GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנואל טרכטנברג: הכוונה היא לא לייצר עוד סולמות כדי שכולם יגיעו לבסוף לאותו שיא שזה לימודים אקדמיים.
מנואל טרכטנברג: רבותיי, אני אומר את זה באחריות, לימודים אקדמיים כפי שאנחנו מכירים אותם היום, התארים האקדמיים זה לא חזות הכל.
מנואל טרכטנברג: לא צריכה להיות חזות הכל.
מנואל טרכטנברג: המסלולים האלטרנטיביים הם לא מסלול לקראת, אולי, אלא במקביל, גם בחשיבותם, גם במעמד שצריך להקנות להם, ובוודאי בשכר.
מנואל טרכטנברג: אני אומר לך, השכר של אלה כפי שפרופסור אקשטיין ציין, של אלה שהולכים למסלול הטכנולוגי, אוקיי, הם יקבלו לאורך זמן יותר מאשר חלק ניכר מאלה שהולכים לאקדמיה, אז זה גם בא לידי ביטוי שם.
מנואל טרכטנברג: אז אני אומר בוא נחשוב על זה, במקביל ולא כשלבים שאולי מובילים לאותו שיא נשגב, כן, של האקדמיה.
אורי מקלב: גברת נירית טיבי, ואחריה בועז הירש, מנכ"ל שירות התעסוקה.
אורי מקלב: נמצאת פה, נירית?
אורי מקלב: יש מישהו ממשרד האוצר?
אורי מקלב: זה כבר ועדה שלישית שאני נמצא היום בכנסת שגוערים ומבקרים את ההשתתפות של האוצר, אני מבין שיש דיוני תקציב אבל צריך להודיע כשלא מגיעים.
<קריאה: הם חילקו את כל הכסף, אז הם לא צריכים לבוא כבר.
אורי מקלב: הם שומרים על הכסף, אם היו מחלקים אז היה אפשר לעבוד כבר, הבעיה היא שהם שומרים ולא נותנים.
<קריאה: זה לא ששומרים עליו.
אורי מקלב: שומרים עליו חזק.
אורי מקלב: טוב, בועז, אנחנו, זה לא פוטר אותם, גם ימי תקציב זה עדיין לא פוטר.
<קריאה: צריכים להודיע שלא באים.
אורי מקלב: האוצר הוא חלק מאד חשוב בעניין ואני מבין שזה ברור מאליו.
אורי מקלב: בועז הירש, מנכ"ל שירות התעסוקה ואחר כך אנחנו עם ד"ר יוכבד פנחסי.
אורי מקלב: בבקשה, בועז.
<קריאה: גם לא פה.
אורי מקלב: בועז גם לא פה.
אורי מקלב: אתה מעודכן עם הרשימה, בטוח שאתה מעודכן?
אורי מקלב: טוב, ד"ר יוכבד פנחסי, ולאחר מכן אורית נחום.
אורי מקלב: רק תציגי את עצמך, אני כבר אמרתי חלק מהתארים שיש לך.
<יוכבד פנחסי: אוקיי.
<יוכבד פנחסי: ד"ר יוכבד פנחסי אדיב, יו"ר פורום המכללות הטכנולוגיות, בעצמי מנהלת את המכללה הטכנולוגית באריאל, בקמפוס האוניברסיטה.
<יוכבד פנחסי: תראו, הדיון הזה הוא דיון חשוב.
<יוכבד פנחסי: הוא עוד פעם מלכד את כולם, שכולם בדעה אחת, השכלה טכנולוגית היום צריכה להימצא בראש סדרי העדיפויות לדעתי, כאחד מראש סדרי העדיפויות, בסדר של ממשלת ישראל כשאתה מסתכל על הטווח הארוך, גם של עולם של השכלה, גם של עולם של עבודה, פרנסה ותעשייה.
