GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת לוי: אבל זה טוב מעבר לירוקים, לדברים אחרים?
<בן ציון קבקוב: הטכנולוגיה ניתנת ליישום בגידולים אחרים, אבל היא יעילה יותר - - - אנחנו גם גידלנו תפוחי אדמה וטבק ותותים, אבל היא יעילה ביותר לעלים ירוקים.
<קריאה: זה ישים לבתים פרטיים?
<בן ציון קבקוב: זה ישים לבתים פרטיים, ויתרה מזו, לא חייבים לבנות חממה אחת ענקית של 4,000 מטר, אלא ניתן לעשות רשת חממות פרטיות קטנות ששטחם כ-100 מטר והרשת הזאת עדיין תהיה יעילה וכלכלית, שכל החממות האלה תהיינה מאוגדות בפרוטוקול גידולי ושיווקי אחד, דהיינו רשת חממות מנוהלת ממרכז בקרה לוגיסטי אחד.
אורי מקלב: בית משותף, בממוצע הגג שלו, שהוא ישים לזה, הוא כמה?
אורי מקלב: 200 מטר?
<בן ציון קבקוב: 100 מטר, אפילו 100 מטר אפשר ל - - -
אורי מקלב: גג, אחרי דודי השמש, אחרי הכול עוד אפשר למצוא 100 מטר בגג?
אורי מקלב: היום כבר פחות.
אורי מקלב: 100 מטר יכול - - - אני מבין שהדובר רוצה קצת מספרים, 100 מטר של גג כמה יכול לתת מבחינת הצמחים?
<שלום קוולר: הוא יכול לספק את הצרכים של בניין שלם?
<בן ציון קבקוב: הוא יכול לתת משהו כמו 60,000-70,000 צמחים בשנה, שזו כמות די נכבדה.
<שלום קוולר: אם יעשו קואליציה של כמה גגות?
<בן ציון קבקוב: זה בדיוק מה שאני אומר, אני קורא לזה רשת גגות, רשת חממות, בהחלט כן.
אורי מקלב: רק כדי לסבר את האוזן, בן ציון - - -
<בן ציון קבקוב: אני מזמין אתכם לטיול לאורך הגידול.
אורי מקלב: אבל רק שנדע, אם היינו לוקחים את החממה הזאת ומגדלים ירק אחד, נניח חסה.
<בן ציון קבקוב: נניח בזיליקום, ריחן.
אורי מקלב: לאיזה כמות של - - -
<בן ציון קבקוב: היינו מגיעים ל-10 טון בחודש.
אורי מקלב: שזה כמות שצורכים ב - - -
<בן ציון קבקוב: באדמה משתמשים לזה בכ-150 דונם.
<בן ציון קבקוב: אבל הבזיליקום הזה הוא שונה במהותו, אנחנו למעשה חממה יחידה בישראל, לדוגמה, שמגדלת בזיליקום כל השנה בלי נגיעות של לקשותית ומחלות.
<בן ציון קבקוב: בחורף די קשה לגדל בזיליקום מחמת הלחות הגבוהה, הוא משחיר, מקבל מחלות.
<בן ציון קבקוב: זו חממה שיוצרת כל השנה ומאפשרת כל השנה לגדל אותו.
<בן ציון קבקוב: והירק הזה, יש להבין, הוא שונה בטיבו ובאיכותו מירק אחר שאנחנו רגילים.
<בן ציון קבקוב: למרות הגידול בצפיפות עצומה של 60 צמח במטר רבוע, צפיפויות כאלה אנחנו לא מוצאים בטבע, מיד מביא לנו פן של הגנת הצומח, ועל זה אנחנו הצלחנו לבנות מנגנון מניעתי בפני החרקים, על ידי יצירת חסמים פיסיקליים בפני חרקים, החל ממיקום, אנחנו נמצאים לא בתוך שטחי גידול רגילים, הימצאות החרקים כאן נמוכה יותר, אנחנו לא צריכים להילחם בכמויות עצומות של חרקים, אנחנו נמצאים בגובה, רוב החרקים מעופפים בגבהים נמוכים, החממה סגורה ומסוגרת עם רשת נגד חרקים, גם בכניסת אוויר וגם ביציאה.
<בן ציון קבקוב: אף על פי שהחרקים לא נוהגים לעוף נגד זרם האוויר עדיין הצטרכו לבנות רשת ולעטוף את החממה גם מהצד השני על מנת לא להשתמש בריסוסים.
<בן ציון קבקוב: אנחנו מגדלים בתוך מצע סטרילי מבחינת החרקים, צמר סלעים שעובר טמפרטורה של 1,000 מעלות בתנור, אנחנו משתמשים בכלי מיוחד שהוא מכסחת חרקים, אתם רואים בֵּלְטוֹת כאן על עגלת השירות.
<בן ציון קבקוב: הוא שואב את החרקים, הלהבים שלו מסתובבים במהירות של מטוס, שמונה להבים עם זווית משתנה, שוברים ידיים ורגליים לחרקים, כל זה על מנת לא לרסס בסוף.
<בן ציון קבקוב: המדרכה הזאת נותנת גישה ישירה למשגיח הכשרות, לאיש ההגנה על הצומח, לכל צמח בשדה.
<בן ציון קבקוב: אנחנו מונעים התפשטות חרקים כמו אש בשדה קוצים על ידי כך שמסוגלים לזהות את הקן ולטפל נקודתית בלי צורך לרסס בסוף.
