GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דייב יקר: זאת אומרת הם נותנים לנו הרבה פתרונות.
<דייב יקר: Ebay יצרה פתרונות שבאמת מאפשר לך מפורטל אחד להפיק תווית, להפיק לייבל ולשלוח לכל מקום בעולם.
<דייב יקר: אז באמת יש הרבה פתרונות שבאים בתחום הזה.
<דייב יקר: עדיין קיימת מורכבות.
<דייב יקר: זאת אומרת מה מבדל אותי מהיהודי אחר בברוקלין, לצורך העניין שסוחר, זה שהוא מתמקד בתחרותיות שלו, במכר, בשיווק, ובשעה חמש אחר הצהריים, לא משנה מה הגודל שלו, גם אם יש לו משלוח אחד ביומיים, USPS מגיעים ואוספים ממנו משלוח ומעבירים אותו הלאה.
<דייב יקר: מישראל, לצורך העניין, בפעילות שלי, שהיום היא גם בתחום של יהלומים, אנחנו משתמשים בחמישה משלחים שונים, שבעה פתרונות שונים של שילוח.
<דייב יקר: אגרגציה די מורכבת סביב זה והמערכת שנבנתה סביב זה, היא אולי דבר שלא נגיש לכל עסק קטן, למרות שאני מחשיב את עצמי כעסק קטן שגדל די מהר.
<דייב יקר: ציינת מיליון, אז היום אנחנו כבר שנתיים ו-.
<דייב יקר: קצת לפני שנתיים היינו כבר במיליון שקלים בחודש מסחר יחד עם כל המוצרים.
אורי מקלב: בתוך הארץ מה?
<דייב יקר: בתוך הארץ זה תחום שאני פחות נוגע בו.
<דייב יקר: זאת אומרת פני הם החוצה, כי - - -
אורי מקלב: אני לא רוצה להגיד בציניות, אבל דואר ישראל לא נמצא פה, אז הם צריכים גם לסבול מזה.
אורי מקלב: היתרון שלנו אם כך הוא שלנו אין את דואר ישראל.
אורי מקלב: זאת אומרת לחברות ישראל בחוץ לארץ יש עוד בעיה עד שהן מגיעות, אנחנו אין לנו את זה.
אורי מקלב: היתרון שלך הוא שאין לך את דואר ישראל, יש לך את דואר בריטניה או איזו חברה אחרת.
<דייב יקר: בדיוק, 24 שעות לבריטניה ולפעמים בישראל זה יחסית אתגר.
אורי מקלב: דרך אגב, עם איזו חברת משלוחים אתם עובדים?
אורי מקלב: איך אתם עושים את המשלוחים שלכם?
<יפה זמיר: דואר ישראל.
רועי פולקמן: אנחנו צריכים ללחוץ עליהם ולפקח עליהם, אבל בעיני זה מרשים העניין.
רועי פולקמן: גם יש פה באמת את עניין הידע שצברת, על איך עושים את הצד הלוגיסטי.
רועי פולקמן: אני חושב שהרבה עסקים לא מבינים את הדרך לעשות את זה.
רועי פולקמן: הפצה נראית להם בלתי אפשרית לעולם ולכן - - -
אורי מקלב: ברשותך רועי, אני עוד לא רוצה להגיע ל-Ebay, אלא אני רוצה קודם כל לשמוע את האחרים כדי להבין מזה ואחרי זה להגיע ל-Ebay ואולי גם לעתידים.
אורי מקלב: עוד לפני זה נשמע את רועי נוימן.
<תומר מיכאלי: תומר מיכאלי.
אורי מקלב: בסדר, אתם מציגים אותו דבר.
<תומר מיכאלי: כן.
אורי מקלב: אז אולי נשמע מעוד כיוון ונמשיך.
<תומר מיכאלי: שלום, אני תומר מיכאלי ואני אחד המייסדים של חברת פנדאבוקס, פנדאבוקס זו חברה טכנולוגית, שבעצם פותרת את מה שאנחנו חושבים שזו הבעיה הכי גדולה של עסקים קטנים.
<תומר מיכאלי: דיברנו והדיון פה הוא על איך לעזור לעסקים קטנים.
<תומר מיכאלי: בואו נדבר קודם על איך עסק קטן שורד.
<תומר מיכאלי: הדבר הראשון שהורג עסקים קטנים זה מוסר התשלומים, תזרים המזומנים.
<תומר מיכאלי: אני עסק קטן, אני מוכר ללקוח גדול ממני.
<תומר מיכאלי: לא גדול במדינת ישראל, אבל נגיד אם יש לי מפעל פיצות ואני מוכר לשופרסל, שופרסל ישלמו לי בעוד 90 יום.
<תומר מיכאלי: מה אני אעשה בשלושה חודשים האלה?
<תומר מיכאלי: איך אני משלם משכורות?
<תומר מיכאלי: איך אני קונה עוד מלאי כדי למכור?
<תומר מיכאלי: בעצם אני מת.
<תומר מיכאלי: הייתה כתבה ב-Ynet על זה.
<תומר מיכאלי: 30% מהעסקים הקטנים שמתו בשנת רק 2016, מתו כתוצאה מבעיה בתזרים המזומנים שלהן.
<תומר מיכאלי: לא בדקתי את המספרים, אבל זה לא מפתיע אותי.
