GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אהרון קופולוביץ': זו הרמה שאפשר להגיע פה של הבדיקות.
<בן ציון קבקוב: עשירית מילימטר.
אורי מקלב: ואיך אתה רואה אותו?
אורי מקלב: כשאתה עובר על המשטח מה אתה רואה?
<אהרון קופולוביץ': רק עם זכוכית מגדלת.
<אהרון קופולוביץ': כל אחד לוקח את הזכוכית ושולחן אור, רק ככה.
<ענת לוי: מי יודע כמה כאלה אכלנו.
אורי מקלב: כפי שידוע, כשרות מגיעה גם מדברים אחרים.
אורי מקלב: מה זה רמת כשרות?
אורי מקלב: אנחנו יודעים שנטילת הידיים לפני אוכל, זה בא באמת להגיד על ניקיון, זה חלק מהדברים.
אורי מקלב: אנחנו גם לא יודעים, אולי מקור השחיטה זה לא ללא סיבה, מקור השחיטה הוא למנוע צער בעלי חיים, זה המקור של השחיטה ואז צריך הקפדה, שהסכין תהיה חלקה, בלי שום פגימה, הפגימה לא שירתה את צער בעלי חיים בגלל שהם מרגישים אותה.
אורי מקלב: מכאן זה מתחיל וכאן זה נגמר, כל ההלכות בנויות על תשתית שלא יהיה צער בעלי חיים.
אורי מקלב: עד היום, כמה שניסו, לא הצליחו להפריך את זה ולסתור את התפיסה הזו.
אורי מקלב: כל אחד יכול להגיד משהו אחר, אבל זו התפיסה שקיימת כבר הרבה שנים.
אורי מקלב: היה רב שהיה צריך להתווכח עם השלטון, 'איך אתה יודע שבאמת זה מונע צער בעלי חיים?
אורי מקלב: ' אז הוא אמר 'דבר אחד, מי שברא ומי שיצר אותם אמר גם איך לשחוט אותם ואיך הם מרגישים, לכן אני מאמין'.
אורי מקלב: לי הכי קל, מי שמאמין בזה יודע שהכול - - - מי שברא את זה גם נתן את התרופה בצורה הכי חלקה.
אורי מקלב: בדקו את זה, לא מרגישים בזמן שחותכים.
אורי מקלב: הדברים האלה הם שאלה של ניקיון ובריאות וכמובן לכן אנחנו גם מקפידים.
אורי מקלב: אני מבין שאלה דברים, כל מה שנמצא בשטח האדמה זה כבר התמודדויות קשות ואחרות לגמרי, לא ברמות האלה בכלל.
<אהרון קופולוביץ': זה יותר קשה, גם הריסוס שם הוא הרבה יותר.
<בן ציון קבקוב: כאן למעשה נפגשים שני תחומים, עירוניות וכשרות והחקלאות.
<בן ציון קבקוב: ברור שבגידול במרחב עירוני אף חקלאי לא ירשה לעצמו לרסס ולהרעיל את השכנים, מה שאין כן היום במצב שהחקלאות מרוחקת מעין של הציבור במאות קילומטרים, הציבור לא מסוגל לעקוב בפועל על מה חקלאי פרטני עושה בחלקה שלו.
<בן ציון קבקוב: החקלאות עירונית, היא תהיה הרבה יותר נקייה, הרבה יותר בריאה, הרבה יותר זהירה לתוצרת שאנחנו מכניסים לפה.
אורי מקלב: אנחנו נעשה ישיבת סיכום.
<בן ציון קבקוב: מישה, תוכל להביא לנו דוגמאות של התוצרת?
<קריאה: מה זה העלים האלה?
<בן ציון קבקוב: זה קייל, כרוב שמשרד הבריאות ממליץ לציבור הודות לריכוז ויטמין סי.
<בן ציון קבקוב: אלה דוגמאות של התוצרת שלנו.
<בן ציון קבקוב: זה מה למעשה מה שצריך לחפש ב - - -
<קריאה: אבל את החסה הסינית, איך אני יכולה למצוא אותה?
<קריאה: רק בתוך פלסטיקים, נכון?
<בן ציון קבקוב: התעודה של גלובלגאפ, בלי התעודה הזאת אי אפשר להכניס תוצרת לשום תוצרת אירופאית.
<בן ציון קבקוב: אנחנו לא מוכרים לחו"ל, אנחנו מוכרים הכול לישראל, אבל עדיין מנהלים את הפרוטוקול הגידולי, הבינלאומי שהוא דוגל בעיקרון של השקיפות.
<בן ציון קבקוב: כל חממה משדרת לאינטרנט במצלמות וידיאו 24 שעות.
<בן ציון קבקוב: על המדבקות שלנו כאן
<בן ציון קבקוב: יש מספר בינלאומי תואם לתעודה עם מספר רץ, לפיו אפשר לקבל באינטרנט מידע מלא, החל מהזרע, איפה נרכש הזרע, איזה טיפולים עבר הצמח, מי כתב, מתי.
<בן ציון קבקוב: כל ההיסטוריה שקופה.
<בן ציון קבקוב: אנחנו מנהלים את הפרוטוקול הזה על מנת להראות לציבור עד כמה הטכנולוגיה טובה, ידידותית ושקופה.
<בן ציון קבקוב: בעצמנו אנחנו לא נהנים מכך.