<בן ציון קבקוב: השילוב של כל השלבים האלה מאפשר לנו לגדל ירק למהדרין, וזה מהדרין מלידה, אפשר לאכול אותו מהשדה, מהדרין לא שטוף.
<בן ציון קבקוב: אין צורך לשטוף על מנת להגיע למהדרין בשימוש בתכשירים אורגניים על מנת לא להרעיל את הציבור ולא להכניס לאנשים רעלים.
<בן ציון קבקוב: הירק שונה במהותו משאר התוצרת החקלאית בכך שיש לו קליפה מאוד עדינה והוא סופג את הרעלים.
<בן ציון קבקוב: בואו נעבור ונסתכל על הבֵּלְטוֹת.
<בן ציון קבקוב: ביקשתי מעובד שלנו להפעיל את השואב.
<בן ציון קבקוב: כאן אתם יכולים לראות ולצפות בפעולת השאיבה של החרקים.
<בן ציון קבקוב: רוב החרקים עוברים במעגל החיים בשרשרת החיים שלהם שלב של זבוב.
<בן ציון קבקוב: אם אנחנו מצליחים לקטוע את השלב של הזבוב לא מקבלים רימות, ביצים וזיהומים נוספים.
<בן ציון קבקוב: כמובן זה מאפשר לנו לא לרסס בסוף.
אורי מקלב: מה אנחנו רואים פה?
אורי מקלב: מנטה אני רואה.
<בן ציון קבקוב: המערכת הזאת היא היחידה בעולם שהיא רב קצירית.
<בן ציון קבקוב: כאן אנחנו נמצאים מול החלקות שעברו מספר קצירות.
<בן ציון קבקוב: יש כאן תאריכים, ניתן לראות, השדה הדינמי הזה נוסע, מגיע עד הסוף, קוצרים את היבול ועגלת שירות מביאה תעלות גידול להתחלה וחוזרים על הקצירות האלה.
אורי מקלב: למה אתה קוצר אותם?
אורי מקלב: כדי לשבח את הירק?
<בן ציון קבקוב: מערכת השורשים מתפתחת, זה לוקח זמן, כדי לחסוך את הזמן ולהשתמש כל הזמן עם הצמחים שכבר התאקלמו במקום משתמשים בשיטה הזו.
<בן ציון קבקוב: הפעלנו את הרכבת הקלה הזאת לפני הירושלמים.
<בן ציון קבקוב: אתם רואים שניתנת כאן גישה ישירה ממש לכל צמח.
<בן ציון קבקוב: תחשבו בעצמכם, משגיח כשרות, איש הגנת הצומח, שצריך בשדה גידול לעבור 150 דונם, מי מסוגל לעקוב אחרי שטח כזה, מי מסוגל לעשות את המשטר הביקורתי?
<בן ציון קבקוב: כאן ניתן, הודות לצפיפות ולכלי הגישה הזה להגיע לכל צמח בשדה ולטפל בו נקודתית בלי לאפשר התפשטות של חרקים, מחלות וכו'.
<בן ציון קבקוב: כל זה חוסך צורך בריסוסים.
אורי מקלב: איזה צמח זה?
<בן ציון קבקוב: שיבא.
<בן ציון קבקוב: זה השיבא שעברה כך וכך קצירות.
<אלי בינג: בנצי, אתה קוצר מוכר, קוצר מוכר?
<בן ציון קבקוב: בדיוק.
<בן ציון קבקוב: נשתלה באוגוסט, כבר עברה קציר והולכת ונוסעת הלאה.
אורי מקלב: יש כאן גם זירוז של הגידול באופן משמעותי?
<בן ציון קבקוב: לא, באופן טבעי.
<בן ציון קבקוב: למעשה הצמח הזה, אני אוציא בעדינות את מערכת השורשים שלו.
<בן ציון קבקוב: אתם יכולים לראות את מערכת השורשים, היא יחסית צנועה וקטנה לצמח.
<בן ציון קבקוב: אל תשכחו שהוא כבר עבר קציר, הוא היה בגובה הרבה יותר גדול, הצמח נמצא בתנאים מאוד מועדפים, הוא לא צריך להתאמץ על מנת לשאוב את הנוטריינטים, כל זה מונגש אליו בסרט כניסה דק.
<בן ציון קבקוב: אתם יכולים להכניס את האצבע ולראות את גובה המים, מילימטר או שניים ספורים, זה חיסכון במשקל ובשימוש במים.
<בן ציון קבקוב: הצמח לא צריך להתאמץ, כל הנוטריינטים נגישים, לכן את מלוא כוחותיו הטבעיים הוא נותן לגידול של ביומסה ירוקה.
<בן ציון קבקוב: לכן אמרתי שהטכנולוגיה טובה ביותר לגידול של עלים ירוקים.
<בן ציון קבקוב: בתנאים המועדפים האלה הצמח משנה את היחסים הטבעיים שלו בין משקל שורש, גבעול, עלה, לטובת פיתוח עלווה.
אורי מקלב: בן ציון, זה שאלתי, במקום שלושה חודשים זמן הגידול שלו הוא חודש?
אורי מקלב: או שזה לא?
<בן ציון קבקוב: כ-35% פחות.
<בן ציון קבקוב: לדוגמה עירית אנחנו קוצרים כל שבועיים והיא חיה כאן שנתיים, שנתיים וחצי.
<אלי בינג: אתה משווק לבד?
<אלי בינג: יש לך מערך שיווק שלך?