<תומר מיכאלי: בעצם פנדאבוקס משתמשת בטכנולוגיה כדי לפתור את הבעיה הזאת.
<תומר מיכאלי: מה שאנחנו עושים זה פתרון שבעצם מאפשר לכל עסק קטן להיכנס און ליין ואחרי תהליך אישור מאד מאד קצר, בעצם לקבל מקדמה כנגד החשבונית.
<תומר מיכאלי: את אומרת במקום לחכות 90 יום לקבל את הכסף עבור חשבונית, התשלום הוא מיידי על ידי פנדאבוקס, וכשהוא מקבל את הכסף מהלקוח שלו, הוא מחזיר בעצם את הכסף לפנדאבוקס, כמובן עם איזו שהיא עמלה.
<תומר מיכאלי: בעצם זה משהו שהייתם חושבים שאולי הבנקים היו אמורים לפתור אותו באיזו שהיא צורה, אבל באופן אבסורדי - - -
אורי מקלב: אבל היום אנחנו חוקקים חוקים - - -
רועי פולקמן: להקל על תהליכי האשראי.
אורי מקלב: בעניין רפורמות לתת לעוד גופים קטנים.
רועי פולקמן: אבל כאן באמת זה הלוואות גישור מאד קצרות, שלכאורה הרווחיות, לפחות לבנקים, היא לא כדאית.
רועי פולקמן: יש עכשיו שחקנים אחרים שנכנסים לתחום הזה.
<תומר מיכאלי: הבעיה היא, עוד פעם, שרוב התהליכים שהבנקים עושים הם תהליכים ידניים ותהליכים מאד מאד לא יעילים.
<תומר מיכאלי: העובדה שאנחנו מצליחים לעשות את זה, זה כי אנחנו עושים את הכל באופן דיגיטאלי, הכל און ליין ואז בעצם העלות שלנו היא הרבה הרבה יותר נמוכה ולכן אנחנו מאפשרים לתת את הפתרון הזה לרוב המוחלט של העסקים הקטנים.
אורי מקלב: מה הביטחונות שלכם?
אורי מקלב: מה אתם דורשים מהעסק?
<תומר מיכאלי: אז בעצם היום אנחנו משתמשים בעובדה שיש על עסקים קטנים הרבה מידע און ליין, שמאפשר לנו להעריך מה הוא הסיכון של העסק.
<תומר מיכאלי: זה היתרון התחרותי שלנו, יכולת בעצם - - -
<קריאה: שלא יהיו הרבה דליפות.
<תומר מיכאלי: להסתכל על העסק ולהגיד אוקיי, הוא בסבירות של 98% יידע להחזיר את המקדמה הזאת.
<תומר מיכאלי: זו הבטוחה הכי טובה שלנו.
<תומר מיכאלי: יש לנו גם בטוחות אחרות, אבל זה ביי-פר הבטוחה הכי טובה.
אורי מקלב: אתם עובדים על עמלות?
אורי מקלב: על ריביות?
אורי מקלב: אתם משלמים את הכל ואחרי זה - - -
רועי פולקמן: בעצם אתם לא אוהבים את זה שחוק מוסר התשלומים יעבור היום.
רועי פולקמן: אולי תגיעו לוועדה באחת, לנסות לעצור את זה.
<תומר מיכאלי: לא, אני חושב שאלף זה מבורך - - -
רועי פולקמן: כי אם יקצרו את מוסר התשלומים זה הבסיס העסקי שלכם, למרות שדרך אגב הם מתעסקים בשוק הפרטי ואנחנו לא נוגעים בו.
רועי פולקמן: זאת אומרת בין שופרסל לאיזה ספק, אנחנו לא נוגעים בזה.
אורי מקלב: אבל יש גם כן - - -
<תומר מיכאלי: לשוק האמריקאי - - -
רועי פולקמן: לא, ברור לי שישראל זה לא.
רועי פולקמן: מי שמקים סטראפ לא - - -
<תומר מיכאלי: דבר שני, החווק שמדובר עליו הוא חוק שמדבר על תשלומים של הממשלה.
רועי פולקמן: של חברות ציבוריות, ממשלתיות.
<תומר מיכאלי: כן, ועדיין יש נתח מאד מאד גדול של תשלומים שלא עובר דרך חברות ציבוריות או גופים ציבוריים אלא דרך חברות פרטיות.
<תומר מיכאלי: זאת אומרת אני לא חושב שהחוק הזה יפתור את הבעיה.
רועי פולקמן: יש חסמים רגולטוריים שאתם מרגישים, כדי שדברים כאלה יעבדו כמו שצריך?
<תומר מיכאלי: כאמור היום אנחנו עובדים בעיקר עם השוק האמריקאי, למרות שאנחנו מקבלים כל הזמן פניות מבעלי עסקים בישראל - - -
אורי מקלב: יש לכם היום רגולטור?
אורי מקלב: אתם מחויבים היום לאיזה רגולטור במדינה?
<תומר מיכאלי: בארצות הברית בוודאי, כן, יש רגולטורים.
אורי מקלב: כאן בארץ?
אורי מקלב: כחברה שעובדת בארץ יש לכם איזה - - -
<תומר מיכאלי: לא, עוד פעם, מכיוון ש- - -
אורי מקלב: אם הייתם עובדים גם בארץ.
אורי מקלב: אתם לא עובדים בכלל עם עסקים בארץ?
<תומר מיכאלי: היום אנחנו לא מסוגלים בגלל המחסומים הרגולטורים, כן.