<ענת לוי: תמיד החקלאים מתלוננים שיש פער גדול בין מה שהם מרוויחים לבין מה שמרוויחים ה - - -
<בן ציון קבקוב: בהחלט.
<בן ציון קבקוב: זה גם נכון לגבינו ועל מנת לשנות זאת צריך לפתוח את התחום לתחרות ולהולכים בעקבותינו על מנת שהתוצרת הזאת תימכר בתוך השכונה.
<בן ציון קבקוב: רק מכירות ישירות ללקוח יכולות לבטל את הגוף האמצעי שמרוויח אלפי אחוזים על גבי האיכר.
<קריאה: אתם רווחיים?
<בן ציון קבקוב: אנחנו רווחיים מבחינה מסוימת, אבל עדיין אנחנו מוציאים סכומי עתק על - - - (בישיבת הסיכום)
אורי מקלב: בוא תגיד לנו את החסמים שיש לך, מה שאתה דורש מאיתנו.
אורי מקלב: בסך הכול לא באנו לכאן, מאוד נהנינו, זה כמעט טיול נחמד - - -
<אלי לב: אולי באמת, כמו שהיושב אמר, אולי רק תגיד לנו מה הציפייה שלך, איזה - - -
אורי מקלב: מה אתה רוצה מאיתנו.
אורי מקלב: אני אומר, היה מאוד נחמד, היה מרתק ומשכיל מאוד, אבל לא באנו לכאן לסיור, באנו לכאן לסיור עבודה, לראות במה אנחנו יכולים לקדם את הנושא, איפה אנחנו יכולים - - -
<בן ציון קבקוב: קודם כל יישר כוח גדול לחבר הכנסת, הרב אורי מקלב, שלקח על עצמו לקדם את הנושא, גם בתוך הוועדה וגם בכנסת.
<בן ציון קבקוב: מה שאנחנו מבקשים ולמעשה דורשים בשם רבים שנכנסים לתחום של חקלאות עירונית וגם חקלאות עירונית יצרנית זה לתקן תקנות, לפתוח את התחום הזה מבחינה חוקית וסטנדרטית לכל הבאים בעקבותינו.
<בן ציון קבקוב: כיצד מחוקקים חוק, אינני יודע, זה למעשה המומחיות שלכם.
<בן ציון קבקוב: אנחנו יכולים לתת פרטים טכניים, דרישות, לספר על החסמים בהם נתקלנו על מנת שהחוק יוכל לתת התייחסות ופתרון לזה.
<בן ציון קבקוב: החוק הזה בעינינו חייב לא רק לתת פתרונות אלא גם לאמץ את הרעיון, לאמץ את החזון ולעודד את הציבור ללכת ולפתח חקלאות עירונית.
<בן ציון קבקוב: אני גורס שמדובר במהפכה חקלאית ב'.
<בן ציון קבקוב: החברה האנושית עברה ממקומות מגורים קרובים לגידולי מזון, לתוך הערים.
<בן ציון קבקוב: עכשיו החקלאות הולכת בעקבותינו.
<בן ציון קבקוב: אנחנו עומדים מול תהליך היסטורי חדש שצריכים לתת התייחסות אליו וצריכים לפתוח את התחום הזה מבחינת תקינה.
<אלי בינג: כל פעם שאתה אומר תקינה, תנסה לפרוט את זה.
<אלי בינג: מה שאני הבנתי במהלך הסיור שזה ארנונה ומים, יש עוד נושא?
<בן ציון קבקוב: לא ולא.
<בן ציון קבקוב: יש לנו במדינת ישראל חוקים מעניינים, כמו חוק צלילה.
<בן ציון קבקוב: אתה מכיר עוד מדינה שיש בה חוק צלילה?
<אלי בינג: למה צריך חוק?
<בן ציון קבקוב: למה צריך חוק צלילה?
<בן ציון קבקוב: בטיחות.
<בן ציון קבקוב: לדוגמה חממה עירונית, אם אתה תשים על הגג של הבניין חממה רגילה, שמיועדת לתנאי שטח, קרקע, והפן הבטיחותי שם לא נלקח בחשבון כמו שצריך על הגג של הבניין, היא לא נבנתה להתמודד עם גשם, שלג, רוחות חזקות וכו', אז אתה מסכן את הציבור.
<בן ציון קבקוב: זה מדובר בסטנדרט בתקינה.
<בן ציון קבקוב: כל הדברים האלה צריך להתייחס אליהם.
<בן ציון קבקוב: למה צריך תקינה לבוילרים?
<משה ארד: אני נציג הבעלים של החברה.
<משה ארד: להוסיף על הדברים שלך.
<משה ארד: הבעיה שאנחנו נתקלים בה כרגע בעיקרון זה שאי אפשר היום בנתונים שיש מבחינת תכנון, תכנון עיר, כשמייעדים שטח למשהו, אי אפשר לשנות אותו בקלי קלות וגם נתקלנו בבעיה שלא מכירים דבר כזה שמבנה אחד יהיה בעל מספר ייעודים.
<משה ארד: המבנה הזה מיועד לתעשייה, למעשה, או לתעשייה קלה.
<משה ארד: ברגע שהוספנו את החממה למעלה ומבחינת משרד החקלאות זה מוגדר כחקלאות, לא יודעים איך לאכול את זה.
<אלי בינג: איפה, מי לא יודע איך לאכול את זה?
