GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי יפה: בגלל שקשה לעתד ולדעת מה יהיה בעתיד, וצריך לתת התמחות בסיסית יותר, רק בעשרה מקצועות בסיסיים, כמו הנדסת מכונות, הנדסת חשמל והנדסת תוכנה וכו' ולתת לאנשים את הכלים ללמוד ולפתח את עצמם לעתיד, על מנת שהם יוכלו להיות גמישים בשוק העבודה.
<אלי יפה: אנחנו חושבים שבצד הראשוני אותו עשר מכללות מובילות, מכללות מדגימות, הן יקבלו תקציב עודף.
<אלי יפה: שאר המכללות, אנחנו חושבים שהם צריכים לקבל תקציב של 22,500 שקל לשנה, התקציב העודף שאנחנו חושבים שצריך לשאוף שכל מכללה תקבל זה בדיוק כמו שמשקיעה המדינה היום בתקציב למהנדס במכללה, קרי כ- 30,000 שקל.
<אלי יפה: לא 20,000, אלא 30,000 שקל.
<אלי יפה: אם ככה הקריאה היא ל- 22,500 שקל בשנה הראשונה לכל המכללות, המכללות המדגימות 30,000 שקל לשנה, ותוך שלוש שנים כל המכללות יתכנסו לאזור 30,000 שקל לשנה.
<אלי יפה: עד כאן, תודה.
<קריאה: לתקצוב לסטודנט לשנה.
מנואל טרכטנברג: תודה רבה לך, אלי.
מנואל טרכטנברג: האמת, אתם עושים עבודה מצוינת, ראינו את זה מספר פעמים.
מנואל טרכטנברג: אם כך, נמשיך.
מנואל טרכטנברג: אריה אשד, מנכ"ל איגוד המוסכים, בבקשה.
<אריה אשד: אני רוצה ככה לנגוע בכמה נקודות שעלו פה, כי אנחנו מסתכלים על הניסיון שלנו בתחום התעסוקה של ענף הרכב, ויש לנו פה שותפים שאנחנו משתפים איתם פעולה גם ממשרד החינוך וגם ממשרד הכלכלה.
<אריה אשד: הבעיה הראשונה שלנו, כמו שאתה הצגת, פרופסור טרכטנברג, זה העניין של המיתוג והתדמית במקצועות הטכנולוגיים.
<אריה אשד: אני מדבר על ענף הרכב, אני פשוט מכיר אותו, אבל המיתוג והתדמית נמוכים וכשאנחנו חשבנו איך אנחנו מעלים את התדמית ואת המיתוג, אז זה נובע בראש ובראשונה ממה שלומדים, איך לומדים, ואנחנו הלכנו במקרה הזה על המודל הגרמני והסתכלנו עליו לאורך שנים בחנו אותו, ואנחנו שמחים להגיד שבסך הכל מה שהמודל הגרמני, והוא לא מושלם, יש לו התאמות שצריכים לעשות גם לישראל, אבל הוא מגדיר בעצם את האוכלוסייה שרוצה ללמוד בגרמניה ובשוויץ ובמקומות אחרים במדינות ה OECD ובמערב אירופה, ללמוד את המקצועות האלה, הטכנולוגיים, מתוך יכולת לדעת שיש להם מיתוג שהוא לא פחות מתואר אקדמי.
<אריה אשד: יש תואר שנקרא "מייסטר" בגרמנית, שהוא לא פחות מתואר אקדמי וגם מבחינת ההסתכלות, אפרופו, הוא עבר את המחסום, זאת אומרת ההסתכלות על אותו בוגר מייסטר בגרמניה היא כמו עורך דין וכמו רופא.
<אריה אשד: הבעיה שאנחנו סובלים, וד"ר יוכי ענתה על זה, יש המון הנדסאים.
<אריה אשד: מה הבעיה של ההנדסאים במדינת ישראל, ולא משנה כרגע איך הם מתחלקים, לפחות בתחום המכונות והרכב, הם פשוט נפלטים מעולם העבודה ולא נקלטים בעולם העבודה.
<אריה אשד: אני מדבר על התחום של הרכב, לא יודע, יש עוד מקומות, למה?
<אריה אשד: כי תכניות הלימוד שלהם לא רלוונטיות, הן מנותקות.
<אריה אשד: אז אתם מדברים פה על תקציבים ועל כסף תעבירו לנו 20,000, 30,000 40,000 שקל, אבל בסופו של דבר זה לא רק הכסף.
<אריה אשד: אם אין מורים ואין תכניות לימוד מותאמות ואין שילוב של התעשייה, דיברו פה על התעשייה ועל מה שהתעשייה צריכה ואנחנו מתקדמים כל הזמן, אז פשוט, תזרים 20,000, 30,000 40,000 ואני רואה פה את כל ההשכלה שמנסים לכוון לכמה מכללות שיובילו את העניין הזה, זה לא יעזור.
<אריה אשד: אנחנו פשוט רואים את זה עם מקומות אחרים, עשינו אצלנו מחקרים השוואתיים, אנחנו שיתפנו את משרד החינוך בעניין הזה ומשרד החינוך, אני שמח להגיד, לפחות בתחום התיכון, הרים את הכפפה הזאת כדי להתאים למה שהתעשייה צריכה ואיך היא צריכה להתנהל ולאן היא צריכה ללכת.