<תומר מיכאלי: זאת אומרת המחסומים הרגולטורים אלף של נגישות למידע הרבה פעמים.
<תומר מיכאלי: זאת אומרת היום בארצות הברית הנגישות למידע על עסק, למשל על החזרי המס שלו וכל מיני דברים כאלה, זה דברים שקיימים יחסית זמינים.
<תומר מיכאלי: זה דבר ראשון.
<תומר מיכאלי: דבר שני הוא כאמור כל הצורה הזאת שמימון הוא בעצם סוג של הלוואה, ועל מנת לקבל אישור הלוואה, אתה נדרש לעבור הרבה מאד, כאילו שבעת מדורי גיהינום בשביל להתגבר על העברת כספים.
רועי פולקמן: אז אני אשמח שתפנו אלי בעניין, כי אנחנו גם בחוק הבנקאות דיברנו עם הרבה חברות פינטק מסוגים שונים, כדי להקל רגולציה.
רועי פולקמן: יש לנו עבודה מאד אינטנסיבית גם עם אגף שוק ההון וגם עם בנק ישראל, כדי שיהיה יותר קל לחברות פינטק לעבוד.
רועי פולקמן: אז בואו נראה איפה זה עומד, איפה יש חסמים.
אורי מקלב: אם הבנתי אותך נכון, אז בשלב הזה אתם לא יכולים לעזור לעסקים קטנים פה בארץ.
רועי פולקמן: הוא אומר שכרגע לא.
<תומר מיכאלי: כרגע אנחנו לא יכולים.
אורי מקלב: אני חושב שאם זה נכון וטוב וזה מועיל לארצות הברית, אז אין ספק שזה גם נכון לכאן.
אורי מקלב: בלי שנבין הרבה בכלכלה ובמסחר, מבינים שהנושא של התזרים הוא נושא קריטי לכל החברות ולכן הן גם עסוקות בזה.
אורי מקלב: מה שאנחנו רוצים לחייב את מוסר התשלומים זה לא בשביל מי שקונה, זה בשביל ספקי השירות, שהם יוכלו לעמוד מול הממשלה ואנחנו גם רואים שיש כאן מסר רעיוני.
אורי מקלב: ברגע שהממשלה מתנהגת אחרת, אז גם - - -
אורי מקלב: זה צריך גם להשפיע על הכל.
רועי פולקמן: אבל אין סיבה שאי אפשר יהיה לתת את זה.
אורי מקלב: אבל אין ספק שזה חשוב מאד.
<דרור אהרון: אני אהיה קצר בדברי.
אורי מקלב: תציג את עצמך, או שאני אציג אותך.
<דרור אהרון: דרור אהרון, ראש המועצה האזורית גן יבנה.
<דרור אהרון: נמצאת לצדי מחזיקת תיק העסקים הקטנים שלנו בגן יבנה, רוחמה עזר.
אורי מקלב: לא כל רשות מחזיקה מחזיק תיק כזה.
<דרור אהרון: לכן היה לנו חשוב לבוא לפה היום.
אורי מקלב: אתם לא פעם ראשונה כאן.
אורי מקלב: גם בנושא הלימודים והכיתות הייתם פה, אם אני לא טועה.
אורי מקלב: יש לכם תכנית מיוחדת גם לבתי הספר.
<דרור אהרון: נכון.
אורי מקלב: הצגתם את זה כאן בדיון אחר שהיה אצלנו.
אורי מקלב: אתם מובילים בכל הנושא הטכנולוגי.
<דרור אהרון: אני אפרט ממש בקצרה.
<דרור אהרון: אנחנו רואים חשיבות רבה לקידום עסקים קטנים.
<דרור אהרון: אני עושה הבחנה בין עסקים של אנד-טו-אנד, כפי שתואר פה, שזה בעצם מבחינתי איזה שהוא לתיווך, לבין עסקים כפי שנאמר פה בערד, שהם למעשה העסקים שיותר קשה להם לשרוד, כי יש להם מקום, יש להם מלאי, יש להם בכל זאת איזה שהן אמירות אחרות, בלי חלילה לפגוע, אבל כשאתה עושה אנד-טו-אנד, אז אתם בעצם איזה שהוא מתווך.
<דרור אהרון: אתה גוזר שם לתיווך ואתה יוצר איזה שהוא מנגנון אינטרנטי כזה ואחר.
<דרור אהרון: המציאות המשתנה היום, גם בני נוער, גם מבוגרים, של קנייה ברשת, הופכת להיות כלי מאד מרכזי בכלכלה הישראלית.
<דרור אהרון: אנחנו רואים את זה היום גם כן בכל דבר ועניין.
<דרור אהרון: לכל תחום שתיקח, החל מספורט, כלה באופנה וכל מיני דברים כאלה ואחרים.
<דרור אהרון: אבל מה שאני רוצה לגעת רגע, זה דווקא בעניין של איך אנחנו ברשות מקדמים עסקים קטנים, ופה דווקא הממשלה לא מסייעת לנו.
<דרור אהרון: אנחנו תקצבנו לדוגמא סכום של 100,000 שקלים לעידוד מיזמים תרבותיים בתוך המקומות של מרכזים מסחריים, ואף אחד לא היה מוכן לתת לנו תקצוב מקביל.