<יוכבד פנחסי: כשאתה קושר את כל הנקודות האלה אתה מסתכל על מדינה שהיא מדינה יצרנית ומתנהלת בכלכלה נכונה, היא מדינה של אנשים יצרנים עובדים ומשכילים, ואני מסכימה כאן עם כל דבר שנאמר כאן כי היום כבר כשאתה מסתכל על המערכת מה קרה לה בארבע שנים האחרונות, מאיפה שהיא הייתה, כשבעצם היינו צריכים להסביר מה זה השכלה טכנולוגית, הפורום והמנהלים שמנהלים את המערכת הזו, נכון להיום אני רואה שכבר הדיונים האלה, אנחנו לא צריכים לתת הסברים אלא רק צריך להסתכל קדימה.
<יוכבד פנחסי: פורום המכללות הטכנולוגיות מונה מספר עשרות של מכללות שפרוסות ברחבי הארץ, מדובר על לימודים לתואר הנדסאי, טכנאי, והכשרות מקצועיות, כאשר כולנו עוסקים בלימודים שהם מה שנקרא לימודים בוגרים יותר, הם אחרי הצבא או אחרי שירות לאומי, או אם הם מותאמים הם אחרי מה שנקרא בית ספר התיכון, אם מדובר כאן על מגזר כזה או אחר שלא מתגייס או אינו עושה שירות לאומי.
<יוכבד פנחסי: כשאנחנו מסתכלים על פלח האוכלוסייה הזה, אנחנו מדברים על 25,000 סטודנטים שלומדים למקצוע של הנדסאי, וכמו שפרופסור טרכטנברג אמר, בחרו את המקצוע הזה.
<יוכבד פנחסי: האקדמיה בעיניהם אינה חזות הכל ואנחנו צריכים להוריד את המושג הזה, לדעתי, ולהחזיר את מה שהיינו, או גדלנו עליו, כמדינה יצרנית, בשנות השמונים.
<יוכבד פנחסי: מפלתה של ההשכלה הטכנולוגית נובע ממספר נקודות, אחת מהן באמת הפריחה אולי של המערכות האקדמיות, ביצירה של הממשלה לדחוף לתואר אקדמי עבור כל אחד נגיש, קצת הזנחנו את העולם שאולי הוא כבר לא תואר אקדמי אלא תואר אחר שהוא מקצועי יותר.
<יוכבד פנחסי: אנחנו יודעים איפה אנחנו גדלים אנחנו רואים את השאיפה ואנחנו דוחפים את הילדים ללמוד לימודים שהם לימודים שהם לא יצרניים, שהם לימודים כלליים, הם טובים, הם השכלה טובה לכולם, אבל הם לא יצרניים, וזה לא תמיד מה שהמדינה צריכה.
<יוכבד פנחסי: כשפרופסור אקשטיין מדבר על איפה אני שם את השקל, אז הוא צודק.
<יוכבד פנחסי: כי הוא אומר בעצם איפה נשקיע, ובטווח הארוך מה יקרה לנו.
<יוכבד פנחסי: כאשר נשקיע אותו באוכלוסייה שבסופו של דבר תבחר את הלימודים האלה ותהפוך ליצרנית, כמו ההנדסאים שנדרשים היום בשוק התעסוקה, הטכנאים שדרושים אצל התעשיינים וכן הלאה, אז אני אומר אם אני אשקיע עוד קצת כנראה אני אקבל עוד.
<יוכבד פנחסי: הפתרון של הנושא הזה, כרגע אין איזושהי תכנית ארוכת טווח, לצערנו הרב, יש את הדו"ח של אקשטיין שהוא מצוין, יש את ועדת אדמון שמדברת על אקרדיטציה ואיך אני מושך את האנשים קדימה ופורץ להם תקרות זכוכית, כולנו מדברים.
<יוכבד פנחסי: אני חושבת שהשנה צריך להתחיל לעשות.
<יוכבד פנחסי: השנה צריך להתחיל לשבת ולבנות תכנית של קודם כל מה שנקרא שיקום המכללות הטכנולוגיות, לתת להם לפרוח.