<אריה אשד: אז זה לא רק ענין של תקציבים.
<אריה אשד: העניין של התקציבים הוא חשוב מאד, צריכים לפעול, לא להסליל את זה, בטח לא לסגור את זה.
<אריה אשד: יש פה נטייה לסגור את זה מכמה גורמים.
<אריה אשד: דיברו פה על האקדמיזציה שהייתה בשנות התשעים בלימודים, שזה נפתח פתאום ואנחנו מובילים, אותו הדבר צריך לעשות גם בהכשרה המקצועית, אסור לסגור.
<אריה אשד: מה שמנסים לעשות, מנסים לסגור את זה לשתיים שלוש, ארבע, עשר מכללות מובילות.
<אריה אשד: צריכים לפתוח את העניין הזה, בדיוק כמו שעשו עם המכללות, צריכים קריטריונים, אבל זה לא רק ענין של תקציב, צריך התאמה של הלימודים וגם לא להתבייש לקחת ממקומות אחרים שמובילים בעולם את התחומים שהם מובילים ולהעתיק ולהתאים לצרכים שלנו בישראל.
מנואל טרכטנברג: צריך לקצר.
<אריה אשד: אני אקצר, עוד מילה אחת.
<אריה אשד: חבר הכנסת ג'בארין, למשל בעולם הרכב, המגזר הערבי מעורב בצורה לא רגילה.
<אריה אשד: לפחות במקומות שאני מסתובב ואני חי אותם, הם רוצים, הם לומדים, הם יוצאים להשתלמויות בחו"ל, הם באים להשתלמויות.
<אריה אשד: הם רוצים ללמוד ושם אתה רואה באמת שילוב הרבה יותר גדול מהיהודים בתוך התחום הזה.
אורי מקלב: מר משה פרידמן, נמצא?
<משה פרידמן: תודה רבה, משה פרידמן, מנכ"ל ארגון קמאטק, זה שילוב של חרדים בהייטק.
<משה פרידמן: אני חושב שבאוכלוסייה החרדית הנושא הזה, יש לו משנה חשיבות בגלל שיש הרבה מאד אנשים באוכלוסייה החרדית שלא הולכים להשכלה האקדמית, חלק מסיבות אידיאולוגיות, חלק מסיבות פרקטיות, אבל המציאות היא שאחוז האקדמאים בחברה החרדית הוא מאד נמוך.
<משה פרידמן: מאידך גיסא, ההכשרות המקצועיות זה דבר שמאד מעניין את האוכלוסייה החרדית.
אורי מקלב: היה נמוך.
<משה פרידמן: מה?
אורי מקלב: שהיה נמוך, אני לא בטוח שאתה יכול להגיד בהווה גם.
<משה פרידמן: כן, אבל עדיין יחסית.
אורי מקלב: באופן יחסי.
<משה פרידמן: באופן יחסי, הולך וגודל אבל עדיין באופן יחסי.
<משה פרידמן: ואני רק רוצה לספר על כמה תכניות שאנחנו עושים ואיפה הבעיות.
<משה פרידמן: עשינו תכנית יחד עם שירות התעסוקה, לקחנו גברים חרדים שאין להם שום השכלה קודמת ולימדנו אותם תכנות.
<משה פרידמן: לקחנו 60 גברים כאלה, העלות לאדם היא בערך 15,000 שקל, לימודים של שנה, חצי שירות התעסוקה שילם בוואוצ'רים וחצי השגנו מתורמים.
<משה פרידמן: 50% מהתלמידים שנכנסו לקורס עובדים היום בשכר ממוצע של 12 אלף שקל.
<משה פרידמן: תכנית נפלאה, הנה לוקחים אנשים בלי הכשרה קודמת, מלמדים אותם להיות מתכנתים ונותנים להם עבודה ו-90% הצלחה, שירות התעסוקה מדד את זה ובדק את זה.
<משה פרידמן: בזמנו היה השר בנט, בנט אמר, אם זה באמת עובד, אני אתן לכם תקציב לעוד 600 איש.
<משה פרידמן: לא קיבלנו תקציב לעוד 600 איש, התכנית נעצרה ואין תקציב לעוד לימודים.
<משה פרידמן: זה פשוט חבל.
<משה פרידמן: היעד הלאומי של ישראל, אחד היעדים הלאומיים, זה להגביר שילוב של חרדים בתעסוקה, והנה תכנית, שהיא גם זולה וגם עובדת ואין תקציב.
<משה פרידמן: עשינו פרויקט ביחד עם גוגל, לקחנו נשים חרדיות ולימדנו אותן פיתוח למובייל, ופנו אלינו אלף נשים חרדיות שרצו ללמוד, אלף נשים.
<משה פרידמן: גוגל שילמו את זה, היה להם תקציב רק ל- 16 תלמידות, וגם שם היה להם 100% השמה.
<משה פרידמן: כל תלמידה שנכנסה לקורס, יש לה היום עבודה.
<משה פרידמן: אפשר את הדבר הזה לשכפל, לתת לעוד.
<משה פרידמן: אם יש אלף רוצות, אז למה לא לתת לאלף?
<משה פרידמן: העלות היא נמוכה, והתוצר למשק הוא ברור.
