, לעשות משהו יותר מעשי.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים להשאיר את זה כאות מתה, במקרה הזה תרתי משמע.
אורי מקלב: יש לנו תקנה שהיא 6400 חלק 2 ויש תקנה ויש תקינה ואנחנו בזה אומרים "שלום עליי נפשי".
אורי מקלב: אנחנו לא נוכל לרחוץ כפינו בעשייה הזו בלבד.
אורי מקלב: מה שאנחנו מבקשים בישיבה הזו זה לראות, או שמשרד התחבורה והמשרדים הרלבנטיים שותפים לעניין הזה, או שנותנים את האפשרות ומקדמים שגופים עסקיים ופרטיים, הם אלה שיובילו תקנים שימנעו שכחה או שיתריעו על שכחת ילדים.
אורי מקלב: לא נדבר עכשיו על מודעות.
אורי מקלב: אין אחד היום, אין נהג היום, אבא לילד, שלא מודע ולא מפחד מהתופעה של לי זה לא יקרה.
אורי מקלב: אין אחד, אנחנו לא חיים שם בכלל, כולנו יודעים שמדובר בהורים שהם עצמם לא חשבו שזה יקרה להם או שהם חוששים שזה יקרה להם, אבל ברגע שמגיע היסח הדעת וזה קורה, ברגע שזה קורה ולא משנה, מה ולמה, אני לא רוצה להאריך, הטכנולוגיה של היום, אני אמרתי אמירה, פעם היינו נוסעים לעבודה, היום אנחנו בנסיעה כבר בתוך העבודה, את העבודה אנחנו מתחילים מיד בכניסה לרכב ועוד לפני זה.
אורי מקלב: התופעות האלו קרו בכל מיני סיטואציות, גם במהלך עבודה, אבל זה יכול להיות גם בקנייה ויכול להיות שהסבתא לוקחת את הילד, הכול יכול לקרות.
אורי מקלב: כשאנחנו באים לדון בדבר כזה צריך להיות לנגד עינינו לא מספר ההרוגים, כי זה לא משנה אם שישה, 22 או 300.
אורי מקלב: כל נפש, כל אחד יש לו חשיבות ויש לנו אפשרות, אני לא חושב שקיים תקדים של תופעה של שלילת חיים או נניח כך, יש לנו פתרונות, פתרונות יישומיים טכנולוגיים או לא טכנולוגיים, פתרונות ממשיים להצלת חיים, שנמצאים כמעט על המדף, שקיימים, אבל זה עדיין לא שם.
אורי מקלב: עדיין אין להורה את האפשרות ללכת ולרכוש, בין אם הוא חייב על פי חוק ובין אם הוא לא חייב על פי חוק, כדי לדעת, כהורה, שהוא עושה את התפקיד שלו, שהוא יכול לרכוש מוצר שירתיע בפניו, ימנע את התופעה של השכחה.
אורי מקלב: אין לנו ספק גם ביעילות של הנושא, כי אין אחד שיגיד לי שבגלל שברכב יש מערכת התרעה על זה שהוא לא חוגר חגורה אז הוא לא שם לב לזה.
אורי מקלב: יכול להיות שהוא יחליט לא לחגור, אבל אין אחד שהרכב מתריע בפניו שצריך לחגור ויש לו שכחה ואין לו מודעות לעניין.
אורי מקלב: הוא מודע, או שהוא מתעלם או שהוא לא מתעלם, אבל הוא מודע.
אורי מקלב: לכן, בדברים לא דרמטיים, בדברים שהם לכאורה פשוטים, אנחנו מחויבים להיות אחרי זה.
אורי מקלב: באופן המעשי, אני רוצה לשמוע איפה זה אוחֵז מבחינת התקינה, כפי שהתפרסם וכפי שנכתב במכתב ששלח שר התחבורה.
אורי מקלב: אני לא רוצה עכשיו לבקר כמה זמן זה לקח, מתי זה נעשה, אם משרד התחבורה עמד בלוח הזמנים של הוועדות המשותפות שדנו כאן בכנסת, שהעמדנו, בהחלטות שבתאריך הזה זה יהיה, אבל היום אנחנו נמצאים, כפי שנכתב גם על ידי שר התחבורה, במכתב: "יש היום תקינה מאושרת למערכות מאושרות ולתקינה הזו קוראים 6400 חלק 2", כפי שהזכרתי קודם.