<אלי בינג: תסביר.
<משה ארד: אני אתן לך דוגמה.
אורי מקלב: הרשויות המקומיות.
אורי מקלב: למשל, היום באנרגיה מתחדשת, איך נקראים כל הקולטים?
אורי מקלב: יש לך כיכר מסביב לדבר הזה.
אורי מקלב: איך קוראים ללוחות האלה?
<אלי בינג: גגות סולריים.
אורי מקלב: זה בא לחקיקה, גם בנושא ארנונה, גם בעצם הכרה בתקינה, מה זה דורש.
אורי מקלב: כדי שאדם יוכל לה - - - מגיעה קבוצת תושבים, דיירים בבניין, או יזם, הוא רוצה את האנרגיה הירוקה, 'קראתי על זה בעיתון, ועדת המדע סיירה במקום', הוא אומר 'זה יכול להיות משהו מעניין, איך אני עכשיו - - - ', הוא בא לוועדת התכנון, מסתכלים עליו כמו על - - - אני רוצה ל - - - מה אני עושה?
אורי מקלב: התושבים עצמם, מה הם צריכים בשביל זה?
אורי מקלב: אף אחד לא מכוון אותם, אף אחד לא מתעל אותם לכיוון מה ההגדרה של הדבר הזה, מה מותר, מה אסור, מי מאפשר, מי לא מאפשר, האם צריך לאפשר, מה כן צריך לאפשר?
אורי מקלב: לא מכוונים אותך לשום דבר, זה נמצא כמשהו באוויר ולא משהו ש - - -
<משה ארד: בצו הארנונה, למשל.
אורי מקלב: ואחרי זה יש לנו את הבעיה של המים, נושא של ארנונה, עצם הרישוי.
אורי מקלב: יכול לבוא מהנדס עיר באיזה מקום ויגיד 'שמע, אני לא יודע, אני לא מכיר דבר כזה, אני לא מאשר, אני אוסר את השימוש'.
אורי מקלב: אף אחד לא ישקיע אם הוא יידע שמישהו יום אחד יבוא ויגיד לו לא להשתמש בדבר הזה.
<משה ארד: רק סליחה, אדוני, אני מבקש רק דבר אחד.
<משה ארד: זה לא יכול להיות פתרון של חוק עזר מקומי, עירוני, זה צריך להיות פתרון כלל ארצי שיסדיר את העניין הזה ולפיו יפעלו כל הרשויות ולא להיפך.
<משה ארד: אנחנו פה קיבלנו כתף מאוד חמה מהמועצה, אבל זה לא הסתייע, מכיוון שאין לנו מלמעלה - - -
אורי מקלב: הם נעצרו, בשלב מסוים הם נעצרו, הם לא יכלו לאשר ומשרד האוצר ומשרד הפנים במקרה הזה עצר אותם.
<משה ארד: שניהם.
<משה ארד: את צו הארנונה לא אישרו, לא המנכ"ל הזה ולא המנכ"ל הזה.
אורי מקלב: הם גם לא מבקשים באיזה שהוא אקסטרה, הם לא מבקשים לקבל דברים שלא מגיע.
אורי מקלב: שינוי ההגדרה לפי המצב בשטח.
אורי מקלב: אם היינו עכשיו מבקשים איזה הכרה והיינו רוצים איזה עידוד על משהו ובמקרה הזה לפטור אותנו ממשהו, אבל אין חולק שהמקום הזה הוא עכשיו שטח חקלאי.
אורי מקלב: נכון שהוא לא מוגדר כשטח חקלאי, אבל - - -
<משה ארד: מבחינת משרד החקלאות כן, אבל מבחינת הסיווג - - -
אורי מקלב: כן, אבל מבחינת החישוב, הסיווג.
אורי מקלב: זאת אומרת אין לנו ויכוח על הדברים האלה, אנחנו לא מבקשים משהו שהוא לא קיים, לתת איזה פריבילגיה, אנחנו מבקשים רק להתאים את מה שעושים פה למציאות הקיימת, לחקיקה, שהיא ישנה.
אורי מקלב: בן ציון, הייתי מחלק את העבודה ככה.
אורי מקלב: יש מישהו שרוצה להוסיף?
אורי מקלב: משרד החוץ, רוצה להוסיף משהו בעניין הזה?
<אלי לב: עוד פעם, מההיבט שלנו זה בהחלט דבר מעניין, השאלה איך אנחנו מקדמים את זה דרך השגרירויות שלנו, כי יש פה שני חלקים, יש פה את התוצרת עצמה, שאני מניח שלא מדובר פה על יצוא, אלא מכירה לשוק המקומי, ויש פה את הקונספט.
<בן ציון קבקוב: והטכנולוגיה, מדובר כאן בטכנולוגיות.
<אלי לב: זה דבר שאנחנו צריכים לבדוק איך עושים את זה.
<אלי לב: באופן טבעי יש את הירידים החקלאיים בעולם, אני לא יודע אם אתם מציגים את הטכנולוגיה בעולם או לא, אם הנושא של שיווק בחוץ לארץ הוא חלק מהאסטרטגיה שלכם, אני לא יודע את הדברים האלה, אבל אולי אחר כך - - -
אורי מקלב: אתה אמרת, זה לא שלב של לשווק את הירקות, לשווק את הרעיון, בזה אנחנו צריכים לעניין את האנשים, לפתוח את השווקים, לחשוף את העניין כדי שאנשים יבואו ויתעניינו.