<בן ציון קבקוב: עצמאית, כן.
אורי מקלב: יש לך את מס הכנסה.
<בן ציון קבקוב: מס הכנסה, אנחנו נתבע החזרים של שש שנים ממס הכנסה.
<בן ציון קבקוב: הרעיון כאן הוא לא לחסוך לעצמי, אלא ל - - - בשנות ה-60 של המאה הקודמת כנסת ישראל חוקקה חוק הבוילרים.
<בן ציון קבקוב: הבוילרים, שאנחנו מכירים על הגגות וזה חלק בלתי נפרד מהנוף הישראלי, הכנסת חוקקה חוק ומאז זה כשר, זה מותר.
<בן ציון קבקוב: אותו דבר חקלאות עירונית.
<אלי בינג: למה צריך חוק בשביל חקלאות עירונית?
אורי מקלב: תראה, קח ארנונה, למשל.
אורי מקלב: ארנונה, לא מכסים את ה - - -
<אלי בינג: לא, הוא אולי אומר שזה לא מספיק רווחי, אבל הוא טוען שזה לא עניין של הרווחיות אלא של - - -
<בן ציון קבקוב: לא, הרווחיות, דיברתי על עצמי שאין לי עניין כאן להרוויח או משהו.
<אלי בינג: לא, אני אומר, מה מונע ממך לפתוח עכשיו עוד כזה בעוד עשרות גגות?
<בן ציון קבקוב: כי הארנונה שחקלאי עירוני ישלם תהיה - - -
<אלי בינג: זאת אומרת הבעיה של הרווחיות, בגלל הארנונה.
<בן ציון קבקוב: - - - תהיה פי אלף גבוהה מארנונה של חקלאי רגיל.
אורי מקלב: זה חסם.
<בן ציון קבקוב: לי לקח ארבע שנים לשכנע את העירייה הנכבדה ולהיעזר על ידם, אבל אחר כך האוצר עצר את זה.
אורי מקלב: האוצר עצר את זה ואמר לו 'אתה לא יכול', כאן באופן טבעי אתה תקבל ארנונה של חקלאי, כמו ביתר החקלאות.
אורי מקלב: אומרים שהרשות המקומית הכירה בזה, אומר משרד הפנים ומשרד האוצר, 'לא, בתקינה לא כתוב דבר כזה, זה רק על האדמה', הוא ישלם פה ארנונה אפילו שזה שימוש בגג כמו של מפעל.
אורי מקלב: זה הופך את זה לחוסר כדאיות.
<קריאה: זה גם לא חוקי לבנות על גג היום בתל אביב, או לא משנה באיזה עיר דבר כזה, כי הפקח יבוא ויפרק את זה.
אורי מקלב: לא יודע, זה תחום אפור.
<קריאה: אתה צריך להגיש לוועדת התכנון והבנייה של העיר בקשה ועד שיאשרו את זה.
אורי מקלב: אני מניח שזה משהו בתחום האפור, אבל יכול להיות שאתה מחדד כאן עוד דבר, אם אתה היום תבוא ותבוא עירייה דווקנית או יועץ משפטי ויגיד 'אני מאוד תומך בפרויקט הזה, אבל לעשות חקלאות על גג זה שימוש ושימוש צריך אחוזי בנייה'.
<קריאה: אתה מוכר את זה, או לשימוש עצמי.
אורי מקלב: לא בטוח, לא יודע, אבל זו דוגמה מהתחום האפור, שצריך תקינה.
אורי מקלב: הדוגמה השלישית שיש פה זו הדוגמה של המים, הוא מקבל היום מכסה, אפילו שהוא משתמש ב-20% מהמים הוא מקבל מכסה לפי שטח שזה לא מספיק, הוא מקבל כאילו שזה שטח חקלאות רגיל וזה לא מספיק, המכסה שלו.
<בן ציון קבקוב: אם אני לוקח תוצרת שאני מגדל, סוחט את המיץ, אני מקבל יותר מאשר המכסה.
<בן ציון קבקוב: הבנתם את האבסורד?
<אלי בינג: רק כדי להבין, היום עם התנאים האלה, עם מכסת המים הקטנה ועם הארנונה הגבוהה וכל זה, אתה מצליח להיות רווחי או שמבחינתך זה פיילוט שאתה לא רווחי בו עד - - -
<בן ציון קבקוב: מבחינתי זה פיילוט לפיתוח והמשך פיתוח שלוקח הרבה שנים.
<בן ציון קבקוב: תחשבו, חקלאות רגילה התפתחה כל ההיסטוריה האנושית וזו חקלאות אחרת.
<בן ציון קבקוב: זה נראה אותו ירק, אבל יש כאן המון המון מומחיות והמון ידע.
<אלי בינג: אבל עדיין לא הבנתי את התשובה.
<אבנר כהן: כמה דונם יש פה, בן ציון?
<בן ציון קבקוב: 4 דונמים.
<אבנר כהן: במקום 150 של קרקע?
<בן ציון קבקוב: של הקרקע.
<בן ציון קבקוב: להפתעתנו הגמורה גילינו שהאזור של מישור אדומים טוב לחקלאות.
<בן ציון קבקוב: האזור הזה לא מנוצל לחקלאות.
<בן ציון קבקוב: אנחנו כאן נהנים ממזג אוויר מאוד מיוחד, יש לנו אוויר חם, מדברי, יבש, אבל לא כמו בערבה, שקל מאוד לצנן אותו, בלי אנרגיות ובחורף אין צורך לחמם.