<משה פרידמן: יש לנו את התכנית הנוספת, וזו התכנית האחרונה שאני אזכיר, שאנחנו מלמדים סייבר גברים חרדים, זו תכנית שדרך אגב אברי שפה יושב עוזר לנו לקדם אותה במשרד הכלכלה, נרשמו 740 גברים חרדים, בשיתוף סיסקו וצ'ק פוינט, הכל אנחנו עושים בשיתוף מעסיקים.
<משה פרידמן: משרד הכלכלה אולי ייתן לנו ואוצ'ר, הכלכלה והרווחה, לארבעים.
<משה פרידמן: מה עם עוד 700?
<משה פרידמן: זאת אומרת יש מחסור עצום בתקציבים כשיש תכניות שהן מוכחות, שהן עובדות, שאפשר להוכיח בצורה ברורה שאדם נכנס, לומד ועובד, ובכל אופן אין לזה תקציבים.
<משה פרידמן: הבעיה היא, אחת, חוסר תקציבים, שתיים, התהליכים של אישור של תכניות במשרד הכלכלה הם מאד מאד איטיים בגלל הרבה בירוקרטיה, והשוק של ההייטק מתקדם מאד מהר, יש מקצועות חדשים כל הזמן שנולדים והולכים, השוק הולך ומשתנה והתהליך עד שהבירוקרטיה עובדת, עד שהתכניות מאושרות, עד שהן מוכרות, לפעמים התכנית מוכרת ארבע שנים אחרי שהיא כבר קורית ואולי היא כבר לא רלוונטית.
<משה פרידמן: גם צריך למצוא דרך להאיץ את התהליכים וגם לתת תקציבים.
<משה פרידמן: זה המסר שלי.
אורי מקלב: אני פעם ראשונה שומע וזה מאד מרשים, מה שאתה אומר.
אורי מקלב: זה לא רק מרשים, זה מחייב אותנו, אני חושב, מנתונים כאלה לעשות יותר ואפילו לתת מענים, אנחנו נותנים מענים של אחוזים בודדים זה כל המענים.
אורי מקלב: אבל מצד שני אני שומע שכן כאלה נשים, שיש כאן אפליה בשכר לנשים, שנשים חרדיות מועסקות בשכר מאד מאד נמוך, בשכר מינימום, והן בדרך כלל נשים אחרי לימודי תעודה שבתכנות ובכל מה שקשור בטכנולוגיה שבשילוב שהן למדו הרבה יותר מכך, שנתיים של לימודים במה"ט וכדומה, והם מועסקים היום, אני חושב שהרוב מועסקים בשכר מאד מאד נמוך, שכר מינימום עם תנאי עבודה מאד מאד קשים ודרישות מאד גבוהות, ואיך נקרא לזה, גם קושרים אותם למקומות העבודה באופן לא הוגן.
אורי מקלב: זה נכון שחברות ההשמה האלה או החברות האלה, הן מקבלות עבור אותו מקצוע תשלום הרבה יותר גבוה, זאת אומרת אנחנו היום עדים לתופעה, שצריך לחשוב איך לפעול בעניין הזה.
אורי מקלב: אותן חברות, שהן מקבלות על אותן עובדות מוזמנות, על פרויקטים מסוימים, תשלום הרבה יותר גבוה ממה שהן משלמות לעובדים שלהן.
<משה פרידמן: אני אגיד מילה אחת על זה.
<משה פרידמן: אנחנו פועלים גם בתחום הזה ומה שאנחנו מנסים לעשות זה לחתוך את התפקיד של המתווכים בדרך, מה שקורה, נגיד חברה, סתם דוגמא, כמו אינטל, לוקחת חברת כח אדם שמעסיקה את הנשים החרדיות.
<משה פרידמן: אז יש מישהו באמצע שמרוויח.
<משה פרידמן: אנחנו עכשיו מקדמים תכנית ביחד עם כמה חברות גדולות מאד ביניהן מייקרוסופט ואמדוקס ואחרות, שהחברות האלה יעסיקו את הנשים החרדיות באופן ישיר, יבנו להן מתחמים מיוחדים, כי לפעמים נשים חרדיות לא רוצות להתערבב עם שאר העובדים, מתחמים מיוחדים אבל בתוך החברות הגדולות, שיהיו מועסקות באופן ישיר על ידי החברות הגדולות, ואז כל פערי התיווך האלה ייחתכו.
<משה פרידמן: אנחנו עובדים על זה, כרגע יש פרויקט גם עם מייקרוסופט וגם עם אמדוקס, ואנחנו מדברים עם עוד חברות.
<משה פרידמן: גם את זה, אנחנו עושים הכל כגוף קטן, אין לנו שום תמיכה ממשלתית, ויש אלפי אלפי בנות חרדיות שיכולות לקבל מענה - - -
אורי מקלב: והפערים בשכר הם פערים מאד מאד גבוהים ואין אכיפה על זה ואין ביקורת על זה, וחשוב שמישהו יפעל בנושא, ואתם, יש לכם הצלחה, אז אולי כדאי להמשיך עם זה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה באמת לציין לשבח את היוזמה של משה ומי שעובד איתו, הם עושים באמת עבודה פנטסטית ובפרק זמן מאד קצר, וזה רק ממחיש את החידלון של מדינת ישראל בתחום הזה.
מנואל טרכטנברג: תראו מה שבחור אחד, סליחה כן, עם יוזמה, שגייס מהיקב ומהגורן, וכבר יש מאות אם לא אלפי צעירים מהמגזר החרדי, וצעירות, שתורמות למדינת ישראל ולעצמן.