אורי מקלב: בדרך שאל אותי אביאל, בצדק, 'מה?
אורי מקלב: אנשים בעולם לא יודעים שקיים דבר כזה?
אורי מקלב: ' האם אלה שבנו את המודל בשיקגו, הם מתחרים לנו או שהם לא ידעו שאפשר לייעל את זה הרבה יותר?
אורי מקלב: שני הדברים יכולים להיות, יכול להיות שהם מתחרה, אנחנו מפסידים פה באמת ידע והמצאות ופיתוחים בלתי רגילים, חדשניים מאוד, מועילים מאוד ובעלי משמעות מאוד מאוד גדולה ואנחנו גוררים רגליים, כפי שקורה בהרבה דברים.
אורי מקלב: יש לנו חומר אנושי מעולה, אנשים שחושבים, אנשים שממציאים, יש להם דחף פנימי בעניין הזה, אבל כשמגיע שלב היישום אנחנו נתקלים באיזה קיבעונות כזו וכל אחד, מי שלא בעניין ולא מוטל עליו, אז הוא מתנער מהעניין.
אורי מקלב: לכן אני חושב שכאן המקום לשלב את כל הכוחות ביחד ולקדם את הדבר הזה, שמיותר להגיד את התועלות ואת היתרונות שיש בזה, בכל היבט שאתה רק לוקח אותו.
אורי מקלב: בכל היבט.
אורי מקלב: אני עוד לא מצאתי חיסרון לפרויקט הזה, אלא מכל היבט, מקומי, ארצי, בינלאומי, מכל החסכונות, כלכלי ולא כלכלי, בריאותי.
אורי מקלב: אין דבר שהוא לא נותן בזה מקפצה ושדרוג מאוד גדול ואנחנו כאן מסתכלים על עצמנו, אני שואל את עצמי, רגע, הכול כל כך טוב, כל כך הרבה שנים זה כבר קיים, יחטפו לנו את זה, בשלב מסוים נמצא שמישהו אחר עשה את זה ואנחנו נישאר עם ידע ועם דבר שהוא שווה זהב ואנחנו לא מנצלים אותו ושמים עליו חסמים ולא מקדמים אותו.
אורי מקלב: לכן הייתי רוצה בעניין הזה לעשות חלוקת עבודה.
אורי מקלב: הייתי מבקש ממשרד הפנים, אתה נמצא פה, לעשות ישיבה עם האנשים הרלוונטיים בתוך המשרד, אנחנו נעשה ישיבת עבודה אחר כך לסיכום.
אורי מקלב: לראות איך ההתייחסות, מה הדרישה לגבי השינוי בסיווג של הארנונה, שזה הדבר המרכזי בנושא משרד הפנים.
אורי מקלב: באוצר, יש את החלקים של מה אנחנו רוצים לעשות בשילוב עם משרד הפנים בנושא הארנונה.
אורי מקלב: נושא של מכסות המים, לא הגיע האיש של התשתיות.
<משה ארד: לא רק המכסות, גם המחיר.
אורי מקלב: ממילא, אם היו לך מכסות של חקלאות יותר גדולה אתה תקבל מחיר של חקלאות.
<אלי בינג: הכתובת זה משרד החקלאות.
אורי מקלב: אני חושב שמשרד התשתיות אחראי על נושא המים.
<איילת חקמיאן: משרד החקלאות מורה לרשות המים.
אורי מקלב: משרד החקלאות מאשר, מכיר בזה.
אורי מקלב: רשות המים - - - מה שלנו ידוע, משרד החקלאות מכיר בפרויקט הזה, הנה כאן אנחנו מוצאים דוגמה לחוסר סנכרון בין הגורמים.
אורי מקלב: משרד החקלאות יודע שזה שטח חקלאי, מבחינתו זה בסדר, משרד התשתיות, שהוא זה שצריך להורות לרשות המים, שהיא תחת סמכותו, תחת אחריותו, תחת פיקוחו, להכיר בשטח הזה כשטח חקלאי, לא לפי המטר, לפי התוצרת שהוא נותן, ממילא כמות המים צריכה להשליש, או פי ארבעה או פי חמישה, ממילא היא מקבלת יותר נמוך.
אורי מקלב: בנצי אומר את זה לא בשביל עצמו, הוא אומר שכדי שהדבר הזה יוכל להיות ישים, להיות בעוד מקומות, שאנשים ייקחו את המודל הזה וייבנו אותו ויאמצו אותו למקומות אחרים, אנחנו צריכים שכל הדברים האלה שאנחנו מדברים עליהם יהיו ברורים, חלים, ואז כל אחד עושה את החשבון מבחינה כלכלית, כדאיות ועוד סיבות אם הוא עושה את זה או לא.
אורי מקלב: אנחנו במקביל גם נבקש ממשרד התשתיות שאנחנו נפנה אליהם, גם בנזיפה ובבירור מדוע הם לא הגיעו לפה.
אורי מקלב: זה לא רק סיור של הוועדה.
אורי מקלב: לאחר מכן אנחנו נרצה תשובות לדברים האלה.
אורי מקלב: מנכ"ל משרד החקלאות שהיה אמור להיות פה, הטעות הייתה ל-25.10, וכפי שאמרתי, כפי שסיכמנו בטלפון, הוא יהיה בסיור פה ב-25.10, בשעה שזה רשום ביומן אצלו.