<יוכבד פנחסי: כן, בסוף מדובר על כסף, אבל הכסף שנשים בסופו של דבר יניב את התהליך האחר.
<יוכבד פנחסי: יש לרשותנו שר חדש, שר מאד מחויב, השר חיים כץ, לקח את הפרויקט הזה, הוא רוצה לבנות את משרד העבודה מחדש, אז זה הזמן.
<יוכבד פנחסי: המכללות הטכנולוגיות הן מענה לכל הצרכים הללו.
<יוכבד פנחסי: מרמה של הנדסאים, לרמה של הכשרות מקצועיות, אנחנו נדע בעזרת מיתוג נכון, עבודה נכונה וכסף, כנראה שהאוצר צריך להבין שרפורמה לעשות זה רפורמה שכוללת את כל התחומים, זה נכון, אבל בסוף אם המכללות הטכנולוגיות לא יוכלו להתנהל במהלך השנה הנוכחית בצורה נכונה, אז כנראה נצטרך להקים את המערכת הזו מחדש, זה יעלה מיליונים או מיליארדים להקים מערכת כזו מחדש.
<יוכבד פנחסי: המערכת טובה, קיימת, צריך לשפר אותה השנה.
<יוכבד פנחסי: בתור מנהלת מכללה טכנולוגית והעומדת כיושב ראש פורום המכללות, אנחנו פתחנו את השנה בשונה מהשנים האחרונות, מי שעקב אחרינו, פתחנו אותה בצורה שקטה.
<יוכבד פנחסי: אנחנו נותנים לשר החדש חיים כץ זמן לעבוד, אנחנו נותנים לו זמן ללמוד את החומר אבל אנחנו מתחילים להיות קצת קצרי סבלנות, ואנחנו יודעים שאנחנו רוצים להתחיל את השנה וגם לסיים אותה בצורה הנכונה.
<יוכבד פנחסי: מפה אני קוראת באמת לכל העושים בדבר.
<יוכבד פנחסי: כל מי שנוגע, אם זה התעשיינים, אם זה הממשלה, אם זה האוצר, השר הממונה, האגפים כולם, בואו נתיישב ביחד ונבנה לאור הדו"חות שניתנו כבר, יש כבר דו"חות, יש את דו"ח אקשטיין, יש את הדו"ח של אדמון, יש את העבודה שטרכטנברג מבצע בצורה אמיצה, יש את התעשיינים, יש נייר שהגשנו לשר חיים כץ, שכולל הרבה מאד אנשים שותפים לעניין.
<יוכבד פנחסי: אם זה הפורום ואם זה התאחדות הסטודנטים חתומה על הענין הזה, ואם זה הסתדרות ההנדסאים חתומה על זה.
אורי מקלב: יש היום ויש את המסמכים שאמרת, האם זה, אתם, יש דינמיקה במקצועות האלה וצריך להיות באמת עדכניים והשאלה היא אם יש לכם, אתם עובדים באמת, אם מה שאתם נותנים, אם המענים שאתם נותנים, הם מענים באמת שהם רלוונטיים היום?
אורי מקלב: לפעמים החלטה של לפני שנתיים, וביישום הוא כבר יותר הופך את הדברים לפחות, או פחות אטרקטיביים או פחות באמת נדרשים.
אורי מקלב: אנחנו צריכים גם להיות, כמשרדי ממשלה צריך מאד, בכלל, כממשלה בכלל, כשהמערכות גדולות לא עובדים במהירות של המשק או של הצרכים, וכאן אני די דואג אם אנחנו הולכים לדרך כזו האם יש לכם את המנגנון הזה שיידע באמת להתאים את המערכות כל הזמן ואם יש עבודות מחקר שהן עדכניות גם כן שעל פי זה פועלים.
אורי מקלב: זה חלק שאני חושב שזה גם מפריע לכל הציבור וזה חשוב מאד.