<דרור אהרון: נכון ש-100,000 שקלים זה לא הרבה, אבל כשאתה לוקח 100,000 שקלים ואתה שם לדוגמא בחמישה עסקים של מרכזי - - - כאלה ואחרים, ואתה מקים שם אירועי תרבות, אתה בעצם מביא את התושבים גם לפגוש את אותם עסקים.
<דרור אהרון: וזה נושא לדוגמא שלא קיבלנו מימון ממשרדי ממשלה או מהמעוף או מכל גוף שפנינו אליו.
<דרור אהרון: נאמר שאין דבר כזה ותסתדרו.
<דרור אהרון: וזה קצת צורם גם בעין וגם בכיס.
<דרור אהרון: הנושא הנוסף מבחינתנו הוא ישראל דיגיטאלית.
<דרור אהרון: לא כל הרשויות יכולות להיכנס לישראל דיגיטאלית, אלא רק בפריפריה וכדומה.
<דרור אהרון: הנושא הוא מאד מהותי, כי אנחנו כרשות רוצים, אבל בגלל שבא המעוף וחוסם אותנו ובגלל שאנחנו לא במיפוי ולא בפריפריה ולא ולא ולא, אז למעשה אנחנו מבחינתנו צריכים איך שהוא כן לתת איזה שהוא בנפיט, אבל אין לנו יכולת.
<דרור אהרון: ופה אנחנו נכנסים לאיזה שהוא פלונטר, שפה זה מונח בפניכם.
רועי פולקמן: אבל אם אתה רוצה היום להצטרף למשל לתכנית של טפסים דיגיטאליים וכל הדברים האלה של ישראל דיגיטאלית - - -
<דרור אהרון: כן, אבל זה חסר משמעות, כי אם אתה לא יוצר איזה שהוא בסיס שהוא ניחן על איזה שהוא כר מאד רחב, אתה לא יכול לקדם אותו.
<דרור אהרון: אז עשית איזה שהוא משהו בפינטס פה או שם, אבל זה לא איזה שהוא משהו בראייה כוללת.
<דרור אהרון: תראו, עסקים קטנים נשחקים ביום יום הן מבחינת מוסר התשלומים ופה נעשתה עבודה אל מול רשויות מקומיות וממשלה ואנחנו בהחלט בעד החוק המתוקן שמוגש, אבל גם צריך לחשוב על מוסר התשלומים בכלל שקיים היום במדינת ישראל.
<דרור אהרון: גם הוא איפה שהוא ובאיזה שהוא מקום מסוים נשחק בצורה כזו או אחרת.
רועי פולקמן: אתה מדבר במגזר הפרטי.
<דרור אהרון: ולי אין אפשרות להשפיע עליו.
<דרור אהרון: לכם יש אפשרות להשפיע בחקיקה.
רועי פולקמן: זה כבר במידה מסוימת רגולציה עודפת.
רועי פולקמן: כאילו אתה יודע, אני לא יכנס לדין החוזים בין שני עסקים פרטיים.
<דרור אהרון: אני לא אכנס לרגולציה העודפת, אני אומר שכבר היום - - -
רועי פולקמן: אתם דוגמא אישית, אבל - - -
<דרור אהרון: כבר היום יש רגולציית יתר ונאמר כבר על נושא של מתן רישוי עסקים בקטע של הקלות כאלה ואחרות, כי אם היום אני צריך לדוגמא לבזר את כל האישורים שצריך לחמישה-עשרה גופים ורק אחרי זה הוא מגיע אלי, אז כשהוא מגיע אלי הוא כבר גמור לגמרי ומספיק שלא יתנו לו אישור אחד על מנת שאני לא אוכל לתת לו אישור רישוי עסקים, כי אני לא יכול לעשות אוברולינג להחלטה של כיבוי אש או של משטרת ישראל, או תלוי בסוג העסק.
אורי מקלב: או בריאות.
<דרור אהרון: גם לרוחמה שנמצאת פה יש עסק ולא סתם שמנו אותה כמחזיקת תיק רישוי עסקים ואני הייתי מציע שאולי היא תגיד כמה מילים, כי יש לה גם כן מה לומר בעניין הזה, כי היא מחזיקה עסק לא פשוט.
<דרור אהרון: היא מתמודת ביום יום, בשוטף, בעניין הזה.
<רוחמה עזר: שלום.
<רוחמה עזר: תודה על הזכות שניתנה לי להגיע לפה היום ותודה לרועי על האפשרות לשים את הדברים על השולחן ולדבר.
<רוחמה עזר: עסקים קטנים מתמודדים היום עם הרבה דברים.
<רוחמה עזר: אחד, לא פשוט ולא מובן מאליו שזוג – ואני לוקחת את הדוגמא שלכם כי אתם יושבים על השולחן פה – בשנות ה-50-60 לומד לעבוד עם האינטרנט.
<רוחמה עזר: אנשים מפחדים לעשות את זה היום.
<רוחמה עזר: קשה להם מאד לעשות את זה היום, הם לאט לאט נחשפים לזה.
<רוחמה עזר: זה לא מובן מאליו, זה יותר קורה אצל הצעירים, פחות אצל האנשים היותר מבוגרים.
<רוחמה עזר: מעוף אמור מבחינתי לתת לנו מענה קצת יותר רחב לדברים האלה, ללוות את העסק מההתחלה ועד הסוף.
<רוחמה עזר: הם אמורים לתת לנו את הכלים בעצם.