אורי מקלב: אנחנו נקיים, או דרך מזכירות הוועדה אנחנו ננסה לתכלל בין כל הגורמים, ואם לא, יכול להיות שנצטרך לעשות, נכנס לזה עוד ישיבה או ביום אחד שנעשה דיון דומה, אנחנו גם נעשה דיון בנושא הזה.
אורי מקלב: אני חושב שזו משימה, אני מרגיש עם עצמי, כמייצג גוף שהוא גם מחוקק וגם מפקח ומשהו יש כאן בחלל האוויר שעדיין לא היה מי, כפי שאמרתי, שיגיד איפה חוסר הכדאיות, למה אנחנו לא רוצים לגעת בזה ואיזה חסרונות יש לעניין, מדוע אנחנו לא רואים את זה כפרויקט דגל?
אורי מקלב: אמר לי המנכ"ל שהוא הנחה את מנהל המחוז של משרד החקלאות שייקח את הפרויקט הזה כפרויקט שנתי של המחוז.
אורי מקלב: זו הדוגמה למשהו שצריך להתקדם.
אורי מקלב: זה שאנחנו לא מצליחים, יחד עם הרשות המקומית, לעשות משהו מתוכלל ולעשות איזה משהו יישומי, אני מרגיש שזה אות לא טובה, אני לא רוצה להגיד אות קין, אבל משהו שאנחנו צריכים להסיר את זה מאיתנו.
אורי מקלב: אנחנו קיבלנו את זה על עצמנו, בן ציון.
אורי מקלב: אנחנו התקדמנו קצת לאט, אני מקווה להאיץ את ההתקדמות בנושאים ובדיונים, אנחנו נשאב מהמשרדים הממשלתיים משוב כמה שיותר מהר, נקפיד על כך שנקבל תשובות בהירות עם לוחות זמנים.
<צבי הלברכט: אני חושב שלקחת מה חשוב זה את התושבים ואנשים שמשתתפים.
<צבי הלברכט: אני חושב שאתה גם עובד במודלים יותר קטנים וחשוב שאנשים ייכנסו למערכת הזאת.
אורי מקלב: אתה אמרת שזה יכול להיות גם מערכת ביתית.
<צבי הלברכט: מכל מודל, לקחת מודלים עירוניים, להשתמש באופק - - - אני אומר כי הוא מציג גם מודלים קטנים שמשתתפים ו - - -
אורי מקלב: אם תהיה לזה חותמת ממשלתית, מה שחסר פה עכשיו, זה חותמת.
אורי מקלב: איכות, יש לזה, צריך לזה משהו, שהמדינה תיתן לזה את החותמת שלה, שמכירים את הפרויקט הזה על כל היבטיו.
אורי מקלב: ברגע שיש אנשים שירצו, יתעניינו, אנשים שירצו לקחת את המודל הזה, ליישם.
אורי מקלב: החלק של היישום רחוק מאיתנו בגלל שאנחנו לא תכננו אותו ולא נתנו לזה - - - של כל המשרדים בהגדרה של המקום.
<שלום קוולר: מה שצבי מנסה לומר, סליחה, שהאספקט הציבורי, שהוא כאן ראשון במעלה, האינטרס של הציבור בעניין הזה הוא עצום, משהו בדומה למחאת הקוטג'.
<שלום קוולר: זה כל כך מועיל לציבור שצריך לגייס את הציבור לטובת העניין ואז המוסדות יוכלו ביתר קלות להעביר את ה - - -
אורי מקלב: אם אני אגיד באופן לא חיובי, באיזה שהוא מקום זו אשמה, איך יכול להיות שבמדינה יש לך פרויקט כזה, הוא נמצא כבר שש שנים ואנחנו לא יודעים איך לקדם אותו.
<צבי הלברכט: זה מזון, פתרונות מזון.
<צבי הלברכט: אנחנו מדברים בפתרונות מזון.
אורי מקלב: מכל היבט.
אורי מקלב: אני אומר, גם ההיבט הפנימי שלנו, גם ההיבט הכללי, בינלאומי, מכל היבט שהוא.
אורי מקלב: אנחנו פשוט, אין משהו שאנחנו לא יכולים לקדם אותו, וזה שאנחנו לא בעצם זה מראה את המערכות, במערומיהן אני לא רוצה להגיד, אבל כמעט, כשלא יודעים לקחת דבר כזה ולמנף אותו.
<שלום קוולר: אני קשור למנהלים הקהילתיים בירושלים, אני חושב שאפשר למנף בתחום הזה של המנהלים הקהילתיים ול - - -
<משה ארד: גם בבתי ספר.
אורי מקלב: אין שטח, אנחנו לא נגענו בכל השטחים.
אורי מקלב: איילת דיברה על כך שבתי ספר, אפשר גם לחשוף אותם לחקלאות, גם לחשוף אותם לירק, אנחנו רוצים מזון בריא, שילוב של דברים רבים כדי לקדם את הדברים ואנחנו בקיבעונות שלא מובנת, שהיא מקום של אפילו כשל.