אורי מקלב: אומר הפעם פרופסור טרכטנברג, שאני שותף איתו בהרבה ישיבות, שיש מקצועות שהם כבר לא רלוונטיים וצריך לחשוב על כאלה שלא יהיו עוד מעט רלוונטיים.
אורי מקלב: מה עושים עם אותם צעירים שכבר המקצועות שלהם ייעלמו ולא בטווחי זמן ארוכים מאד אלא בטווחי זמן קצרים מאד?
<יוכבד פנחסי: אז אני אענה באמת לנושא הזה, אני רק אגדיר, אני אתן משהו שהוא קצת מהסתכלות של 30,000 רגל ואני גם אגיד מה קורה בתוך המכללות.
<יוכבד פנחסי: בתוך המכללות מי שמלמד, לפחות, אוקיי, בתפיסת העולם שלי, חלק מהאנשים הם אנשי תעשייה, הם אנשים שיודעים בדיוק מה המשק צריך, הם יודעים לכוון את המערכת הזו אבל למכללות טכנולוגיות יש מה שנקרא רגולטור, רגולטור הוא מה"ט, הוא יושב בתוך משרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים, לאחרונה עבר ממשרד הכלכלה, יש רגולטור הוא נקרא מה"ט, מה"ט מכתיב את הצרכים שלנו.
אורי מקלב: הוא עבר למשרד הרווחה.
<יוכבד פנחסי: נכון, הוא עבר למשרד הרווחה.
אורי מקלב: אמרת שעבר למשרד הכלכלה.
<יוכבד פנחסי: לא, היה במשרד הכלכלה ועבר למשרד הרווחה העבודה, שירותים חברתיים.
<יוכבד פנחסי: מה"ט הוא הרגולטור והוא קובע את תכניות הלימודים.
<יוכבד פנחסי: אין ספק שצריכה להיעשות עבודה.
<יוכבד פנחסי: אבל אנחנו גם לא יכולים להסתכל על איזשהם מקצועות ולהגיד, מחר בבוקר יותר לא נצטרך אותם.
<יוכבד פנחסי: הרי צריך כאן תכנית במדינת ישראל, תכנית שהיא ארוכת טווח, להסתכל על צרכים, להסתכל על סוג של תכנון לחומש, לעשור הבא.
<יוכבד פנחסי: אסור לנו גם להיות יותר מדי עם פינצטה ולהגיד אוקיי, את זה אני מוציא, כי מחר בבוקר אני עלול להיתקל באיזשהו מצב שבו את אותו אדם אין לי.
<יוכבד פנחסי: אבל אין ספק שצריך להיות תכנון, צריך לבדוק מה התעשיינים צריכים וצריך לבדוק מה השוק צריך והמשק צריך, זה לא רק תעשייה אלא זה כל המשק.
<יוכבד פנחסי: מה שאנחנו כן עושים עם העולם במכללות טכנולוגיות, אנחנו מקנים להם ידע שמחר בבוקר הם יוכלו מה שנקרא, לעשות אדפטציה נכונה מהר מאד בתוך התעשייה.
<יוכבד פנחסי: זה היכולת שלנו כמכללות על פני גופים אחרים שהם יותר כבדים.
<יוכבד פנחסי: גם בזה צריכה להיעשות יותר עבודה, גם בזה צריך להיכנס פנימה לתוך המכללות ולראות, צריך לעשות כאן קבוצות מיקוד ועבודה, אני מסכימה.
<יוכבד פנחסי: אבל על הכל צריך לעשות מה שנקרא רפורמה גדולה.
<יוכבד פנחסי: להסתכל על המקצועות, להסתכל על הצרכים, להסתכל על הכסף להכשרה, להסתכל על איך אנחנו מנגישים את הלימודים האלה באמת וסוחבים לנושא הזה כמה שיותר אנשים, ובעיקר בעיקר בואו נתחיל מלמעלה בואו נמתג את המערכת הזאת נכון, שנוכל לחשוף ואנשים ירצו באמת ללמוד את המקצועות האלו במכללות הטכנולוגיות.