מנואל טרכטנברג: אתה יודע, הדור הבא לא יהיה כמו שהדור הזה כבר, איפה מדינת ישראל בכל זה?
מנואל טרכטנברג: הרי, אתה יודע, אתה מדבר על סכומים שהם זעומים בפרספקטיבה של תקציב המדינה, ויכולים לחולל שינוי עצום.
אורי מקלב: זה לא תרומה.
אורי מקלב: יש תמורה לעניין הזה.
אורי מקלב: התרומה שאתה מקבל היא מיידית ממש.
אורי מקלב: קרן אוהב ציון, משרד הביטחון, הקרן והיחידה להכוונת חיילים משוחררים, לאחר מכן מעין חג'ג'.
<קרן אוהב ציון: אני בדיוק בעיתוי טוב ככה מדברת, אני בעצם נציגת משרד הביטחון, הקרן והיחידה להכוונת חיילים משוחררים.
<קרן אוהב ציון: אני רוצה לפרוס בפניכם את התכניות והסיוע שאנחנו נותנים לחיילים משוחררים.
<קרן אוהב ציון: חייל משוחרר זה חייל שביצע שירות צבאי, שירות לאומי או שירות אזרחי.
<קרן אוהב ציון: אנחנו פוגשים אותם מדי יום מבולבלים אחרי השירות לא יודעים מה לעשות, מה נכון.
<קרן אוהב ציון: אנחנו פורשים בפניהם את האופציות הקיימות ללימודים, שכאן אנחנו כמובן לא רק מכוונים לאקדמיה אלא גם ללימודי הנדסאים טכנאים והכשרות מקצועיות.
<קרן אוהב ציון: אנחנו נותנים מימון ללימודים לטכנאים והנדסאים של חיילים משוחררים, מימון בסך של 90 אחוז בשנה א', וגם 90 אחוז בשנה ב'.
<קרן אוהב ציון: זוהי החלטה חדשה שהתקבלה לפני כחודש, מימון של 90 אחוז לכל החיילים המשוחררים, אנחנו מדברים על סדר גודל של 7,000 חיילים בשנה, שמקבלים את המימון הזה, אם אנחנו מסתכלים על תקציבים מדובר על כ- 40 מיליון בשנה.
<קרן אוהב ציון: בנוסף, חשוב לי לציין על מה שציינת, יש לנו תכנית - - -
אורי מקלב: רגע, הכשרה מקצועית, והכוונה מקצועית?
<קרן אוהב ציון: אני בדיוק באה לדבר על ההכשרה המקצועית, כן, שיש לנו תכנית שוברים חדשה.
<קרן אוהב ציון: זהה בדיוק לתכנית השוברים של משרד הכלכלה, של שירות התעסוקה, שנותנת לחיילים משוחררים מימון של 7,000 שקל עבור הכשרות מקצועיות שהם בוחרים.
<קרן אוהב ציון: זו תכנית חדשה שהתחילה לפני כחודשיים ואנחנו ממש מניעים אותה כרגע כך שאנחנו ממש פועלים גם בתחום הזה של הנדסאים גם טכנאים וגם ההכשרה המקצועית.
<קרן אוהב ציון: תודה.
אורי מקלב: המספרים שדיברת עליהם, 7,000, זה ה - - -
<קרן אוהב ציון: 7,000 בשנה.
<קרן אוהב ציון: אה, על מה דיברת, על ההכשרה המקצועית?
<קרן אוהב ציון: כן, 7,000 לכל הכשרה, כשאנחנו מדברים על הכשרות נהדרות.
<קרן אוהב ציון: גם מקצועות נדרשים, בתחום הרכב, תחומים ששירות התעסוקה מגדיר אותם כנדרשים, וגם תחומים מאד אטרקטיביים לחיילים המשוחררים, אנחנו מדברים על מאמני חדר כושר, אנחנו מדברים על מקצועות נהדרים לבנים, לבנות, מדריכי טיולים, ורשימה מאד מאד ענפה.
אורי מקלב: זה לא כולל את אלה שבתוך הצבא, בתוקף תפקידם הם נמצאים בתוך החלק הזה שאין ודאי נשירה.
אורי מקלב: זה רק מראה כמה החוסר קיים ועדיין יש - - -
<קרן אוהב ציון: זה גוף ממשלתי שבאמת נותן את כל כולו לנושא הזה.
אורי מקלב: יש פרויקטים כמו שח"ר, שנמצאים בתוך הצבא, שגם בדברים האלה בסופו של דבר, הם תמיד יכולים להשתלב.
אורי מקלב: אנחנו ככה, ראשית יש איזו התנצלות של מנכ"ל שירות התעסוקה, מכיוון שהוא מסתובב בכמה ועדות באותו נושא אז הוא עוד לא הצליח לבוא לפה.
אורי מקלב: אבל ד"ר עופר רימון, ממשרד החינוך, אני קצת מדלג מכיוון ש - - -
<קריאה: שכנראה גם מסתובב בכל הועדות האלה.
אורי מקלב: אמור להסתובב, כן.
אורי מקלב: אני בכל אופן שמתי דגש על משרד החינוך, כיו"ר.