<רוחמה עזר: כשאני מנסה להיפגש עם מעוף אני מקבלת למשל פגישה אחרי שלושה חודשים, חודשיים פגישה, חודש פגישה, שזה מהווה בעיה.
<רוחמה עזר: או איזה שהם קורסים נקודתיים שנותנים פתרון נקודתי במקום לעשות ליווי מ-א' עד תו עם אמרה מסוימת - אנחנו כאן כמשרד הכלכלה, כמדינה, ללוות את העסקים.
<רוחמה עזר: בנוסף לחוסר הליווי הזה בעסקים, תזרים המזומנים זה בעצם הגורם המאד משמעותי לכך שעסק קם ונופל.
<רוחמה עזר: חייב לעשות משהו עם איזה שהוא - - -
אורי מקלב: רגע, את עומדת מול משרד הכלכלה?
<רוחמה עזר: אני, כמחזיקת תיק העסקים, מקבלת את האפשרות לעבוד מול מעוף.
<רוחמה עזר: מעוף זה זרוע ביצועית - - -
<ענת לוי: את מוכנה רק להסביר מה זה מעוף?
<רוחמה עזר: מעוף זה הזרוע הביצועית של משרד הכלכלה, שאמור לתת עידוד לעסקים קטנים.
אורי מקלב: לעסקים קטנים.
אורי מקלב: מענה ועידוד.
<רוחמה עזר: ליווי, הלוואות.
אורי מקלב: זאת אומרת את מייצגת אותם מול המשרד הממשלתי.
אורי מקלב: זאת אומרת כל בעל עסק יעמוד בנפרד, את מרכזת את הצרכים ואת הדרישות ואת עומדת מולם כאחת שכבר מיומנת, לא האזרח הקטן.
אורי מקלב: את יודעת את התהליכים.
<רוחמה עזר: נכון.
<רוחמה עזר: אני שומעת את העסקים אצלנו ביישוב.
אורי מקלב: את כן מקבלת פגישה מהר?
<רוחמה עזר: אני אמורה לבוא למעוף ולהגיד להם אני צריכה מספר דברים.
<רוחמה עזר: ישבתי איתם במשך הקדנציה שלי.
אורי מקלב: הם הוזמנו לפה?
<ענת לוי: ד"ר ניר בן אהרון.
אורי מקלב: ד"ר ניר בן אהרון נמצא?
<רוחמה עזר: יופי.
<רוחמה עזר: עשינו מספר כנסים נקודתיים לקורסים מסוימים שעלו מהשטח.
<רוחמה עזר: התושבים אצלנו, בעלי העסקים אצלנו פחות מרגישים את החיבור.
<רוחמה עזר: חבל לי על זה.
<רוחמה עזר: הייתי רוצה שזה יקרה הרבה יותר טוב, עם הרבה יותר ליווי, כי המדינה נותנת לזה משאבים.
<רוחמה עזר: שנית, הם מידרו אותנו מישראל דיגיטאלית.
<רוחמה עזר: חבל לי מאד שאנחנו ככה לא מקבלים את זה, למרות שגם אנחנו היינו קרוב מאד.
<רוחמה עזר: אשדוד למשל קיבלה, נכון דרור?
<רוחמה עזר: כשאנחנו, פאתי אשדוד בעצם, לא מקבלים ולאשדוד יש הרבה יותר משאבים ולנו הרבה פחות משאבים.
אורי מקלב: הם מוכנים לפעול גם בעניין הזה, השאלה אם זה מותחם בקריטריון יבש, או שזה לפי מצב סוציו אקונומי.
אורי מקלב: לפי מה זה נקבע?
<דרור אהרון: מצב סוציו אקונומי, אבל היה את הסיפור של הטילים, אז ניסינו איך שהוא להיכנס דרך המטרייה הזו ואמרו בהתחלה כן ואחרי זה אמרו לא.
<דרור אהרון: אנחנו גם היינו יישוב סופג אש, אז נאמר בהתחלה שכן יכניסו, אחרי זה נאמר שלא ואז הלכו על פי סוציו אקונומי.
אורי מקלב: אוקיי, אנחנו נבדוק גם את זה.
<דרור אהרון: זה נראה לי אבסורד קצת, שעיריית אשדוד ש- - -
<דרור אהרון: לא ניכנס לזה.
אורי מקלב: אתם לא פחות.
אורי מקלב: מכיוון שאנחנו הגורם המפקח, ועדת המדע והטכנולוגיה, על ישראל דיגיטאלית, אני חושב שהם גם צריכים לתת לנו איזה דו"ח, בפנינו הם צריכים לדווח.
אורי מקלב: אנחנו בעצם הגורם שמלווה אותם, הגורם הציבורי.
אורי מקלב: אנחנו נרשום את זה בפנינו ונבקש מהם להתייחס לכך.
<רוחמה עזר: יותר משאבים, יותר איגוד.
<רוחמה עזר: התחלופה שם היא מאד גדולה, אז זה קצת מהווה בעיה מבחינתנו.
<רוחמה עזר: יש לי עסק באשדוד.
<רוחמה עזר: אני לא רואה את הליווי שאנחנו מקבלים באשדוד לעומת מה שאנחנו נותנים בגן יבנה.
<רוחמה עזר: כלומר באשדוד אני באה, אני משלמת ארנונה, אני עוברת את כל תהליכי הייסורים כעסק, משלמת את מה שצריך ובזה נגמר הסיפור.