<בן ציון קבקוב: אנחנו בחורף מגדלים כאן בזיליקום בלי חימום, בלי להוציא אגורה לחימום של החממה.
<בן ציון קבקוב: האזור הגיאוגרפי הוא טוב מאוד לחקלאות של חממות.
אורי מקלב: בן ציון, לאן אתה לוקח אותנו הלאה?
<בן ציון קבקוב: - - - צמח - - - מפקד תחנת המשטרה של מעלה אדומים בעמדת היכון.
<בן ציון קבקוב: נגיסה קטנה, בבקשה.
<קריאה: נגיסה קטנה ומסוכנת?
<בן ציון קבקוב: הפתעה מתוקה.
אורי מקלב: יש לך גם גת?
אורי מקלב: מותר לגדל גת היום או אסור?
<קריאה: זה מתוק.
<בן ציון קבקוב: ממתיק טבעי, אפשר לאכול גם את הפרחים למעלה.
<בן ציון קבקוב: מתיקות בלי - - - בגוף האדם, זאת אומרת אנחנו מרגישים את המתיקות אבל האינסולין לא מופרש בגוף, לכן אנשים סוכרתיים נהנים מזה ללא נזקים.
<קריאה: איך זה נקרא?
<בן ציון קבקוב: סטיביה.
<בן ציון קבקוב: מזה עושים את הממתיק המלאכותי.
<בן ציון קבקוב: נכון, אבל כשעושים את הממתיק המלאכותי בתהליך הייצור כל הסגולות הרפואיות אובדות.
<בן ציון קבקוב: לכן הדרך הבריאה והטובה ביותר זה לשים בסלטים, במשקאות, צמח ירוק.
<בן ציון קבקוב: הסטיביה, פועל נגד עששת, מייצב לחץ דם.
<בן ציון קבקוב: המקום הזה די מעניין.
<בן ציון קבקוב: התייחסות לנושא האנרגטי של החממה.
<בן ציון קבקוב: כמו שסיפרתי לכם, אנחנו נמצאים על גג, אתם יכולים לזרוק מבט ולהגיד לי איפה מכלי המים, איפה מאגרי המים.
<בן ציון קבקוב: אני לא יכול לשים חבית כבדה על הגג, לכן מצאנו לנכון לשלב את המרזב עם מאגר מים, הוא נמצא מאחוריי, הנה זה, מתפרס לכל האורך ומשקלו מתחלק ב-128 רגל של השולחן, קיבולת המכל הזה זה 5 קוב, 5 הקוב האלה מזינים דונם, 1,000 מטר, זאת אומרת כל צמח מקבל 50 cc בלבד.
<בן ציון קבקוב: מערכת קלה מאוד.
<בן ציון קבקוב: זאת נקודת הזרמת המים, בצד השני יש נקודות הזרמה צינוריות.
<בן ציון קבקוב: זאת אומרת מבחינה אנרגטית המשאבה צריכה להעלות מים לגובה של כ-40 סנטימטרים בלבד, בלי לחץ, לכן העבודה הזאת נעשית על ידי משאבה פשוטה של קילוואט והקילוואט הזה, שתי משאבות ושולחן נותנות חיים ל-44,000 צמח.
<בן ציון קבקוב: זאת אומרת משך הגידול, ההוצאות של האנרגיה הן זניחות ביותר.
אורי מקלב: בן ציון, את כל הדברים האלה אתם הפקתם באיזה מקום?
אורי מקלב: כל המצאה שלך - - -
<בן ציון קבקוב: לא, כל מה שאתם רואים כאן זה פיתוח שלנו, מערכת מודולרית שניתנת לפירוק.
<ענת לוי: רשום פטנט?
<בן ציון קבקוב: כן, ארבעה פטנטים, כל זה מעשה ידינו ופיתוח שלנו.
<בן ציון קבקוב: אין כאן שום חלק שמישהו יכול להצביע ולהגיד שזה העתקה של מישהו.
<בן ציון קבקוב: מערכת ראשונה ויחידה בעולם שהיא אוטומטית ורב קצירית.
<בן ציון קבקוב: אני מדגיש, רב הקציריות נותנת יתרון עצום.
<בן ציון קבקוב: צמחים חיים פה שנתיים וכל הזמן נקצרים ונוסעים שוב ושוב על השולחן.
אורי מקלב: זה אדמה?
<בן ציון קבקוב: לא, זה צמר סלעים.
אורי מקלב: וזה גם המצאה - - -
<בן ציון קבקוב: לא, זה חומר סטנדרטי איטלקי שאנחנו מייבאים ובלעדיו אי אפשר להגיע לרמה של כשרות מהדרין בלי ריסוסים.
<בן ציון קבקוב: זה חומר סטרילי מבחינת החרקים.
<בן ציון קבקוב: אנחנו לא מכניסים חרקים מבחוץ.
<בן ציון קבקוב: ברגע שמקבלים שתילים חיצוניים מכניסים עם כל שתיל כ-60 חרקים, שאיתם אחר כך צריך להתמודד.
<בן ציון קבקוב: תוך חודש צמח אחד גדול ומ-60 חרקים אנחנו מקבלים אלפים, קוצרים את הצמח, הקציר השני, עדיין מקבלים צמח אחד, אבל מהאלפים של החרקים כבר מקבלים מיליונים שאיתם צריך להתמודד וצריך לרסס.
<קריאה: צריך ללמד אותם לעשות חרקירי.