אורי מקלב: תודה, תודה, ד"ר יוכבד פנחסי.
אורי מקלב: נורית הראל, בבקשה.
<נורית הראל: נורית הראל, אני יושבת ראש ועדת חינוך בהתאחדות התעשיינים ותעשיינית בעצמי, יושבת ראש מפעלי ד"ר פישר.
<נורית הראל: אני נתקלת יום יום ב-50% האלה שלא מגיעים להשכלה גבוהה.
<נורית הראל: זה הפועלים שעובדים אצלי באולם הייצור, הם מגיעים ללא השכלה, הם מתחילים עם משכורות נמוכות יחסית, לעומתם אלה שמגיעים עם השכלה בסיסית של טכנאים הנדסאים, מתחילים בדרגה אחת מעל זה, ומעבר לזה אני מקבלת את אותם עובדים שלא קיבלו שום השכלה.
<נורית הראל: אני צריכה להכשיר אותם במפעל, זה עולה לנו הרבה כסף אנחנו קוראים לזה OJT- On the Job Training, אני חושבת שבלי קשר לדיון פה, במקביל לתקציב החינוך הטכנולוגי, צריכים לתת גם תקציב להכשרות התוך מפעליות.
<נורית הראל: כיום התעשייה יש לה שתי אפשרויות, או לא למצוא עובדים, ובכל הדרגים חסרים לי עובדים כרגע, משרות פנויות בגליל מעל כמה חודשים, או להעביר את המפעלים שלנו לחו"ל, איפה שיש עובדים, 30% מחבריי התעשיינים כבר העבירו את המפעלים לחו"ל ואחד השיקולים זה חוסר בכח אדם.
<נורית הראל: אני יודעת שאחת חברות הפארמה הגדולות לא סגרה פה מרכזי מחקר ופותחת מרכז מחקר מאד גדול באירופה כרגע, אחרי התלבטות גדולה, כשהשיקול שהשפיע בדירקטוריון זה המחסור בכח אדם מקצועי פה בארץ.
<נורית הראל: זאת אומרת הבעיה היא בוערת והיא בוערת לכלכלה, ואני מחזקת את ידיך, בכל מקום שמזמינים אני מגיעה, ואני חושבת שזה באמת העתיד, מה שאנחנו משאירים פה קדימה, התעשייה תיסגר.
<נורית הראל: בלי עובדים אנחנו לא יודעים לעבוד ויש גבול עד כמה אנחנו יכולים להכשיר בתוך המפעל ובאמת ההכשרות התוך מפעליות הן יותר בסיסיות וצריכים את ההכשרות המקצועיות.
<נורית הראל: אז זה הצורך ולכן אנחנו בכל מקום נמצאים וחושבים.
<נורית הראל: בפועל מה שאנחנו רואים היום, שחלק ממסלולי הלימוד באמת לא מותאמים לצרכים של המשק, לפחות אצלנו בתעשייה, ואנחנו חושבים שבאמת, להתייחס למה שאמרת, זה צריך להיות במה"ט, צריכה להיות שם מועצה פדגוגית שתהיה בקשר ישיר, עדכון תכניות לימודים רציף.
<נורית הראל: אי אפשר לאשר היום תכנית לימודים שיישמו אותה עוד שנתיים, היא כנראה כבר לא תהיה רלוונטית, וכן המיומנויות הבסיסיות של עובדים.
<נורית הראל: אני אתמול ביקרתי באחת החנויות בקניונים שמוכרת בגדים והמחסנאי צריך לדעת RFID, הוא צריך לדעת אקסל, הוא צריך לדעת מחשוב, לא רק צריך לדעת לוקיישן של איזה חולצה על המדף.
<נורית הראל: זה בכלל עולם אחר ואדם שהוא ללא שום השכלה הוא מאותם 50%, והוא משתכר.