אורי מקלב: פה בוועדות צף הנושא זה של מה מקדים את מה, אם אנחנו לא מייצרים, אם משרד התחבורה לא מייצר את זה לבד ולא מייצר בעצמו איזה אב טיפוס או מוציא בעצמו את התקינה על מוצר כזה או מוצר כזה ומודע למגבלות שיש לו בעניין, אז כדי לאפשר ליזמים פרטיים ועסקיים לבצע את זה צריך לפעול בכיוון הזה.
אורי מקלב: יש פה השקעה מרובה וההחלטה הייתה להקל עליהם בהשקעה הזו על ידי קול קורא שייתן את האפשרות ואת העידוד ואולי גם סבסוד והשתתפות בתהליך הזה של הוצאת התקינה.
אורי מקלב: לאחר מכן אנחנו שמענו כאן גם מהיזמים עצמם, שאף אחד לא יודע ויש חשש שברגע שאין חקיקה שתחייב את המסיעים, לאו דווקא הורים אלא מסיעים ילדים, זו יכולה להיות סבתא וזה יכול להיות גם קרוב משפחה שלוקח את הילד, ברגע שלא יהיה חיוב, הרי כדי שהדבר הזה יהיה רווחי או עסקי כלכלית, צריך מספר מסוים או אופן מסוים שתהיה לזה דרישה ואז תהיה כדאיות לייצר את זה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים את החלק הזה, את השלב הזה, הדברים האחרונים שאמרתי, לראות איך אנחנו מקדמים, לשמוע מה אומרת התקינה, מהי העלות של זה, כמה זמן זה לוקח, מה מנגד אומרים היצרנים, מה החסמים שלהם, מה הדברים שיעכבו מהם לעשות את זה ולראות איך אנחנו מתקדמים הלאה.
אורי מקלב: ראשונת הדוברים, נציגת משרד התחבורה, בבקשה, רק תציגי את השם.
<עינת סגל: צהריים טובים, עינת סגל, מנהלת אגף הנדסה ותקינה באגף הרכב.
<עינת סגל: אתחיל קודם עם מה שנשתנה, מה שנשתנה הוא הסעות תלמידים שהצלחנו לחייב ויש מערכות כאלו בשוק.
<עינת סגל: אני יכולה גם לעדכן מהוועדה הקודמת שיש כבר מערכת נוספת, לא רק של איתוראן, שעברה את הבחינות במכון התקנים ועמדה בתקינה, כך שאין לנו מונופול ואת זה חשוב להגיד.
<עינת סגל: יש לפחות עוד שתיים שאני מכירה שהן בדרך, אבל מדובר במערכות יקרות יחסית, שמחוברות למערכות הרכב.
<עינת סגל: הן בעצם באות להתגבר על שכחה של הנהג, נהג שמסיע, הן מאלצות אותו להגיע עד לסוף האוטובוס, ללחוץ על איזשהו כפתור שמנטרל את המערכת ורק אז הוא יכול לצאת מהרכב מבלי שהאזעקה תפעל והמערכת תתריע.
<עינת סגל: בנוסף, זה מחובר למערכות איתוראן, איתוראן למיניהן, איתוראן במרכאות, כי למעשה מדובר בציי רכב שיש קצין בטיחות גם, שיש מנהלים, הם מקבלים גם התראה טלפונית, הם רואים את זה על המסכים, על מערכות תקשורת שיש להם ואפילו יכולים ליצור קשר עם אותו נהג שהמערכת פעלה ולהגיד לו, "לך תבדוק, לך תעשה" וכו'.
אורי מקלב: מדובר במערכת יקרה.
אורי מקלב: מה זה יקרה, כמה היא עולה?
<עינת סגל: היא עולה, התקנה פלוס רכישה שלה, במידה ויש לך מערכת תקשורת איתוראן כזו, היא עולה בסביבת 1,000 שקל ואחרי כן כל חודש בין 10 ל-20 שקל למערכות תקשורת.
אורי מקלב: צריך לציין שהמערכות האלו הותקנו לפני כן, רק צריך לחזק אותן ולחייב אותנו.