<בן ציון קבקוב: אנחנו עובדים אחרת, בשילוב של המנגנון המניעתי הזה, בלי לתת לחרקים להתפשט, אנחנו מבקרים את האוכלוסייה, מדכאים אותם.
<בן ציון קבקוב: לא הורגים, אלא מדכאים.
<בן ציון קבקוב: למה הדבר דומה?
<בן ציון קבקוב: יש כאן מספיק אשכנזים שמגרדים את החריין לפסח, כשמגרדים את החריין, חזרת, עומדים ונחנקים, אי אפשר לנשום.
<בן ציון קבקוב: אחר כך בשולחן אוכלים ונהנים.
<בן ציון קבקוב: דומה גם לסחוג, שכותשים את הפלפל, אי אפשר לעמוד לידו, אחר כך אוכלים ונהנים.
<בן ציון קבקוב: זו דוגמה למתן של תכשירים אורגניים ביישום מלא של 100%, מדכאים את החרקים, לא בא להם להתרבות בריכוזים כאלה גבוהים.
<שלום קוולר: אין חרקים שמועילים לצמחים?
<בן ציון קבקוב: אנחנו גם משלבים הדברה ביולוגית על ידי חרקים מיוחדים, שהם אוכלים את האחרים ועדיין הם מהסוגים הנשטפים, הם לא מזהמים מבחינה כשרותית.
<שלום קוולר: זה בעיה לשמור על השיפוע של ה - - -
<בן ציון קבקוב: אתה שמת לב לנקודה חשובה בהחלט.
<בן ציון קבקוב: התעלות נמצאות בזווית של אחוז וחצי, אין לקבל סחרחורת, זה באמת שיפוע, שיפוע מקובל שהמים זורמים וכל הרגליים של השולחן מתכווננות.
<בן ציון קבקוב: זה עדיין כלי פיתוח, אפשר למצוא זווית נכונה לכל תנאי מזג אוויר, לכל גידול.
אורי מקלב: מכון וולקני, אתם בדיון נפרד שם?
<אבנר כהן: החומר נקרא צמר סלעים?
<בן ציון קבקוב: כן, צמר סלעים, מאיטליה.
אורי מקלב: על מה לא הצלחת להתגבר?
אורי מקלב: על איזה דברים שאתה לא הצלחת, חוץ מעלינו, על הממשלה?
אורי מקלב: הכול הצלחת.
<בן ציון קבקוב: בהזדמנות זו אני קורא לחבר הכנסת היקר, אורי מקלב, לחוקק חוק שיפתח את התחום הזה לכלל ישראל, שהדברים האלה יהיו מוגדרים ומאושרים לכל אלה שיבואו בעקבותינו.
<אבנר כהן: יש רק פה?
<בן ציון קבקוב: חממה כזאת ייחודית בעולם קיימת רק פה.
<בן ציון קבקוב: השנה נפתחה חממה גדולה יותר בשטח של 6,700 מטר רבוע בשיקגו, בהשקעה של 35 מיליון דולר.
<בן ציון קבקוב: היא גדולה מאיתנו בגודל, אבל בריכוז האוטומציה והרובוטיקה עדיין פחותה מאיתנו.
<איילת חקמיאן: אתה מכרת להם את הרעיון?
<בן ציון קבקוב: לא.
<בן ציון קבקוב: הרעיונות עצמם קיימים, החוכמה זה היישום, האינטגרציה, כיצד אפשר ליישם את הדברים ואתם רואים שהזמן עובד גם נגדנו.
<בן ציון קבקוב: הבה נביא את הפינות הירוקות, פינות החמד האלה, לתושבי העיר, הבה נחזיר את האדמה לציבור.
<שלום קוולר: יש שיטה של גידול במים, על מים, במה היא שונה מהשיטה שלכם?
<בן ציון קבקוב: כמות המים.
<בן ציון קבקוב: מצע מים של 15 סנטים נותן לנו משקל של לפחות 150 קילו למטר רבוע ולכן היא לא ניתנת ליישום על כל גג.
<בן ציון קבקוב: אנחנו פיתחנו טכנולוגיה לכל עם ישראל, לכל בניין, לא לנקודות מסוימות, מבנה מסיבי, קונסטרוקציה חזקה, לא, אנחנו פיתחנו טכנולוגיה שמתאימה לכולם.
<בן ציון קבקוב: בגג ספציפי אפשר למצוא גם פתרונות אחרים, בהחלט.
<שלום קוולר: גם תקרת צלעות?
<בן ציון קבקוב: אפשר הכול.
<בן ציון קבקוב: אבל כאן החוכמה לייעל את הטכנולוגיה לתכלית יעילות.
<בן ציון קבקוב: הטכנולוגיה הזאת במקור פותחה על ידי נאס"א בשנות ה-50 של המאה הקודמת כאשר העולם עמד תחת צל של האיום של המלחמה הגרעינית ובנאס"א חשבו איך אפשר להציל את הגרעין האנושי בכוכב לכת אחר, במאדים.
<בן ציון קבקוב: במאדים אין אוויר לכן שאלת המפתח הייתה ליישוב המאדים, אם יצליחו לגדל ירקות כדי ליצור את האוויר לאסטרונאוטים, למתיישבים החדשים.
<שלום קוולר: חמצן, לא אוויר.
<בן ציון קבקוב: חמצן.
<בן ציון קבקוב: ולכן חברי נאס"א פיתחו את תעלות הגידול האלה.