<רוחמה עזר: בגן יבנה אנחנו באמת מתחשבים בתושבים, מאגדים אותם, עושים בשבילם.
<רוחמה עזר: אנחנו לא מקבלים שום תקציבים מהמדינה לגבי זה.
<רוחמה עזר: חבל לי מאד, כי מצד אחד ישבנו קודם בישיבה, שאמרו לנו תעשו, תאגדו, תתנו, תתחשבו בהם, איך, כמה, למה.
<רוחמה עזר: צריך לשבת ולדבר על זה כדי שאנחנו כמועצה נוכל לתת את זה.
<רוחמה עזר: אני מברכת על היום הזה.
<רוחמה עזר: אני מברכת על השוטף 30, כי בעצם מבחינתי זה המנוע לתזרים מזומנים גם במגזר הפרטי.
<רוחמה עזר: זה לא נוגד אחד את השני.
<רוחמה עזר: כי ברגע שהמדינה משלמת לקבלנים גדולים, שהם לוקחים קבלנים קטנים, שכל המנוע הזה מתחיל לרוץ, אותו תזרים מזומנים גם יוכל לרוץ במגזר הפרטי.
אורי מקלב: העלית כאן את נושא הארנונה.
אורי מקלב: השאלה אם חסם סמוי, בין אם מדברים על כך ובין אם לא מדברים על כך שהרשויות המקומיות, אם הציבור עובר לקניות אינטרנטיות, מטבע הדברים זה נעשה באזורים אחרים יותר זולים, באזור תעשייה, הארנונה יורדת.
אורי מקלב: יכול להיות שיש לזה גם.
אורי מקלב: נניח שאנחנו ככה נדמיין לעצמנו שרוב הקניות והעסקים יעשו לא דרך מקוונת, בדרך האינטרנט.
אורי מקלב: באיזה שהוא מקום זה יצמצם את הפעילות העסקית הפרונטאלית נקרא לזה.
<דרור אהרון: לא רק שאתה צודק, זו בעיה אמיתית ופה בדיוק מה שהתחלתי לומר בדברי.
<דרור אהרון: כי ברגע שמישהו יושב בבית על הפוף שלו ובעצם יוצר איזה שהוא מצב נגד האינטרנט, סוגר את כל העסקאות וכדומה, ובעצם המשלוחים הם דרך ה-UPS וכדומה ומארצות הברית, אז אתה יוצר בעיה לעסק קיים, אם זה בביגוד, אם זה בעוד דברים נוספים.
<דרור אהרון: אני לדוגמא, כשאני צריך משהו, אני רוכב שטח באופניים.
<דרור אהרון: אם אני צריך משהו אני לא הולך לחנות אופניים, אלא אני פשוט מחפש את הכי זול באינטרנט או מתקתק כמה דברים, סוגר את העניין, מקבל תוך שבוע ושלום על ישראל.
<דרור אהרון: זה אכן יוצר בעייתיות ולדעתי בעניין הזה - - -
אורי מקלב: רועי הוא גם אחד הפריקים שלנו בנושא רכיבה על אופניים.
אורי מקלב: היום אין כבר - - -
<קריאה: אתה לא יכול לעצור את זה.
<קריאה: איך תעצור את זה?
<דרור אהרון: אני לא אמרתי לעצור את זה, אני אמרתי שצריכים להתחשב ולראות איך מעודדים את העסקים הקטנים בצורה הרבה יותר טובה.
אורי מקלב: זו השלכה.
<דרור אהרון: ופה לדוגמא כן לעשות הכשרות דיגיטאליות, כדי שהם יוכלו להשתמש בכלים האלה.
<דרור אהרון: כן לעשות איזה שהם מיזמים של להביא את הציבור למקומות הפיזיים, כי כשאתה יושב במקום שהוא לא פיזי, אלא אתה שוכר מקום וכדומה, אתה משלם ארנונה, הציבור צריך לבוא אליך.
<דרור אהרון: צריך להביא אותו, לתמרץ אותו כדי להביא.
<דרור אהרון: מאד קל לשבת על הפוף בבית, לעשות כמה טקטוקים, כמו שהבן שלי רץ ואני לא מספיק להבין מה הוא עושה, הוא כגבר גמר את המשחק והכל בסדר.
<דרור אהרון: ואתה מקבל את עמדת התיווך שלך והכל בסדר, לא קרה כלום.
<דרור אהרון: אתה יושב בבית, אתה לא צריך משרד, אתה לא צריך לשלם ארנונה.
<דרור אהרון: אתה לא צריך - - -
אורי מקלב: על כל 2,000 קונים מספיק חמישה מטרים, ול-2,000 קונים בחנות צריך 2,000 מ"ר.
אורי מקלב: זו המשמעות.
<דרור אהרון: לכן העלית נקודה מאד מהותית ומאד חשובה ודווקא פה, אני חושב שאתה, כוועדת המדע, צריך לעשות איזה שהוא שיתוף פעולה עם ועדת הכלכלה בעניין של איך מתמרצים עסקים קטנים דרך הרשויות המקומיות.
<דרור אהרון: לנו אין בעיה להיות קבלן הביצוע שלכם, לקחת תקצוב וליצור שם מופעי תרבות, מופעים כאלה ואחרים, או ליצור איזה שהם ימי שיא ולהביא את התושבים אל המקום.