אורי מקלב: מאז שאותן חברות התקינו את המערכות האלו לא קרתה התופעה הזו, שהייתה תופעה שידענו שהיא קרתה בהסעות ואולי משם זה התחיל.
אורי מקלב: תחילתה של התופעה הייתה דווקא בהסעות, ברכבי הסעות, נהג אוטובוס ששכח, נהג טנדר ששכח, ומאז שגם החברות עצמן ייצרו לעצמן, אולי לא תקינה, אבל מערכות פשוטות יותר, חיוג או תזכורות או אפליקציות שמנעו, אנחנו שמחים לשמוע שמאז זה לא קרה.
אורי מקלב: זה רק אומר שזה מחייב.
אורי מקלב: אפשר ואם אפשר אז אנחנו צריכים לראות מה אנחנו יכולים לעשות.
אורי מקלב: עכשיו, התקינה שיש, 6400 חלק 2.
<עינת סגל: כן, ברכבים פרטיים.
<עינת סגל: קודם כל, תוך כדי זה שחייבנו במערכות הרכב ולמדנו יותר את השוק ודיברנו עם יצרנים אז הבנו שפשוט לא רוצים.
<עינת סגל: הטכנולוגיות קיימות, זה לא שהן לא קיימות, הן קיימות.
אורי מקלב: בכמה מדובר, מסיעי רכב?
<עינת סגל: אנחנו מדברים על 17,000 כלים שעכשיו יחויבו.
<עינת סגל: למעשה, בשנה הקרובה, מה-1 לאפריל, 17,000 כלים במשך שנה, זה אומר בסביבות 1,500 כלים לחודש, כי לא יחדשו להם את הרישיון, ההתניה לחידוש הרישיון - - -
אורי מקלב: עבור 17,000 כלי רכב, יש כדאיות לייצר?
<עינת סגל: זה לא עניין של כדאיות.
<עינת סגל: אתה שואל על כדאיות כלכלית לאותם יצרנים?
אורי מקלב: מי שמייצר, אחד או שניים ואת אומרת שיש עוד שניים או שלושה.
<עינת סגל: חשוב לי לציין, קודם כל, שכל הנושא הזה של מערכת התראה ברכבי הסעה נולד מצי הרכב.
<עינת סגל: זאת אומרת, בגלל שיש תקנה שמחייבת את אותו נהג לעשות סקירה של האוטובוס בסיום הנסיעה והרבה פעמים שכחו לעשות את הסקירה הזו, אז היה להם אינטרס, הם באו ואמרו, "אני חייב לעזור לנהג שלי לבצע את משימתו כמו שצריך", אז זה בא משם.
<עינת סגל: אז יש אינטרס לחברות ציי הרכב.
<עינת סגל: העלות שלהן היא שולית יחסית לעומת הנזק שהן יכולות לחסוך מבחינה ביטוחית.
אורי מקלב: מי שמייצר מכשיר כזה, יש יצרן שמייצר את זה?
אורי מקלב: הוא מייצר את זה בגלל שמשלמים לו, בגלל שזה רווחי.
אורי מקלב: כמה כאלה הוא יכול לייצר?
אורי מקלב: כמה סך הכול השוק?
אורי מקלב: נראה לי קצת יותר מ-17,000.
<עינת סגל: מעכשיו כאלו שאין להם את המערכות, מעכשיו הצטרפו 17,000.
<קריאה: 17,000, 1,000 שקל, זה 17 מיליון שקל.
<קריאה: לא כל כך מורכב.
<עינת סגל: זה עם כל השוק שלו, אבל יש - - -
אורי מקלב: סך הכול 17,000?
אורי מקלב: אני חושב שבעלי הסעות, אולי יש כאלה שכבר יש להם, אבל הם צריכים לעבור תקינה.
<עינת סגל: יש כאלה שיש להם והם צריכים לשנות את המערכת, כי היא לא עומדת בתקן.
אורי מקלב: אז כמה המספר של מסיעי הרכב הציבורי?
אורי מקלב: נדמה לי שזה הרבה יותר מ-17,000.
<עינת סגל: כנראה שכן, כי 17,000 זה רק אלה שצריכים עכשיו לחדש.
אורי מקלב: אולי לשנה.
<עינת סגל: מעתה ואילך, שיתאים תקינה.
אורי מקלב: אני רק רוצה סדרי גודל.