אורי מקלב: אם אנחנו מסתכלים על דברים, אביאל, אני קורא לזה כשל, עלינו קצת בדרגה, זה לא רק שצריך לקחת דבר טוב ולמנף אותו, למסד אותו, אם נסתכל על זה מההיבט השני, זה כשל של המערכות הציבוריות והממשלתיות שפרויקט כזה, מכל מבט שהוא הוא מועיל, מכל דבר, מהחינוך והבריאות ואחר כך סביבה ואנרגיה וסביבה ירוקה, אין היבט שלא, וחסכני ומים, אמרנו, ואנחנו לא לוקחים אותו ובסופו של דבר יגנבו לנו את זה ואחר כך אנחנו נעמוד ונשאל איפה היינו.
אורי מקלב: אני אומר גם בשביל עצמנו.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להיות פה, בעניין הזה.
אורי מקלב: אני חושב שאתה מרגיש את ההרגשה הפנימית, שאנחנו מדברים מתוך הלב, מדברים דברי אמת, אמת ואכפתיות, ואנחנו נעשה את הכול, כמה שנוכל לעשות.
<בן ציון קבקוב: איך אנחנו יכולים להשתלב בלוח הזמנים של הוועדה ואולי לקבוע ישיבה באה, בה נקבל תשובות לשאלות ששאלתם את המשרדים?
אורי מקלב: אני אתן למשרדים 30 יום, גם תקופת החגים, 30 יום כדי לקבל תשובות.
<ענת לוי: צריך קצת יותר, בגלל שהחגים - - -
אורי מקלב: מהמשרדים יכולים לקבל תשובות, גם ביניים זה תשובות.
אורי מקלב: אנחנו נותנים 30 יום למשרדים כפי שאמרתי כדי לקבל משוב חזרה, איפה הם עשו, מה הם עשו במשרדים האלה, מה קידמו, איזה ישיבות, העלו את זה לאיזה רמה ואנחנו נוציא מכתבים לכל המנכ"לים של כל המשרדים.
<בן ציון קבקוב: עוד שאלה מעשית.
אורי מקלב: אנחנו נוציא מכתבים למנכ"לים, מי היו הנציגים פה של המשרדים פה, גם מי שלא היה, אנחנו מבקשים תשובות לקראת דיונים שאנחנו נקיים בעתיד.
<בן ציון קבקוב: בישיבת ועדת משנה, בראשות חברת הכנסת יעל כהן-פארן.
אורי מקלב: היא התנצלה, היא פשוט - - -
<בן ציון קבקוב: שהשתתפתי מקודם, היא הסבירה לי שגם ישנה אפשרות לחוקק חוק פרטי, שלה, שלכם, איך אנחנו יכולים לסייע בקידום של החוק הזה?
אורי מקלב: אם אתם תכינו לנו הצעה, היועצים המשפטיים שלכם או מישהו, תכינו לנו הצעה של חקיקות, אפילו יכול להיות חקיקה אחת כוללת, זה יכול להיות גם חקיקות קטנות, בתחום הזה או בתחום הזה, אנחנו נקדם את זה.
אורי מקלב: אני לוקח על עצמי לקדם את זה כחקיקה פרטית, שאולי תעלה אחר כך גם כחקיקה ממשלתית.
<בן ציון קבקוב: זאת אומרת לישיבה הבאה אנחנו נשתדל להביא הצעה כזאת של - - -
אורי מקלב: אתה יכול כבר לפני הישיבות, לעמוד עם דוד, עוזר החקיקה, אנחנו נעשה גם את זה.
<אבנר כהן: אני רוצה רק להעיר הערה, חוקים המתקבלים בכנסת אינם חלים ביהודה ושומרון.
<אבנר כהן: זאת אומרת כאשר רוצים להחיל חוק שעבר בכנסת על יהודה ושומרון צריך להעביר את זה למפקד כוחות צה"ל ביהודה ושומרון, שהוא הריבון פה והוא יחיל את זה ביהודה ושומרון.
<אבנר כהן: אני כל הזמן עומד מול הלשכה המשפטית של המינהל האזרחי עם חוקים שעברו בכנסת שלא חלים ביהודה ושומרון כדי להחיל את זה.
<אבנר כהן: זאת אומרת גם אם זה יעבור בכנסת זה לא אומר שזה - - -
אורי מקלב: אתה הערת הערה נכונה, אנחנו נעביר את זה לפני החקיקה גם למחוז או למינהל האזרחי פה, שייתן את האינפוטים שלו ואם יש תיקונים שלא מתאים לו נעשה את זה כבר מיד בחקיקה, כדי שנוכל מיד לאמץ את החוק.
אורי מקלב: מישהו רוצה עוד להוסיף?
<<אבנר כהן: > אני מציע שנצא עם נייר מסודר, אני לא יודע אם יצא כבר, נייר מסודר שלכם עם כל הנקודות לפי משרדים לטיפול ואז חבר הכנסת מקלב יעביר את זה לכל משרד בצורה מסודרת.
אורי מקלב: אנחנו נעבוד בשיתוף פעולה.
אורי מקלב: אנחנו מתנצלים על האיחור, זה היה בגלל ההתארגנות הטכנית של התרגום.
אורי מקלב: אנחנו מתכבדים לפתוח ישיבה מיוחדת של ועדת המדע והטכנולוגיה של כנסת ישראל, ישיבה משותפת, ישיבת עבודה יחד עם ועדת האג'נדה הדיגיטלית של ממשלת גרמניה.
אורי מקלב: אנחנו עוד לא זכינו לוועדה מיוחדת דיגיטלית, אצלנו זה ועדת המדע והטכנולוגיה, אבל השם שלכם, אג'נדה דיגיטלית, מצא חן בעיניי.