<נורית הראל: היתרון של החינוך הטכנולוגי, שהעובדים שלו אמנם לא עובדים בהייטק אבל משתלבים בתעשייה ויש להם בטחון תעסוקתי ארוך טווח.
<נורית הראל: בדרך כלל כשמישהו נכנס למפעל הוא נכס עבור אותו מפעל, כי הוא לומד את המיומנויות ואנחנו ממליצים להחזיק אותו לשנים ארוכות ולכן זה מאד חשוב.
<נורית הראל: המעורבות של התעשייה, של המגזר העסקי בכלל, בתכנון תכניות הלימודים והתכנים זה משהו מהותי.
<נורית הראל: נושא נוסף שצריך לשים עליו דגש זה הכשרת מורים.
<נורית הראל: גם אם נחליט מחר לפתוח אינסוף, יהיה פה תקציב אינסופי למכללות טכנולוגיות, אין מסלולי הכשרה למורים ומסלולי הכשרה לתכניות לימודים.
<נורית הראל: אנחנו הצענו, ואני חושבת שזה מופיע גם בדו"חות שהוזכרו פה, לקחת כמה מכללות שיהיו מכללות דגל, שיפתחו את תכניות הלימודים, למשל תכנית לימודים לחשמל, והן אחר כך יתוקצבו עבור פיתוח תכנית מצוינות כזאת והן ייתנו את התכניות אחר כך למכללות האחרות.
<נורית הראל: כמובן שהתקצוב של המכללות צריך להיות דומה לפחות לתקצוב היום שנעשה על הנדסאים, אנחנו לא יכולים לתקצב 8,000 שקל לסטודנט לעומת 30,000 ולצפות שיגיעו לאותה רמה, אז צריך לעשות פה איזו הלימה של התקצוב הזה, ואני כן דווקא חושבת שרצף האקרדטיציה להצליח, לאפשר לעובד או לאדם להתקדם מטכנאי או הנדסאי למהנדס ולהכיר בלימודים הקודמים שלו, זה מאד משמעותי לפיתוח העתיד.
אורי מקלב: אני רק רוצה לשאול, אולי אני אומר משהו ככה שהוא לא מעשי, אבל לשלב אולי מנהלים בתוך התעשייה שהיום הם בתוך תכנית הלימודים, ממש לעשות פרויקט לאומי של תעשיינים לקחת אנשים שיש להם את הידע והם לא בחרו במקצוע הזה של הוראה אבל הם נמצאים ובתור תרומה לחברה, בתור שילוב שלכם - - -
<נורית הראל: אני חושבת שזה רעיון מצוין.
אורי מקלב: וזה גם יכול לפתוח את העיניים, אין כמו מישהו כזה שיכול לתרום בענין הזה.
אורי מקלב: כשישבה אצלי מנכ"לית אינטל, מדובר על זה, היא שמעה על זה.
אורי מקלב: אני הכרתי מקרוב אנשים שמשולבים, עובדים באינטל בתפקידים בכירים, באופן טבעי הם היו צריכים להיות, הם מאד מוכשרים במתודיקה, מאד מוכשרים בהוראה, אבל הם בחרו כיוון, לא הוראה, וכאן לא צריך להסביר הרבה למה הם לא בחרו במקצוע הזה, אבל לבחור, בתור שילוב, זה יכול להיות.
אורי מקלב: אני רואה שהצד הזה מאד תומך בזה אני רק לא יודע מי אתם.
<וסים אבו סאלם: אפשר להגיד?
אורי מקלב: לא, אני שאלתי קודם מי אתם, אני שאלתי קודם את מנהלת הוועדה, לא כל כך - - -
<וסים אבו סאלם: אז אנחנו מייצגים פרויקט חברתי בשם Loop, שזה בעצם בדיוק התיאור של מה שאמרת, פרויקט Loop מטרתו בעצם לעודד תלמידים בבית הספר ללמוד תכנות.