<בן ציון קבקוב: תעלות הגידול האלה זה לא המצאה שלי, זה פיתוח של נאס"א לצורך יישוב המאדים.
<בן ציון קבקוב: לקחנו טכנולוגיה שטובה לחלל ויישמנו אותה על הגג.
<בן ציון קבקוב: תתרשמו מהצפיפות העצומה של 60 צמח למטר רבוע, צפיפות כאשר התעלות מרווחות.
<בן ציון קבקוב: אתם יכולים להסתכל, יש כאן מרווחים בין התעלות, ואתם יכולים לשער לעצמכם איזה חוכמה ואיזו מיומנות חייבים להיות כדי לגדל בצפיפות כזאת באפס חרקים, בכשרות מהודרת מן השדה, בלי צורך לשטוף, אפשר לאכול ממש מן השדה.
<בן ציון קבקוב: בלי ריסוס.
<איילת חקמיאן: אבל אם אתה יכול להסביר מה שהסברת לנו במשרד, חבר הכנסת מקלב הסביר לנו שהירק היום, הריסוס, גם אם שוטפים את זה עם סבון, אתה הסברת שזה - - -
<בן ציון קבקוב: מערכת הכשרות הרגילה יוצאת מהצורך לשטוף את הירק במרכזי אריזה, בבתי אריזה, ואז שטיפה בתוך אמבטיות עם זרם נגדי, עם בועות, עם כלור, והייבוש אחר כך בצנטריפוגות פוגע באורך החיים ובאיכות הצמח.
<בן ציון קבקוב: ברור שאם לוקחים ירק עדין ודק, שוטפים אותו עם כלור, אז מה נשאר?
<איילת חקמיאן: אבל הסברת לנו שהריסוס נשאר.
<בן ציון קבקוב: והריסוס עדיין נשאר, כי זה נספג, ירק זה 88% מים.
<שלום קוולר: מה הצורך לשלוט באור השמש?
<שלום קוולר: בקרני השמש?
<בן ציון קבקוב: אנחנו מפתחים טכנולוגיה זולה ביותר, לא משתמשים בתוספת תאורה.
<בן ציון קבקוב: כדי לייעל אנחנו משתמשים בפתרונות אחרים מכניים, כיצד אפשר בכל שטח לקבל פי שלושה יותר תוצרת חקלאית.
<שלום קוולר: וזה אור אולטרה סגול שאתם טוענים אותו ביום?
<שלום קוולר: זאת אומרת תאים סולריים?
<בן ציון קבקוב: לא, אין כאן תאים סולריים.
<בן ציון קבקוב: אפשר להתרשם מהחסה הבגירה, לקציר.
<בן ציון קבקוב: זה צמח בוגר, אתם יכולים להתרשם מהגודל של הצמח וממערכת השורשים, נקייה, לבנה וקטנה, צנועה ביותר.
<בן ציון קבקוב: מלוא כוחותיו הטבעיים הצמח ניצל לגידול של ביומסה ירוקה.
<בן ציון קבקוב: אתם מוזמנים להתרשם.
<בן ציון קבקוב: עכשיו זה מר כמו מרור.
<ענת לוי: למה?
<בן ציון קבקוב: כשהצמח חי הוא מגן על עצמו מפני החרקים, לכן הוא מר, לכן אנחנו משתמשים למרור בחסה.
<ענת לוי: באמת לא הבנתי אף פעם למה, כי זה לא מר.
<בן ציון קבקוב: כי פעם, כשנקבעה ההלכה, היו אוכלים ככה מהשדה, צמח חי.
<בן ציון קבקוב: כשהוא חי הוא מר.
<ענת לוי: ואחר כך הוא בעצמו - - -
<בן ציון קבקוב: נכון, אז אנחנו עדים לשינויים שאנחנו חווים גם בפן ההלכתי וגם באורח החיים שלנו.
<שלום קוולר: כשהוא חי הוא מר וכשהוא מת הוא - - -
<בן ציון קבקוב: נכון, הוא מת.
אורי מקלב: עוד כמה זמן הוא מוכן?
<בן ציון קבקוב: הוא מוכן מיידית.
אורי מקלב: הוא כבר לשיווק?
<ענת לוי: כמה זמן לוקח לזה להפוך למתוק?
<בן ציון קבקוב: חצי שעה.
<בן ציון קבקוב: מרגע שאני עוקר את השורשים.
<ענת לוי: למשל החסה שבבית, לפעמים חסה בבית היא מרירה, איך אפשר לגרום לה - - -
<בן ציון קבקוב: אי אפשר.
<בן ציון קבקוב: אם היא מרירה בבית זה או זן או תנאי גידול.
<בן ציון קבקוב: ואתם עדים למקום עבודה מעוצב של החקלאי העירוני, עבודה בגובה מותניים, קל מאוד, השדה בא לחקלאי, לא צריך להתכופף.
<בן ציון קבקוב: למעשה זו עבודה של היי טק, של פקיד עירוני, קרובה לבית, אפשר לעלות במדרגות, למכור באותו מקום, להנגיש את התוצרת לתושבי האזור.
<יאיר אייפרמן: אבל אם אתה רוצה לקצור משהו שנמצא באמצע הוא לא מגיע.
<בן ציון קבקוב: אין צורך, אנחנו קוצרים פה.
<יאיר אייפרמן: נכון, הכול מתוכנן ככה ש - - - גידול שגדל שסיים את הגידול שלו שם?