אורי מקלב: אני רק חושב לציין, בהתחלה היה מדובר על ישיבת עבודה, אבל אנחנו חשבנו שמן הראוי, לאור הקשרים הטובים שיש לנו עם גרמניה, והחשיבות המיוחדת שאנחנו נותנים לכל הנושא הדיגיטלי, הטכנולוגיה, אנחנו חשבנו שנכון לעשות ישיבה רשמית של הוועדה ובאופן כללי הנושאים הטכנולוגיים וכל הנושא של הדיגיטציה מעסיקים אותנו הרבה, מעסיקים אותנו כוועדה, מעסיקים את מדינת ישראל, שהיא מעצמה דיגיטלית לא קטנה, מעצמה גדולה.
אורי מקלב: אנחנו שטח קטן, אפשר להגיע מצפון לדרום בחמש שעות, המקום הכי רחוק, אבל עם כל זה בכל הנושאים האחרים בנושא של טכנולוגיה אנחנו מתקדמים מאוד.
אורי מקלב: גם הנושא הביטחוני שלנו הביא אותנו לכך, אנחנו מתמודדים עם לא מעט בעיות ביטחוניות שקשורות היום במיוחד לנושא הטכנולוגיה, מדינת ישראל היא מדינה מפותחת, מדינה מתקדמת, יש לנו כאן הון אנושי מצוין של מפתחים ואנשים שיש להם כישורים רבים בנושאי מדע וטכנולוגיה.
אורי מקלב: יכול להיות שיש לנו מה ללמוד בשלב היישום, בזה אני לא יכול להגיד שאנחנו הכי מתקדמים, אבל בחלק הזה של פיתוח והחדשנות יש לנו מה להגיד ובאמת אנחנו גם שמחים שיש לנו מדינה ידידותית מאוד לשתף פעולה.
אורי מקלב: יש ביטוי יהודי, אני לא יודע בגרמנית, יותר משהעגל רוצה לינוק הפרה רוצה להניק.
אורי מקלב: באופן טבעי זה נראה שהעגל רוצה לינוק, אבל מי שבאמת משקיע, אז כשיש לו למי לתת את זה, למישהו ידידותי שעושה שימושים מיוחדים לטובת האנושות ולטובת שלום, אנחנו שמחים לשתף פעולה.
אורי מקלב: אנחנו בכלל שמחים בביקור שלכם, כל שיתוף פעולה מעמיק את הקשר.
אורי מקלב: אתם רואים מקרוב, לא רק שומעים, רואים מקרוב, וזה מחבר ומקשר למדינת ישראל.
אורי מקלב: אני גם חושב שגם דרך הדברים שאתם מתעניינים, דרך הנושא הטכנולוגי והבעיה הדיגיטלית, ההתמודדויות, הם גם משקפים ומציפים מצב שמדינת ישראל נמצאת בו ולכן מדינה ידידותית, אנחנו חושבים שיש לזה חשיבות גדולה.
אורי מקלב: עד כאן ההקדמה.
אורי מקלב: באופן מעשי ועדת המדע והטכנולוגיה היא ועדה לא גדולה, היא קטנה, אבל החשיבות שלה כיום היא גדולה מאוד והיא מתעצמת משנה לשנה בחשיבות ובמטלות שיש לנו כוועדה.
אורי מקלב: אנחנו נשמח לענות לכם על שאלות.
אורי מקלב: נמצא לשמאלי פרופ' מנואל טרכטנברג, שגם משתף פעולה, הוא שותף בפעילות, הוא לא חבר, שותף בפעילות של הוועדה.
אורי מקלב: הוא גם מרכז את הנושא של המדע בוועדה, יש לו גם קשר, המדע יחד עם הטכנולוגיה, ואנחנו יודעים שכמו אצלכם גם אצלנו הדברים הם חשובים וההתמודדויות, יכול להיות שיש בהם הרבה מן המשותף.
אורי מקלב: אני אסקור בפניכם ממש בקצרה דברים שאנחנו היום צריכים להתמודד.
אורי מקלב: יש דברים שהם כלליים ויש דברים שהם פרטניים.
אורי מקלב: נושא הביטחון, אתם בוודאי יודעים ותשמעו במפגש שיהיה לכם עם ועדת חוץ וביטחון שלנו, אבל ההסתה שקיימת ברשת היא נושא שהוא התמודדות של כל אחד ואחד בחיי היום יום, גם מבחינה ביטחונית, אבל גם מבחינה חברתית.
אורי מקלב: יש היום תופעה שלא קל להתמודד איתה.
אורי מקלב: אני אביא לכם דוגמה שקרתה לפקיד עובד מדינה, עובד ממשלה, שנתן תשובה שלא מצאה חן בעיני הלקוח, בעיני האזרח, הפעולה נגדו הייתה דרך הרשתות החברתיות, היה לו שיימינג מאוד גדול, ביזוי מאוד גדול והוא שם קץ לחייו, מרוב בושה.
אורי מקלב: זה דבר שעשה כאן משהו מכונן, או הביא אותנו לזה שאנחנו צריכים לחשוב על משהו.
אורי מקלב: כמובן שיש את הנושא של פגיעה בפרטיות, שקיימת בכל מקום, אבל במקום קטן הפגיעה היא הרבה יותר גדולה, היא הרבה יותר עוצמתית.