אורי מקלב: אם נניח עבור 30,000, נניח אפילו 40,000 כלי רכב או 40,000 התקנים כאלה, 40,000 מערכות כאלו זה כבר עושה לזה כדאיות כלכלית.
<עינת סגל: בעבור הסכום הזה - - -
אורי מקלב: בגלל שהם קצת יותר מורכבים מאשר ברכב פרטי, שלכאורה, אם זה עולה 1,000 שקל אז כאן זה צריך לעלות פחות, תיכף נגיע לזה, בעבור אלה זה כבר כדאי ויש כבר כמה מתחרים.
אורי מקלב: זה רק אומר לנו, בלי שאני עדיין מומחה, זה אומר שלא בשמים היא.
אורי מקלב: אין לי ספק שיש לנו בעלי רכב, ועשינו פעם את הבדיקה הזו, שיש להם ילדים, עשינו את הבדיקה הזו.
<עינת סגל: אמרנו בסביבות 300,000 בתי אב.
אורי מקלב: 300,000 בתי אב, שיכול להיות שלחלקם יש שני כלי רכב.
אורי מקלב: בעיניי אני רואה את ההתקן הכי קל בתוך כיסא הבטיחות, שזה לא קשור לרכב, קשור לכיסא הבטיחות, ואז כמו שאני כסבא קניתי לעצמי גם מערכות של כיסאות בטיחות, כשאני רוצה להסיע את הילדים, כמו שכל אחד שרוכש לעצמו, אז מי שמסיע יודע שיש בתוך הכיסא.
אורי מקלב: אני לא אבקש את זה ממי שאף פעם לא מסיע ילד או שאין לו היתכנות להוציא הוצאה כזו, אנחנו מדברים על כאלה שכן מסיעים.
אורי מקלב: כיסא בטיחות הוא תמיד built it עם ילד שמגיע ולכן אין לי ספק שמדובר, גם אם זה לא יהיה, גם אם זה עדיין לא יהיה חובה וגם אם זה יהיה וולונטרי, נגיע לסכומים גדולים מאוד להורים.
אורי מקלב: ברגע שהמחיר גם לא יהיה בשמים, אנחנו יודעים שהפערים בין כיסאות בטיחות יכולים להיות אלף אחוזים, זה בין 500 ל-5,000 או 3,000, 4,000, פערי המחירים.
אורי מקלב: יותר נוחות, יותר בטיחות, יותר הגנה.
אורי מקלב: המוכר אומר להורים, "תשמעו, הכיסא הזה, אם חס וחלילה קורה משהו הוא הרבה יותר תקני, הוא הרבה יותר מגן", והורים מוציאים הרבה יותר מהסכום הנמוך כדי להבטיח את שלום הילד, אז ודאי שכשזה מגיע לדברים כאלה, שממה שמגיע לוועדה מדובר בכך שההורים חיים בסיוט, יש משהו שההורה היום, זה לא רק שהוא חושש, יש לו פחד מסוים והוא כל הזמן נמצא בלחץ.
אורי מקלב: זה יכול לקרות.
אורי מקלב: זה קרה למישהו שגם היה מודע לזה והנה זה קרה לו.
אורי מקלב: אנחנו מתקדמים עכשיו עם התקינה.
<עינת סגל: קודם כל הבנו שזה שאנחנו בעצם מדברים על התקנה ברכב, התקנה של מערכת בתוך הרכב, זה מה שמייקר את המערכת, בעיקר כי אז נדרשות הרבה בדיקות והמערכת צריכה להיות הרבה יותר מורכבת.
<עינת סגל: לכן חשבנו לעשות חיוב, לחייב בכיסא בטיחות ולא במערכות הרכב.
<עינת סגל: יכול להיות שנוכל לעשות בצורה כזו רביזיה לַתקן, כי התקן היום בשמים.
<עינת סגל: ולא סתם הוא בשמים כי הוא מתערב במערכות רכב ומחייב בדיקה שהמערכת לא תפגע במערכות אחרות, אם זו השראה אלקטרומגנטית או כל דבר שלא יהיה שם.
אורי מקלב: כיום, ת"י 6400 חלק 2, מחייבת התקן גם בתוך מערכות הרכב, או שיש היום בתוך 6400 חלק 2 גם מערכות שלא מחייבות התערבות בתוך מערכות הרכב?