אורי מקלב: הפרויקט איפה?
<קריאה: רק תציג את עצמך.
<וסים אבו סאלם: השם שלי זה וסים אבו סאלם.
אורי מקלב: אני כמעט עושה את זה בכיוון קריאת מנהל, כדי שהנושא גם יצוין אני רוצה להתייחס לנושא, אמרה דוקטור יוכבד פנחסי לאחר מכן חבר הכנסת יוסף ג'בארין.
אורי מקלב: בבקשה, אני רק עושה סדר ב - - -
<וסים אבו סאלם: בשתי דקות?
<וסים אבו סאלם: השם שלי זה ואסים אבו סאלם, יש לי תואר ראשון במדעי המחשב.
<וסים אבו סאלם: עורך דין, מומחה באבטחת מידע.
<וסים אבו סאלם: יזמתי פרויקט שהוא במספר מקומות ברחבי הארץ, שאנחנו, אנשים מהתעשייה, באים ומתנדבים בפרויקט חברתי ומלמדים, מעודדים תלמידים בתי ספר ללמוד תכנות.
<וסים אבו סאלם: אנחנו היום מונים, פחות משנה, מונים שלושים אנשים מהתעשייה, אתם יכולים למצוא עובדים מכל מיני חברות, מאינטל, מאמדוקס, מגוגל, ממייקרוסופט.
<וסים אבו סאלם: אנחנו הולכים לבתי ספר, עושים להם פעילויות.
<וסים אבו סאלם: זה לא עוד חוג מחשבים אלא אנחנו באים ותורמים מהידע שלנו, מהניסיון שלנו, כדי לעודד אותם ללמוד תכנות.
<וסים אבו סאלם: כל המודל הזה של ה-Loop עצמו, שאנחנו מתוך התעשייה תורמים לדור הבא, שגם הם בעוד כמה שנים אחרי שהם משתתפים והולכים לתארים המתקדמים או לתעשייה הם תורמים בחזרה למעגל.
<וסים אבו סאלם: זה כל הרעיון.
אורי מקלב: אני חושב שזה מודל מאד טוב וצריך - - -
<וסים אבו סאלם: הצלחנו להגיע לאלף תלמידים בתוך פחות משנה.
<קריאה: אלף יהודים וערבים, או שזו רק מחווה - - - ?
<וסים אבו סאלם: אלף יהודים וערבים, זכינו להציג את Loop בכנסים בינלאומיים, אני זכיתי לקבל הזמנה להשתתף בגלל היום זה בתחילת שבוע היזמות, אני זכיתי לקבל הזמנה השבוע מוועידת היזמות העולמית שבאירוח ברק אובמה, הנשיא היוצא, ופרויקט Loop, הצגתי אותו באפריל האחרון באוניברסיטת סטנפורד.
<וסים אבו סאלם: הוא נבחר ע"י אוניברסיטת סטנפורד מבין 500 פרויקטים חברתיים גלובליים כפרויקט שהולך להשפיע מבחינה חברתית ותעשייתית על - - -
אורי מקלב: מי עומד מאחורי - - -
<וסים אבו סאלם: אני המייסד.
אורי מקלב: המייסד, ויש איזה משהו, אוניברסיטה?
<וסים אבו סאלם: אנחנו אנשים צעירים, צעירים בעיקר, ומתנדבים, שנותנים מהזמן שלנו, ואנחנו יכולים להגיד שאם אנחנו מסתכלים על החלק של בתי הספר אז היום יש ביקוש רב שאנחנו כמעט ולא יכולים לעמוד בו, לתת את העזרה לבתי ספר.
<וסים אבו סאלם: אנחנו פשוט מקבלים טלפונים ממנהלי בתי ספר, מכל מיני תלמידים, מהורים.
אורי מקלב: כך יש לי הרגשה.