אורי מקלב: יש הנושא של הגנה על ילדים ונוער.
אורי מקלב: יש אלימות ברשת, הורים צריכים להתמודד עם בעיות לא קטנות ומורכבות, יש גם פוגעים חיצוניים, אבל יש גם פנימיים.
אורי מקלב: במוסדות החינוך היום, במשרד החינוך של ישראל, גם בתי ספר מתמודדים עם לא מעט בעיות בעניין הזה.
אורי מקלב: יש לנו כמובן את הנושא של הסייבר, אתם יודעים, הגנה על מאגרים, מתקפות על מרכזי מידע ועל מוסדות ממשלתיים.
אורי מקלב: יש גם נושאים, מה שנקרא בצד, כמו מאגרים ביומטריים, לעבור לטכנולוגיה מתחדשת, שדורש מאזרחי מדינת ישראל באמת שינוי של תהליכים, חשש לחשיפת יתר, כמו תעודות זהות ביומטריות וכדומה.
אורי מקלב: אני רק אסיים בזה שיש לנו סיסמה שחופש ביטוי הוא לאו דווקא חופש שיסוי.
אורי מקלב: אנחנו רוצים ואנחנו מקווים לשים גבולות לשיח.
אורי מקלב: כמובן שתושבי מדינת ישראל הם צרכנים מאוד גדולים של התחדשות, מאוד מאוד מוטמע אצלם, מאוד מהר, הדור הצעיר שלנו בקי גדול מאוד, אחרי שהוא גומר לשרת ואחרי שהוא מקבל מיומנות גם בחוץ לארץ מחפשים את המומחים הישראלים או את התושבים שלנו שמתמחים בעניין הזה.
אורי מקלב: הוועדה ישבה גם עם חברות בינלאומיות, כמו גוגל, כמו פייסבוק, ודרשנו מהם שינויים בהתנהלות.
אורי מקלב: בהתחלה הם היו אטומים, לא היה שיתוף פעולה אבל עם הזמן יש היום שיתוף פעולה גם עם החברות האלה.
אורי מקלב: אנחנו דנים במידע שנאגר בתוך החברות האלה והשימושים שהם עושים, האם מספיק אנשים מודעים לזה, האם אנשים מודעים למידע שהחברות האלה משתמשים במידע שנאגר אצלם.
אורי מקלב: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל לנו התברר שיש שימוש רב מאוד במידע, אפילו שלא במודע.
אורי מקלב: היה תחקיר טלוויזיוני לא מזמן שבחורה דיברה עם חברתה, נניח על תכנית דיאטה, בשיחת רעים בבית קפה, והיא קיבלה כבר פרסומות ממכונים, תוך כדי הפגישה היא קיבלה הצעות.
אורי מקלב: ועוד אני יכול להרחיב, אני לא יודע מה נעשה אצלכם, אבל אנחנו נשמח גם לשמוע, אם גם לכם יש אותן התמודדויות ואותן - - -
מנואל טרכטנברג: אולי תקבל עכשיו איזה אס.
מנואל טרכטנברג: אמ.
מנואל טרכטנברג: אס פרסומת מגרמניה.
אורי מקלב: הם כבר יודעים שאם הם נמצאים פה אז לא צריך - - - הצטרף אלינו גם חבר הכנסת נחמן שי, שהוא עסוק רבות בנושא הזה.
אורי מקלב: כל מפגש בין מדינות, הוא שותף לו והוא תורם לו.
אורי מקלב: ברשותכם, אני אבקש מפרופ' מנואל טרכטנברג, הוא רוצה גם לברך ולהגיד מספר מילים.
מנואל טרכטנברג: שלום לכולכם, זה תמיד משמח אותנו לקבל משלחת רמת דרג מגרמניה, מדינה ידידותית מאוד למדינת ישראל.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד כמה מילים לגבי דיגיטציה, חשיבותה ואיך לגשת לתופעה הזאת.
מנואל טרכטנברג: אז קודם כל אחת מהאקסיומות לגבי טכנולוגיה זה שבדרך כלל הטכנולוגיה מתקדמת הרבה יותר מהר מהיכולת של ממשלות להתמודד איתה לטובת האזרח וגם להתמודד עם הסכנות שכל קדמה טכנולוגית מביאה איתה גם.
מנואל טרכטנברג: לכן זה אתגר מתמיד לנו בכנסת, בממשלה, איך מצד אחד לעודד את הקדמה הטכנולוגית, לעודד את השימוש הגובר בטכנולוגיה מתקדמת, ובו זמן לדאוג לשני דברים, שהתועלות של הטכנולוגיה יגיעו לכלל החברה, ולא רק לחלקים ממנה, וזה קורה הרבה מאוד, אנחנו מדברים על התהום הדיגיטלית, שקורה הרבה מאוד, בין אלה שיש להם את הגישה ואת בסיס הידע שדרושים כדי ליהנות מהפירות של הטכנולוגיה, לבין אלה שאין להם, והתהום הדיגיטלית הזאת יכולה להיות הרבה יותר חמורה מפערים אחרים שהורגלנו אליהם בעבר.
מנואל טרכטנברג: זה דבר אחד.
מנואל טרכטנברג: זה אחד האתגרים הגדולים של ממשלה, לגשר על פני הפער הזה בזמן אמת.