אורי מקלב: זו התערבות בין הכיסא לבין הנהג.
<עינת סגל: שם מדובר במערכות שמותקנות ברכב.
<עינת סגל: על זה מדובר, מערכות שמותקנות ברכב.
<עינת סגל: בגלל זה גם הדרישות מאוד גבוהות.
<עינת סגל: יש לדוגמה, מערכות שמתחברות לחיישנים של המושבים, יש מערכות שמתחברות לחיישנים של הדלתות, יש כל מיני שיטות, תלוי מה השיטה כדי למנוע את השכחה.
<עינת סגל: לדוגמה, אם זה בדלת האחורית וזה מחובר לחיישנים של הדלת, אז ברגע שאתה פותח דלת כדי להכניס ילד לאוטו המערכת נדרכת ובסיום הנסיעה יש לך תזכורת.
<עינת סגל: עד שאתה לא פותח את הדלת האחורית ולוחץ שם על איזשהו כפתור המערכת לא מפסיקה.
<עינת סגל: לכן זה חייב לעמוד בתקן ת"י 6400 חלק 2, שהוא מייקר בעצם את הכול.
אורי מקלב: מה זה מייקר את הכול?
אורי מקלב: המערכת מורכבת בתוך המערכות של הרכב.
אורי מקלב: בתוך מערכת החשמל, בתוך המערכות האחרות - - -
<עינת סגל: נכון, אבל גם ההתקנה, להביא מתקין מורשה - - -
אורי מקלב: האם לא יכול להיות משהו שיעמוד בתקן 6400 חלק 2, שהוא לא יהיה חייב להיות מותנה במערכות הרכב?
אורי מקלב: הרי יש דברים כאלה, חוץ מהאפליקציות, יש טכנולוגיות שקיימום בשוק.
<עינת סגל: אבל אז זה שונה.
<עינת סגל: כמו שאתה מכניס עכשיו פלאפון לאוטו או מכניס משחק מחשב לאוטו, אם הוא לא מתחבר למערכת הרכב אז זה יותר קל, זה יותר פשוט, הדרישות הן פחות חמורות.
אורי מקלב: אתם שואפים לכיוון הזה?
<עינת סגל: כן, כי היום בעצם התקן הוא בשמים, הוא מייקר את המערכות ואז אנחנו מדברים על מערכות שעולות 1,000 שקל ומעלה, פלוס דמי שימוש חודשיים.
אורי מקלב: תיכף נשמע בעניין הזה.
אורי מקלב: מתי אתם חושבים שיהיה לכם תקן יותר מקל?
<עינת סגל: קודם כל, זה לא אנחנו אלא מכון התקנים ולכן בוועדה הקודמת ביקשתי לראות אם אפשר לבקש מהם רביזיה לתקן 6400.
אורי מקלב: ממי צריך רביזיה, ממכון התקנים?
<עינת סגל: ממכון התקנים.
אורי מקלב: מכון התקנים נמצאים פה?
<ורד אורן: אני מכון התקנים.
אורי מקלב: הרביזיה, זה תלוי במה שאתם תגידו להם.
<עינת סגל: לא, אנחנו לא קובעים תקן.
<עינת סגל: משרד התחבורה דורש עמידה בתקינה בינלאומית מאושרת או אירופאית או תקן כלשהו ישראלי ורק על סמך זה הוא יכול לבוא ולהגיד מה הוא דורש, "אני דורש 1,2,3 שעומד בתקן כך וכך" כי אחרת אין לנו איך להגדיר את המערכת.
<עינת סגל: אני צריכה להגדיר אותה.
<עינת סגל: אם אני מחייבת אני חייבת להגדיר אותה.
<עינת סגל: ההגדרה היא עמידה בדרישות תקינה.
<עינת סגל: במקרה שלנו, אין תקינה בינלאומית כי בשום מקום בעולם לא מחייבים, אז זה לא קיים בכלל ואז הקמנו ועדה במכון התקנים שיצרה את התקן הזה גם למערכות של הסעות ילדים וגם של רכב פרטי.
אורי מקלב: ברשותך, נעבור למכון התקנים כדי לראות ואחרי כן נשמע מן היזמים.