<בן ציון קבקוב: לא, המערכת מתוכננת שגידול כל שולחן, כל מסוע אמור לגדל זן אחד.
<בן ציון קבקוב: זה שעברנו ליד הרבה זנים זה אילוצים של המציאות.
<בן ציון קבקוב: רשת השיווק מבקשת מאיתנו מגוון מוצרים, סל מוצרים, אז יש לנו רק ארבעה שולחנות ו-25 צמחים אז אנחנו מחלקים אותם לחלקות קטנות.
<יאיר אייפרמן: אז אתה צריך להגיע לאמצע.
אורי מקלב: וזה ממשיך עכשיו לגדל אותו - - -
<בן ציון קבקוב: לא, החסה עצמה לא ממשיכה, כי ביבול השני היא תהיה מרה מרה.
<בן ציון קבקוב: עם חסה אנחנו לא משחקים, אבל רוב הגידולים האחרים כן, הם רב קציריים.
אורי מקלב: אתה מחזיק מומחה חקלאות?
<בן ציון קבקוב: לא, אני והצוות שלנו למעשה דוגמה לכך שתושב העיר, הודות לד"ר גוגל, הודות למידע הפתוח באינטרנט, יכול ומסוגל וחייב ללמוד מקצוע חדש, חקלאי עירוני, להתנסות על בשרו.
<בן ציון קבקוב: זו גם חוויה וגם חובה וזו גם אפשרות.
אורי מקלב: לא גדלת בסביבה חקלאית?
אורי מקלב: לא ההורים שלך לא חקלאים והסבא לא היה חקלאי?
<בן ציון קבקוב: שום רקע.
אורי מקלב: בבקשה, אנחנו כאן מחזיקים חסה אמיתית, שאנחנו אוכלים מזה כמרור.
<איילת חקמיאן: אז בבתי הספר יש אזורים - - - יש בית ספר ששם הם לומדים, יכלו לעשות את זה על הגג.
<בן ציון קבקוב: בהחלט כן.
<בן ציון קבקוב: ובצהריים לאכול ממה שהילדים גידלו, אחר הצהריים, אחרי הלימודים.
<בן ציון קבקוב: בית הספר הופך למקום שמושך את הילדים, הם לא צריכים להסתובב ברחוב.
<איילת חקמיאן: הם לומדים תזונה בריאה - - -
אורי מקלב: סיפר בן ציון שהוא לא חקלאי מטבעו, לא גדל במקום חקלאי, לא ביישוב חקלאי, לא הוריו ולא סבו, והנה הוא נהיה חקלאי לבד.
<אלי לב: דרך אגב, בנצי, אתה דיברת בפקולטה לחקלאות כדי שהם יכניסו את זה לתכנית הלימוד שלהם?
<בן ציון קבקוב: לא, לא נעזרנו.
<אלי לב: לא, מבחינה זאת שילמדו את זה.
<בן ציון קבקוב: אני פונה לכולם, גם לשה"מ, שירות הדרכה מקצועי, אני פונה אליהם ומזמין ומבקש, בינתיים שיתופי פעולה בפועל לא יצאו עם אף אחד.
<אלי לב: למה?
<אלי לב: איך אתה מסביר את זה?
<בן ציון קבקוב: רבותיי, יש לנו בצוות את צבי.
<בן ציון קבקוב: צבי, ספר קצת על עצמך.
<צבי הלברכט: אני עובד בגינות קהילה בישראל, שעושים חקלאות עירונית.
<צבי הלברכט: הנה, אפילו למדתי ממך משהו.
<בן ציון קבקוב: היו לי אורחים, קבוצת ילדים בגיל 7-8 שרובם לא רגילים לאכול ירק.
<בן ציון קבקוב: יתרה מזו, היו ילדים עם הפרעות מסוימות, שנגעלים מכל דבר ירוק.
<בן ציון קבקוב: אחרי ביקור בחממה וטעימה מהשדה ההורים התקשרו ואמרו שהילדים אפילו משנים את ההרגלים וכן מוכנים לאכול את הירק.
<בן ציון קבקוב: יש לנו תכנית מסוימת להפעלת ילדים, נותנים להם תמונות, מבקשים למצוא ירק מסוים וכשהם מוצאים - - -
<שלום קוולר: איך קנביס רפואי גדל פה?
<בן ציון קבקוב: מצוין.
<בן ציון קבקוב: עד היום בלשי משטרה פעמיים בחודש באים לבקר, לבדוק.
<בן ציון קבקוב: אף אחד לא מסוגל להאמין שאנחנו לא מתעסקים עם זה, המטרה היא לגדל ירק ולהנגיש, אני קורא לזה מהפכה חקלאית ב', החברה האנושית השתנתה והחקלאות באה בעקבותיה.
<קריאה: - - - אתם עושים משהו בעניין?
<בן ציון קבקוב: יש לנו מתקן גם לבתים פרטיים, אבל אין זה מטרת הביקור של הוועדה הנכבדה, מטרתנו לעזור לקבוע מדיניות ולתקן תקנות כדי לפתור - - -
<קריאה: הוא איש פרטי, הוא לא יכול לקדם את זה - - -
<בן ציון קבקוב: אנחנו לא מדברים על יוזמות פרטיות קטנות, אלא משתדלים לפתח ראייה מדינית לכל התחום הזה.
<קריאה: אם הוא יפרסם באופן פרטי, יהיה לחץ של ציבור.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם שתירס, קלחים של תירס, קשה מאוד היום לקבל כשרות עליהם, במיוחד אחרי שפינו את גוש קטיף, מאז בכלל מאוד מאוד קשה, מדוע?