אורי מקלב: וזה היה חלקי בתרומה לדיון הזה, אני עד היום חושב שמשרד החינוך צריך להיות שחקן באמת חשוב מאד ומכריע, אנחנו שמענו פה את האנשים, ושמענו פה את אלה שמתעסקים בזה, כשאני דיברתי אני לא ידעתי במה מדובר ואתם, שפת הגוף שלכם אמרה שכבר בבתי הספר היסודיים צריך להתחיל ובתיכונים בוודאי צריך להתחיל בהכוונה לענין הזה.
<עופר רימון: תראה אין שאלה שהכל מתחיל בחינוך.
<עופר רימון: אם הביאו כאן איגוד המוסכים שאנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה מדהים, אנחנו עושים מהפכה בתחום הרכב, בכל מגמות הרכב במשרד החינוך.
<עופר רימון: אנחנו יש לנו תכנית מ- י', עד י"ד, אני גם חושב שכשעושים י"ג – י"ד, לא צריך ללכת רק למכללה אלא להגיע למוסך כדי ללמוד ידע פרקטי.
<עופר רימון: אבל אצלנו הילדים לא הולכים רק למוסך הם הולכים ללמוד כחלק ואנחנו יחד עם איגוד המוסכים מאפיינים איזה מיומנויות ילד בעזרת הלימודים פרקטיות צריך לקבל במוסך.
<עופר רימון: זה תכנית בשיתוף איתם, אנחנו לוקחים כאן, רשת אמי"ת נמצאת, הולכים להקים בפתח תקווה בית ספר מדגים למקצועות הרכב, זאת אומרת אנחנו בפוקוס ותראו איך זה מענין – כל הפעולות האלה שאנחנו עושים, קיבלנו השנה בקשה מאד מרגשת ממקיף במודיעין, מקיף מאד אליטיסטי, שרוצה לפתוח מגמת רכב במקיף במודיעין.
<עופר רימון: הילדים מענין אותם רכב, והם רוצים ללמוד את זה.
אורי מקלב: היום רכב זה טכנולוגיה.
<עופר רימון: אז אני אומר, זה תולדה של זה שאנחנו מאפשרים - - -
אורי מקלב: מה זה רכב היום?
אורי מקלב: זה הכל מחשוב - - -
מנואל טרכטנברג: מחשב וגלגלים.
<עופר רימון: בדיוק.
<עופר רימון: רכב אוטונומי של גוגל, רכב היברידי, כל החידושים נמצאים בעולם הרכב ולכן ברגע שזה יהיה במיינסטרים רק משם תבוא הבשורה.
<עופר רימון: אם רוצים להתעסק עם העניין למה היום בטכניון ב- 2016 במגמת מכונות על כל עשרה בוגרים יש רק סטודנטיות אחת לעשר או שתיים לעשר, אז צריך ללכת לתיכוני ולהגיד איך אנחנו גורמים לזה שבמגמת הנדסת מכונות בבתי הספר התיכוניים יהיו יותר בנות, תלמידות.
<עופר רימון: ובאמת כשהלכנו לפרויקט יחד עם הקרן של סטף, פתחנו מגמות מכונות בבתי הספר הכי אליטיסטיים, בבית ספר גימנסיה הרצליה ובריאלי בחיפה ובבתי ספר כאלה.
<עופר רימון: הגדלנו בשנים האחרונות את כמות התלמידים בבתי הספר הטכנולוגיים מ- 120,000 ל- 150,000, זאת המגמה שאנחנו צריכים ללכת בה, לפי דעתי, וכמובן קשר מאד הדוק עם התאחדות התעשיינים, כי אנחנו הבנו שהמשולש הזה של תלמיד, בית ספר ותעשייה חייבים לעשות את החיבור הזה ואנחנו עושים את זה באמצעות התאחדות התעשיינים ויחד איתם.
<עופר רימון: כבר השנה 10,000 תלמידים משולבים בעבודה,, למידה והתנסות מעשית במפעלים, אנחנו מגדילים מאד את נושא ההסמכות, אבל חשוב לציין שבסופו של דבר חינוך טכנולוגי מקצועי, אם רוצים לשלב בו תעשייה, אם רוצים לשלב בו צד פרקטי, לא רק י' עד י"ב, גם בטכנאים הנדסאים, זה חינוך יותר יקר וצריך לקחת את זה כמובן בחשבון.
אורי מקלב: טוב שאתה נמצא פה, אתה נציג משרד החינוך, אבל מה שהגיע דווקא אלינו זה שיש צפי לקיצוץ בתקציב שהוא בתוך התקציב של משרד החינוך, המגמה היא לתקצב דווקא בחינוך הטכנולוגי.
אורי מקלב: האם יש לך אמירה בעניין הזה?
<עופר רימון: אני יכול להגיד לך שאני יודע ישירות מנשיא התאחדות התעשיינים על בקשה שמונחת על שולחנו של שר האוצר להגדיל ב-500 מיליון את התקציב של החינוך הטכנולוגי מקצועי במשרד הכלכלה.
אורי מקלב: אני אומר לך מתוך צפי משרד החינוך הקיים, האם היום, האם התכנית שאתה אומר בגידול כזה של 20%, האם זאת המגמה גם לשנים הבאות?
אורי מקלב: תקציב 2017 זה תקציב 2017, אני לא יודע, לנו יש פניות, דווקא מקבלים באגף הפניות מהמקצועות הטכנולוגיים, שמדברים איתם על קיצוץ.