אורי מקלב: אתה כראש עיר ודאי יודע את זה, כשהתחילה האוטומציה במפעלים, אמרו מה יקרה עם כל הפועלים אם יצטרכו לפטר אותם.
אורי מקלב: היום מתחילה הרובוטיקה, אז אנשים אומרים מה יהיה עם כל זה, ואנחנו יודעים שעם כל זה יש מחסור וכל הזמן רוצים.
אורי מקלב: אז יש כל מיני דברים שמאזנים את זה בתוך הדברים האלה, רק צריך להיות חכם לראות את התמונה ויש אנשים שרואים את זה באופן מצומצם יותר, ואז הוא אומר איפה החלקה שלי ואז אני יכול להיפגע מזה, אז הוא לא מעודד.
אורי מקלב: הוא לא רואה את התמונה הרחבה, שאחרי דברים כאלה - - -
<דרור אהרון: כן, אבל ברשותך, המציאות משתנה וצריך להבין את זה.
אורי מקלב: צריך להיות עם המציאות, נכון.
<דרור אהרון: כל ילד בכיתה א' יש לו היום אייפון וכל ילד היום עושה את כל החיים שלו דרך האייפון.
<דרור אהרון: אני ראיתי אותך מכניסה את העין לתוך האייפון.
<דרור אהרון: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.
<דרור אהרון: כולנו היום משתמשים בדבר הזה.
<דרור אהרון: אני היום עושה את כל הקניות, אם אני צריך - - -
אורי מקלב: דרור, אתה עושה את זה ואתה אומר היום ילדות בגיל 8 קונות את דרך - - -
<דרור אהרון: ולכן המציאות משתנה.
אורי מקלב: קונות קוקיות דרך לא משנה, אחת החברות.
אורי מקלב: את הקוקיות ואת הסרגל גם בכמה סנטים קונים דרך האינטרנט.
אורי מקלב: זה מעשים של כל יום.
<דרור אהרון: תודה.
אורי מקלב: אני לא מדבר בהגזמות.
אורי מקלב: זה נכון מה שאני אומר.
אורי מקלב: את המציאות.
אורי מקלב: אנחנו מתכבדים בנוכחות ובהשתתפות של חברת הכנסת ורבין.
אורי מקלב: אני מביא אותך מיד, ברשותך.
אורי מקלב: זו כבר שנה שנייה שאנחנו דנים ביום העסקים הקטנים והבינוניים.
אורי מקלב: בוועדת המדע והטכנולוגיה אנחנו דנים בנושאים האלה, בהיבטים האלה שהיום אנחנו הקדשנו את הדיון לנושא של מכירה דרך האינטרנט, מכירה און ליין, בדרך מקוונת.
אורי מקלב: לכבוד היום השני יש לנו אורחים חשובים מאד, מר אלעד גולדברג, שהוא מנהל הפעילות העסקית של Ebay בישראל.
אורי מקלב: אני חושב שזו פעם ראשונה שאתם בכנסת בכלל, שאתם מופיעים.
אורי מקלב: אני אגיד לך משהו שתפס אותי ואולי גם היום יודעים את זה ורואים את זה היום.
אורי מקלב: ככל שהחברות גדלות וככל שהאנשים עשירים יותר ובעלי אמצעים, רואים שהכסף זה לא הכל.
אורי מקלב: זאת אומרת רואים אותם, חלק, לא כולם, ורואים שיש עוד דברים חוץ מהכסף.
אורי מקלב: מה אנחנו יכולים לתרום לחברה, לקהילה.
אורי מקלב: אומר את החפץ החיים.
אורי מקלב: הוא מביא את זה כדוגמא.
אורי מקלב: הוא אומר האופה בעיירה היה נחשב איש לא מפשוטי העם, נקרא לזה.
אורי מקלב: הוא לא היה האיש שיושב בפרונט, הוא היה מגיע לבית הכנסת, היה יושב בפינה, לא מסתכלים עליו באופן אחר.
אורי מקלב: אופה של העיירה.
אורי מקלב: לא עם איזה מקצוע מהותי.
אורי מקלב: הוא אומר אבל לכאורה, אם הייתי צריך לסווג את האנשים ולנפות אנשים, הייתי שם אותו בקדמה.
אורי מקלב: הוא אחד מהאנשים הכי מרכזיים.
אורי מקלב: הוא זה שבקיץ עומד מול התנור החם וכשאנחנו הולכים לבתי הספר ולעבודה, הלחם כבר נמצא בפתח הבית באותה תקופה.
אורי מקלב: בחורף הוא בשלג, הראשון שפוסע בשלג לפנות בוקר.
אורי מקלב: כבר בלילה הוא פוסע בשלג העמוק והוא זה שמפעיל ולוקח את העצים ועד שהוא מצליח לחמם אותם כדי שיהיה להם לחם, לקחת לעבודה וללימודים.
אורי מקלב: אז הוא אומר ככה, יש הבדל קטן.
אורי מקלב: אם היה עושה אותו מעשה ואומר אני עושה את זה למען הציבור.
אורי מקלב: אני למען הציבור, כדי שיוכלו לעבוד, כדי שיוכלו ללמוד, כדי שיהיה להם לחם לאכול ולחמניות, אני קם בבוקר ואופה והכל.
אורי מקלב: בסדר, אבל צריכים גם להרוויח.
אורי מקלב: אז אנחנו גם לוקחים על זה.