אורי מקלב: אנחנו לא יודעים, אבל בתירס, בין הגרעינים יש חרקים ולא מעטים מהם שחורים ואנחנו לא רואים אותם, אבל הם קיימים.
אורי מקלב: קשה, גופי הכשרות לא נותנים כשרות.
אורי מקלב: השנה, אחרי הרבה מאמצים, לא גופי הכשרות, מישהו שנותן הכשר לבד, הרב - - - נתן הכשר, ואחרי שהוא שם מסננים ומסננות והשקיעו בחממה הרבה, פעמיים הוא הצליח, בשני יבולים, ובסופו של דבר יצאו לשוק בכמות מאוד מאוד קטנה, קצת שיווקו את זה, והשאר, אני דיברתי איתם, הם ביקשו ממני לדבר איתו, הוא אומר 'לא הצלחתי לייצר.
אורי מקלב: בסופו של דבר כמה שניסיתי וכמה שהשקעתי', שם התירס עלה לקילו הרבה יותר מהמחיר בשוק, אולי פי שניים, פי שלושה, בגלל ההשקעה.
אורי מקלב: פעמיים בקושי בקושי הוא הצליח להוציא, בגלל התמודדות עם חרקים.
אורי מקלב: חרקים זו שאלה של כשרות, אבל זו גם שאלה לא רק של כשרות, הכשרות מדברת על חרקים, אבל זה אומר שיש חרקים שמצויים בתוך הירק.
אורי מקלב: הרב אפרתי זו כשרות שמקפידה מאוד, קפדנית מאוד מאוד, אמרתי לו 'זה לא חוכמה לתת על מקום כזה כשרות, החוכמה במקומות אחרים'.
אורי מקלב: זה שכמעט לא צריך להתמודד עם חרקים, להגיע לרמת כשרות שאפשר להגיד מאת אחוזים, מעבר ליתרונות שלא צריך לשטוף את זה, גם הכשרות של החרקים, הם כותבים על זה והם גם דורשים, צריך שטיפה, כאן השטיפה היא עם חומרים, על פי רוב זה לא מים, זה מאבד מאיכות הירק, מהתועלות, מחיי המדף שלו ובמקרה הזה יש לזה גם יתרונות וודאי שהיתרונות האחרים הם יתרונות לא מעטים.
אורי מקלב: הרב קופולוביץ', אתה רוצה להגיד משהו?
<אהרון קופולוביץ': זה נכון ולא נכון, כי יש גם חרקים שמגיעים מהאוויר, יש חרקים שנוצרים ממים ודברים שלא רואים אותם בחממות הרגילות.
<אהרון קופולוביץ': דווקא בגלל המים כן אפשר לראות אותם.
<אהרון קופולוביץ': היתרון הגדול פה שאנחנו יכולים לבדוק אותם מהתחלה, כל הזמן, אנחנו יכולים לקחת ממש שתילים עם צמר הסלעים, להביא אותם לפה, לבדוק אותם פה ואז אנחנו נדע ממה להיזהר הלאה.
<אהרון קופולוביץ': אם יש משהו, הם יכולים לזרוק אותו, מה שאין לך באדמה.
אורי מקלב: תסביר קצת, תרחיב.
<אהרון קופולוביץ': אם גדלים אצלך באדמה דברים, לפעמים אתה לא יכול לראות אותם כי הם מסתתרים למטה או כאלה דברים.
<אהרון קופולוביץ': פה פשוט אנחנו לוקחים שתילים מפה, אנחנו עובדים מהרגע שהוא מתחיל, כל הזמן, אנחנו מלווים אותו עד הקציר ואחרי הקציר, שזה היתרון הגדול.
<בן ציון קבקוב: וזו נקודה מאוד חשובה, העבודה שלנו היא מול מערכת כשרותית, זה לא מול אלא ביחד.
<בן ציון קבקוב: למעשה הרב אהרון משמש עיניים שלנו כמגדלים בשדה.
<בן ציון קבקוב: הוא בעצמו רוכב גם על העגלה ונותן לנו השגחה צמודה לכל אורך הגידול, החל מההנבטה.
אורי מקלב: זאת אומרת אם אתה מגלה חרק מסוים איך אתה מתנהג איתו?
<אהרון קופולוביץ': השאלה היא בן כמה הוא ואיך קוראים לו, יש חרקים שאנחנו יודעים שברגע ש - - -
<ענת לוי: יש חרקים כשרים?
<אהרון קופולוביץ': לא חרקים כשרים, אבל חרקים שיירדו ברגע שמתחילים לעבוד, הם נופלים או כשאנחנו עושים טיפת לחץ אוויר או משהו - - -
אורי מקלב: ואתם - - -
<אהרון קופולוביץ': אנחנו בודקים את זה בכזו רשת.
<אהרון קופולוביץ': זו רשת של 110 מש, את הצמח מנפים ב-70, 50-70, זה 110, אי אפשר ל - - -
אורי מקלב: זה ממש נראה אטום.
<אהרון קופולוביץ': כן.
<בן ציון קבקוב: עין אדם לא מסוגלת לראות את החורים.
<אהרון קופולוביץ': זה פי 400.
<בן ציון קבקוב: הרשת שאתם רואים כאן זו אותה רשת.
<אהרון קופולוביץ': החרק הזה כמעט עובר אותה.