<עופר רימון: לא ידוע לי על קיצוץ.
<עופר רימון: אנחנו קיבלנו לתכנית האסטרטגית שלנו 70 מיליון שקל בבסיס תוספת לפני שנתיים לתכנית אסטרטגית, ברור שהצרכים הם הרבה יותר מזה, כשאתה מדבר על היקף של 150,000 תלמידים מ-י' עד י"ב ועוד 7,000 טכנאים הנדסאים מי"ג-י"ד.
<עופר רימון: הקמנו שני מרכזי טכנולוגיה אזוריים בחיפה ובבאר שבע כתשתית ללימודי טכנולוגיה בבתי הספר, אבל אנחנו רוצים לפתוח רשת של מרכזי טכנולוגיה אזוריים בכל הארץ, כל מרכז כזה עולה 25 מיליון שקלים, כל הנושא של שילוב בתעשייה אנחנו רוצים להקים בית ספר מדגים בכל מגמה.
<עופר רימון: אנחנו פותחים עכשיו בחודש הבא בחיפה בית ספר מדגים למלונאות ותיירות.
אורי מקלב: מכיוון שהדיון בועדת כספים על חינוך עוד לא התקיים, אני חושב שאנחנו צריכים לקבל על עצמנו להעלות לוועדת כספים על החלק הזה את החלק המקצועי והטכנולוגי בדיוני התקציב.
אורי מקלב: אנחנו על זמן.
אורי מקלב: אז מעין חג'אג', תודה, ואחר כך ענבר אדמון גולדשטיין, ואחרון הדוברים נראה לי שזה יהיה אברי פולצ'יק, אם אמרתי את כל מה שקיים אצלי.
אורי מקלב: אם יש מישהו שלא אמרתי אותו, אז בבקשה.
<מעין חג'אג': שלום לכולם.
<מעין חג'אג': אני מעין חג'אג', אני מהתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות, אנחנו הארגון היציג של כל הסטודנטים בארץ, גם אוניברסיטאות גם מכללות וגם הנדסאים.
<מעין חג'אג': אמרו לפניי הרבה דברים שאנחנו מסכימים איתם, גם חבר הכנסת טרכטנברג, גם יובל אדמון, מה שחשוב לי להדגיש מההיבט שלנו זה שני דברים, אחד, שבמסגרת נייר העמדה שהצטרפנו אליו שהוזכר פה על ידי אלי יפה, הנושא הוא לא רק קבלת תקציבים, הנושא הוא גם שיפור איכות ההשכלה הטכנולוגית.
<מעין חג'אג': בעצם היום המערכת שקיימת היא לא מספיק טובה כמו שהיא יכולה להיות, היום בסך הכל אחוזי הדיפלומה הם לא גבוהים ואנחנו חושבים שמערכת ההשכלה הטכנולוגית יכולה וצריכה וראויה לספק השכלה טכנולוגית יותר טובה לסטודנטים.
<מעין חג'אג': כשאנחנו מדברים פה בגובה של "אלפיים אלף רגל", כמו שנאמר לפניי, על המשק, על טובת המשק, על השקל השולי, אבל בסופו של דבר מדובר בסטודנטים, באנשים, שאלה החיים שלהם, זה העתיד שלהם, ואם אנחנו לא נדאג לו עכשיו אז הוא לא יילך לשום מקום.
<מעין חג'אג': אני רק רוצה להוסיף פה עוד נושא, להתייחס לדבריו של יו"ר איגוד המוסכים, נכון?
<מעין חג'אג': לגבי הצמצום לעשר מכללות ולא להרחבה.
<מעין חג'אג': יש הבדל מאד משמעותי בין מה שקרה בשנות התשעים בעולם האקדמי ומה שאנחנו מנסים לעשות פה.
<מעין חג'אג': העולם האקדמי בעצם התחיל ממספר אוניברסיטאות מסוימות, שהיו מצוינות במה שהן עושות, ואז זה התרחב, ואז ההתרחבות היתה לטובה ונהדר שיש מכללות שפרוסות בכל רחבי הארץ.
<מעין חג'אג': בהשכלה הטכנולוגית לצערנו זה לא קיים באותה צורה ואנחנו רוצים שהיא תהיה משובחת ושהיא תהיה טובה ולכן כן יש מקום לצמצם ולשבח ואחר כך אולי שוב להרחיב, אבל במצב הנוכחי אנחנו לא יכולים להתקדם - - -
אורי מקלב: טוב, זה נושא שצריך לעמוד בפני עצמו.
אורי מקלב: ענבר אדמון גולדשטיין, רבותיי, אני לא יכול לפתח את, להיכנס לכל הנושאים, בבקשה, היא נמצאת פה ענבר?
<ענבר אדמון גולדשטיין: נמצאת.
<ענבר אדמון גולדשטיין: אז אל"ף, תודה רבה על רשות הדיבור.
<ענבר אדמון גולדשטיין: אני ענבר אדמון גולדשטיין, מייצגת את עמותת תפוח, מי שלא מכיר זו עמותה שפועלת משנת 2000 לצמצום של הפער הדיגיטלי, עובדים בעיקר בפריפריה החברתית והגיאוגרפית, אגב גם עם אוכלוסיות של חרדים, נשים, וגם עם המגזר הערבי.