<ורד אורן: רק להרחיב את מה שהיא אמרה ושוב, אני לא מתחום התקינה ולכן אני אומר באופן כללי, לא מכון התקנים הוא זה שמכין תקן, מכון התקנים הוא הבית שמכיל את כל הגורמים שהם בעלי עניין בתחום התקן.
<ורד אורן: כיוון שאין תקן בינלאומי לנושא הזה, הגיעה דרישה להכנת תקן ואז ישבו כל הגופים שיש להם עניין בתחום הזה וכפי הנראה, הם הגדירו תקן שיהיה קשור למערכות הרכב.
<ורד אורן: עכשיו אני שומעת שרוצים לשנות את התקן והדרך הנכונה לעשות את הדבר הזה היא לכנס שוב את הוועדה ולהגיד, אוקיי, ההבנה הייתה שזה צריך להיות קשור למערכות הרכב, כרגע רוצים להקל על מנת שתהיה אפשרות להכניס הרבה מערכות שהן קשורות, אני מניחה, רק לכיסא עצמו ולא לכל המערכות.
<ורד אורן: זאת אומרת שיהיו כל מיני אלמנטים, אבל זה לא יהיה קשור רק לזה.
<ורד אורן: על כן אם הוגשה, ואני לא יודעת אם הוגשה בקשה, אז הפרוצדורה היא שמכנסים את כל האנשים האלה שישבו.
אורי מקלב: מי ישב ומתי ישבתם?
<ורד אורן: את יודעת בטח יותר טוב ממני.
<ורד אורן: הוגשה בקשה לרביזיה?
אורי מקלב: לא, לא, מתי ישבה הוועדה הקודמת?
<ורד אורן: התקן נכתב כבר.
אורי מקלב: אתם ישבתם עם כל הגורמים הרלבנטיים, כך אמרת.
<ורד אורן: יש תקן.
<ורד אורן: חלק 2 הוא - - -
אורי מקלב: מתי ישבה הוועדה?
<ורד אורן: מזמן.
<ורד אורן: התקן מוכן, מבחינתנו - - -
אורי מקלב: האם ישבו גם גורמים מבחוץ?
<ורד אורן: ודאי.
<ורד אורן: מפתחים, יבואנים, יצרנים.
<עינת סגל: משרד תחבורה, אנשי תקינה, מכון התקנים.
אורי מקלב: איך הם ידעו להגיע?
אורי מקלב: איך ידעו יצרנים או ממציאים או כאלה שהיו כאן בוועדה?
אורי מקלב: היה פה מגוון גדול מאוד, אני לא יודע אם כולם רלבנטיים, אבל היה מגוון גדול מאוד של כל מיני מערכות, עקרוניות, את חלקן עוד לא הביאו לידי יישום והן רק עקרוניות, אבל חלק היו ממש דברים שכבר פועלים.
<ורד אורן: הוועדה שיושבת, גם היא מורכבת ממגוון רחב מאוד במשק והיא גם שומעת הרבה מאוד דברים.
<ורד אורן: הגדרת הוועדה הקודמת הייתה שונה לפי מה שאני שומעת כרגע, היא הייתה כזו שזה צריך להיות קשור למערכות הרכב.
<ורד אורן: אם רוצים לשנות את זה אז צריך להתכנס שוב ולהגיד, אוקיי, ההגדרה היא כבר לא שזה חייב להיות קשור למערכות הרכב, בואו נקל על זה ונעשה משהו אחר.
<ורד אורן: נכון?
<ורד אורן: אני מבינה אותָך נכון?
<ורד אורן: כרגע צריך לראות אם הוגשה.
<ורד אורן: אני יכולה תוך כדי ועדה לראות אם הוגשה בקשה.
אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על מה שקיים כיום, מה תהליך?
<ורד אורן: התהליך מבחינתנו נגמר.
אורי מקלב: עכשיו יצרן רוצה להביא מוצר ולקבל את האישור של מכון התקנים, מה התהליך ומהי העלות שלו?
<ורד אורן: קודם כל יש כבר כאלה שנמצאים כרגע בתהליך.
אורי מקלב: כמה יש כאלה?
<ורד אורן: נדמה לי ששניים, כבר יש להם אישורים לרכבי הסעות - - -
אורי מקלב: לא, לא, לא, מדברים על פרטי.