אורי מקלב: אם זו הייתה קו החשיבה שלו, האיש הזה היה נשאר בקדמה, אבל הוא בכלל לא חשב על זה.
אורי מקלב: הוא לא חושב, הוא רק חושב איך להתפרנס.
אורי מקלב: זה רק שינוי בתפיסה, שינוי בחשיבה.
אורי מקלב: הפעולה היא אותה פעולה, רק השינוי איך ומה מוביל אותי לפעולה הזאת או מה אני אשלב בפעולה הזאת.
אורי מקלב: כשאנחנו רואים, אנחנו כאן לא מקום שהוא מדור לפרסום לחברה כזאת, לא מהמקום הזה אנחנו מתכבדים שאתם באים לפה.
אורי מקלב: אנחנו רואים כאן את הפעילות שאתם רואים לעידוד עסקים, לליווי עסקים.
אורי מקלב: לאדם יכולה להיות מחשבה עסקית, זה בסדר גמור, אבל בכמה דברים, במחקרים שאתם עושים בעניין הזה, בשביל זה אנחנו כאן ואני אומר את זה בשקיפות, מדוע אנחנו גם חשבנו שזה נכון.
אורי מקלב: אנחנו גם מתכבדים בזה שאתם מגיעים לפה, קצת ללמד אותנו על התחום הזה.
אורי מקלב: אז אתם ודאי נחשבים מומחים ומקצועיים בעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת מראש.
איילת נחמיאס ורבין: היה לי פשוט חשוב לבוא לפה בגלל שאתה מוביל את הדיון ואני מתנצלת מראש בפני אלעד, כי אני נדרשת להצבעות, אז אני אהיה פה ממש מספר דקות.
<אלעד גולדנברג: אני אעשה את זה מהר ותמציתי.
<אלעד גולדנברג: אז תודה רבה אדוני יושב הראש על ההקדמה.
אורי מקלב: את רוצים להגיד דברים לפני זה?
איילת נחמיאס ורבין: לא, אני אתן לאלעד.
אורי מקלב: אוקיי, תציג את עצמך, כמה זמן אתה נמצא בתחום.
<אלעד גולדנברג: כן, חמש שנים מאז שהקמנו בעצם את הפעילות העסקית שלי בישראל, וזאת הפעם הראשונה שאנחנו מגיעים לפה לכנסת ובשבילי זה כבוד גדול.
<אלעד גולדנברג: גם לי זה מחמם את הלב כי אנחנו עושים פעילות מאד רחבה עם מגוון מאד גדול של עסקים, כמו שאני אציג עוד מעט.
<אלעד גולדנברג: שמענו גם פה על עסקים שונים שמספרים על מכירות ברשת.
<אלעד גולדנברג: באנו להציג תמונה קצת יותר רחבה, שמתבססת גם על נתונים, גם על מחקרים ואני אכנס מהר לנתונים.
<אלעד גולדנברג: אדוני יושב הראש, פתחת בתחילת המושב עם הקונים דווקא, לפני שנעבור למוכרים.
<אלעד גולדנברג: אז באמת מדובר על עולם מאד גדול ומתרחב בישראל.
<אלעד גולדנברג: מדובר על זה ש-95% מהישראלים קנו השנה באינטרנט לפחות מוצר אחד.
<אלעד גולדנברג: כשאנחנו מסתכלים על זה בהשוואה עולמית, אפשר לראות שמדינות מאד מתפתחות בעולם הזה, שהאי-קומרס, המסחר האלקטרוני התחיל שם עוד קודם, כמו גרמניה וארצות הברית, נמצאות סביב ה-80 אחוז.
<אלעד גולדנברג: זאת אומרת שאנחנו רואים בישראל אחוז חדירה מאד מאד גבוה ביחס לכל מדינות העולם ואנחנו מייחסים את - - -
אורי מקלב: מאיזו תקופה אנחנו מדברים?
<אלעד גולדנברג: בשנה האחרונה.
<אלעד גולדנברג: מחקר שנעשה בשנה האחרונה.
אורי מקלב: כן, אני אומר מאיזו תקופה אתה סופר אותם?
<אלעד גולדנברג: 12 חודשים.
אורי מקלב: כן, הבנתי, אבל כמה זמן אפשר להגיד שהדבר הזה נכנס לשוק הישראלי.
אורי מקלב: חמש, שש שנים?
אורי מקלב: שבע שנים?
<אלעד גולדנברג: אפשר להגיד שמסוף שנות ה-90 תחילת שנות ה-2000 המסחר כבר התחיל לתפוס בישראל.
<אלעד גולדנברג: בתחילת שנת 2010, שנת 2009, אני יכול להגיד שאפילו הייתה תפנית משמעותית לכניסה הרבה יותר רחבה, כשבאמת הסיבה הישראלית שישראלים קונים ברשת זה יוקר המחייה ואנחנו רואים את זה באופן ברור.
<אלעד גולדנברג: כמו שציינת אפילו בהתחלה, פערי מחירים של 30% עד 80% מהמחירים בארץ על אותו מוצר.
<אלעד גולדנברג: לא מדובר אפילו על תחליפים, אלא ישראלים שבודקים את המוצר פה בישראל, מביאים את הדגם, את המידה, את המפרט, את המסחר הקטלוגי, נכנסים לאינטרנט ומחפשים את המוצר אחד לאחד.