<ענבר אדמון גולדשטיין: אני חייבת לומר שיש לא מעט פרשנויות לכל הנושא הזה של השכלה טכנולוגית או חינוך טכנולוגי, הפרשנות שלנו נוגעת באופן ספציפי בקידום של אוריינות דיגיטלית מגיל צעיר.
<ענבר אדמון גולדשטיין: אני מדגישה את הנושא של גיל צעיר כי קודמי פרופ' אקשטיין דיבר דווקא על טווח הגילאים היותר מבוגר ואנחנו מצטרפים דווקא לדעות שחלוקות על הגישה הזו ויש גם לא מעט מחקרים שמחזקים את הגישה שדווקא הקניה של מיומנויות טכנולוגיות מגיל צעיר זה משהו שיכול מאד לסייע להשתלבות בתעסוקה ובחירה של מסלול, בין אם תעסוקה טכנולוגית ובין אם השכלה אקדמית טכנולוגית.
<ענבר אדמון גולדשטיין: אני הייתי רוצה להציע פתרון שמתחלק לשלוש רמות.
<ענבר אדמון גולדשטיין: רמה ראשונה, התחום של החינוך הבלתי פורמאלי, שזה משהו שגם דיברו עליו קודם לכן.
<ענבר אדמון גולדשטיין: גם אנחנו מציעים היום פעילות בתחום הבלתי פורמאלי, יש לנו את תכנית נט"ע, שנוגעת היום ב- 1,500 משתתפים כל שנה, התכנית מעניקה למשתתפים שלה תעודת הסמכה.
<ענבר אדמון גולדשטיין: המשתתפים בגילאי י' עד י"ב יש לציין.
<ענבר אדמון גולדשטיין: תעודת הסמכה טכנולוגית מטעם חברות טכנולוגיות כגון סיסקו ואינטל וגוגל וכו', שכבר בגיל צעיר הם נחשפים לעולמות האלה וזה משהו שמאפשר להם לא רק להתנסות מגיל צעיר אלא גם לחלום ולרצות להתקדם לשם.
<ענבר אדמון גולדשטיין: אני מדברת על תכנים כמו תכנות וסייבר, טכנאות מחשבים, טכנאות רשתות ועוד.
<ענבר אדמון גולדשטיין: הרגל השנייה של הפתרון, התחום של החינוך הפורמאלי.
<ענבר אדמון גולדשטיין: קצת הפתיע אותי שפחות דיברנו על הנושא של המולטי-דיסציפלינאריות, העובדה שגם היום משרד החינוך מכיר בזה ויש, מכירה שבלא מעט בתי ספר בישראל יש היום כניסה של PBL, זאת אומרת שילוב של הרבה מאד מקצועות מתוך הבנה שצריך להתאים את החינוך באופן שהוא יכין תלמידים לעולמות של האקדמיה והתעסוקה.
<ענבר אדמון גולדשטיין: הנושא השלישי והאחרון זה נושא של ההכשרות המקצועיות שגם בו אנחנו עוסקים בעמותת תפוח, יש לנו 12,000 בוגרים של התכניות עד היום.
<ענבר אדמון גולדשטיין: רק אני רוצה ככה לספר בקצרה על תכנית שעכשיו אנחנו ככה הרצנו, בשיתוף עם חברת אאוטבריין וקואליציה של הרבה מאד חברות עסקיות, ביניהן ויקס וסירס, וברייט ואחרות, שבעצם המודל עצמו בשונה ממודלים של, אם זה מכללות שעוסקות בתחום הטכנולוגי, שמביאות את העובדים עצמם, שהם בעצם מעבירים את ההכשרות בתחום - - - אבל העובדים עצמם מעבירים את ההכשרות עם קבלה של תמיכה פדגוגית מקצועית שאנחנו מעניקים להם וזה בעצם חידוש, ואם השאלה איך מתאימים את התוכן, אז זו הדרך לעשות את זה.
אורי מקלב: תודה, תודה על הדברים.
אורי מקלב: אנחנו לא מדברים עם נציג האגף עכשיו מקצועית ממשרד העבודה אברי פולצ'יק, אבל לפני זה, אחד לפני זה אריה עמית, יו"ר לשכת טכנולוגיות המידע.
<אריה עמית: קודם כל שלום ותודה רבה שהזמנתם ושאני יכול להביע את עמדתנו.
<אריה עמית: באופן טבעי מי שמדבר לקראת הסוף אז יש לו פריבילגיה גם להתייחס לדברים אחרים.
<אריה עמית: אז אנחנו הכנו חוות דעת איך אנחנו רואים את הנושא הטכנולוגי מהזווית שלנו.
<אריה עמית: היום מדברים על טכנולוגיות מידע ועל טכנולוגיות דיגיטליות, שהן בעצם בחלקן הגדול עומדות בזכות עצמן, אבל הן גם labeler להרבה מאד מהדברים הטכנולוגיים שנעשים ושמענו עליהם כאן במהלך הדיון.
<אריה עמית: אני לא רוצה להיות נביא, אבל אני יכול לומר די בביטחון שאנחנו הולכים יותר ויותר לראות דברים שנראים כמו Science Fiction ופחות דברים שנראים כמו עבודה בעתיד.
<אריה עמית: זה נובע, בסופו של דבר הרובוטים יחליפו חלקים מהעבודה שהם עבודה פיזית, אני כבר לא מדבר על עבודות במחסן ועל עבודות פיזיות, אבל יחליפו עבודות שדורשות גם קצת אינטליגנציה או הרבה אינטליגנציה לפעמים.
<אריה עמית: גם רואי החשבון ועורכי הדין לא צריכים לשבת בשקט כי המקצועות שלהם הולכים להשתנות.
<אריה עמית: IBM רכשה עכשיו חברה שכל מה שהיא עושה, היא מעבירה את הידע האנושי של ניתוח דו"חות פיננסיים לווטסון, ושהדברים האלה ייעשו בצורה רובוטית.
<אריה עמית: (היו"ר מנואל טרכטנברג)
מנואל טרכטנברג: תקצר, בבקשה.
<אריה עמית: אז אני אקצר.
<אריה עמית: אני אשמח מאד אם את חוות הדעת שנתתי תוכלו לראות, אבל אני אתייחס גם לדברים ששמעתי פה.
מנואל טרכטנברג: נשמח.
מנואל טרכטנברג: אבל ממש בשתי דקות חייבים לסיים.
<אריה עמית: שתי דקות.
<אריה עמית: אז הדיון השני שאני משתתף בו, בדיון בנושא דומה, היה לפני שנה דיון בנושא אקדמיה וטכנולוגיה.
<אריה עמית: משהו בהרכב די דומה, רק הנציגים היו, חלקם נציגים שחוזרים לכאן וחלקם נציגים של גופים אחרים.
<אריה עמית: מה שאני מוטרד ממנו, ולא כרגע כיו"ר לשכת הטכנולוגיה אלא כאזרח במדינת ישראל, זה כשאני רואה את, אל"ף, מצד אחד את היוזמות המאד ברוכות שיש כאן, את היכולות המאד רציניות שיש כאן לאנשים, ואנשים עוסקים ביוזמות באופן נפרד.
<אריה עמית: אני חושב שאם היינו מביאים את כל אלה שעוסקים ביזמות בתחומים האלה, אני מייצג גם את פורום היזמות הבינלאומי שהשבוע מקיים את כנס היזמות שלו, אני חבר בנשיאות, במועצה המייעצת של ארגון צופן, כך שחוץ מהלשכה יש המון פעילויות, האולם הזה, לא היה מקום להכיל בו את כל אלה שעוסקים.
<אריה עמית: הבעיה שאין יד מכוונת.
<אריה עמית: אני שמעתי פה כמה משרדים שמטפלים בזה, אני שומע כל אחד מפאר את מרכולתו אבל אין יד מכוונת.
<אריה עמית: אז לתמצת את ההצעה שלנו ולמנות איזשהו גורם אחד אחראי מרכז, לקבוע סדרי עדיפויות ולעשות את זה מנקודה מרכזית אחת.
<אריה עמית: אם אין גורם אחראי אנחנו ניפגש פה בעוד שנה ובעוד שנתיים, ואנחנו נמשיך לעבוד על הדברים הישנים.
<אריה עמית: תודה רבה.
מנואל טרכטנברג: אברי, בבקשה, אגף להכשרה מקצועית, בקצרה.
<אברי פולצ'יק: כן, דובר פה על הכשרות קצרות, אז אנחנו ננסה להזים או להפריך את מה שאמר פרופ' אקשטיין לגבי הכשרות קצרות.
<אברי פולצ'יק: אבל לפני כן, השאלה באמת היכן שמים את השקל.
<אברי פולצ'יק: יכול להיות שצריך לפזר אותו, כי המחסור מקיף את כל שכבות התעסוקה, החל מהאנשים ברצפת הייצור, מנהלי צוותים ומהנדסים וכו'.
<אברי פולצ'יק: מה שקורה ברצפת הייצור, פרופ' אקשטיין, שאנשים שקיימים היום בארץ ובערך אנחנו מכשירים כל שנה 40,000 איש שרוצים לעשות הסבה מקצועית או לשדרג את עצמם, והם נמצאים בטווח השכלה של בין 9 ל- 12 שנות לימוד.
<אברי פולצ'יק: אז מנהל עבודה שעושה קורס של 668 שעות, והוא בסך הכל עם השכלה של 10 שנות לימוד, מרוויח אחרי כמה שנים כ-25,000 ₪ ללא הוצאות נלוות.
<אברי פולצ'יק: מפעיל עגורן/צריח שבא לקורס כזה, ויש עדיין הרבה אנשים בארץ ישראל, אדוני, שנמצאים ברמת ההשכלה הזאת, והם מפעילי עגורן/צריח בקורס של 200 שעות ומרוויחים 15,000 שקל, או נהג רכב ציבורי, שלצערי הרב עדיין לא מוגדר בכלל בהשכלה שלו, או נהג רכב כבד שמרוויחים כ-13,000 שקל.
<אברי פולצ'יק: צריך לחשוב פה על כל שדרות התעסוקה והמצוקה של החברה הישראלית ומי נותן את הטיפול.
<אברי פולצ'יק: זה דבר אחד.
<אברי פולצ'יק: דבר שני שאני רוצה בקצרה, אני שמח שנאמר פה שהאקדמיה היא לא חזות הכל, כי מי שחושב שהאקדמיה היא חזות הכל, זה רעיון שלא בא בקנה אחד עם תפיסת משק העבודה המודרני.