אורי מקלב: גם אם קיימנו את הישיבה רק בשביל לשמוע על הפרויקט אז זה כבר היה כדאי, באמת הפרויקט הזה או פרויקט דומה, להרחיב אותו, כבר עשינו דברים חשובים.
אורי מקלב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, לאחר מכן מר אלי יפה, הוא נמצא פה?
אורי מקלב: ולאחר מכן ד"ר חגית שויימר.
יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושב ראש, באמת מהדברים האחרונים של ואסים, אז בהחלט תבורכו, ואני חושב שפרויקטים כאלה מאד נחוצים, ואני מקשר את זה למה שרציתי לומר.
יוסף ג'בארין: אני אפתח קודם כל בלהגיד שהתחושה שלי היא שיש הרבה מידע שחסר בשיח הזה.
יוסף ג'בארין: אתם פשוט לא מודעים, גברתי דיברה על מפעל שעומד להיסגר כי אין מספיק אנשים מקצועיים וכדומה, אבל התחושה שלנו שאנחנו שומעים הרבה על כמה יש עורכי דין בישראל, יחסית למדינות אחרות, וכמה יש רופאים, ונתונים סטטיסטיים וכדומה, אבל כשזה מגיע לבצורת הזו אני כמעט ולא, אני אישית, אבל אני מניח שהמידע הזה לא כל כך זמין, ואני חושב שצריך להגביר את המודעות לצורכי המשק בתחום הזה, לצורכי התעשיות הספציפיות שאתם מודעים להם, כי הנתונים האלה צריכים להיות פשוט מוכרים וידועים ככה שאפשר לכוון אנשים לפנות אל הנושאים הללו.
יוסף ג'בארין: אני מדגיש את זה גם כי התחושה שלי מהשנים האחרונות שאמנם היה סחף בשנים האחרונות של אנשים, בעיקר מהחברה הערבית, שהולכים ללמוד רפואה ורפואת שיניים ורוקחות והגענו למצב שעכשיו הצעירים מרגישים שזהו, השוק כבר מוצף, והם מחפשים פתרונות, מחפשים אלטרנטיבות, והאמת היא אין כל כך הכוונה לפתרונות האלו.
יוסף ג'בארין: לכן פרויקט כזה הוא תמיד יכול לעזור.
יוסף ג'בארין: חשוב גם יותר אולי להגביר את המודעות לנושאים הללו.
יוסף ג'בארין: הערה שנייה שלי, בכל זאת אני חש שכשזה מגיע לתעשייה ולמקצועות הטכנולוגיים, וסלחו לי על ההערה הזו, אני מרגיש ניכור בין הנושאים הללו לחברה הערבית והצעירים הערבים.
יוסף ג'בארין: אני לא יודע למה זה בדיוק קורה, יכול להיות שחלק מהניכור הזה מתקשר לעובדה אולי שחלק מהמקצועות שייך לתעשייה שהיא יותר בטחונית, וכך חלק מהאנשים עוד מלכתחילה נרתעים או מעדיפים בכלל לא להיכנס לשם או לא בטוחים שתהיה להם תעסוקה וכדומה.
יוסף ג'בארין: ההרגשה שלי שיש מספיק פוטנציאל גם מחוץ למה שנקרא, אם נקבל את הטרמינולוגיה הזאת של מקצועות ביטחוניים, אבל גם מחוצה לה יש הרבה מקצועות שהם יכולים להתאים לצעירים ערביים דווקא בתקופה הזו.
יוסף ג'בארין: יש אנשים שמחפשים, אנשים שרוצים לעבוד, שרוצים להשתלב, ואני רוצה שתחשבו ביחד איתנו איך אפשר לעשות יותר את השילוב של הצעירים הללו במסלולים הללו וגם להפחית את הניכור שאני עד היום מרגיש אותו, ניכור שקיים וניכור שקשה.
יוסף ג'בארין: מדברים על תעשייה, עובדה, אנחנו מגיעים אולי מדיון של ועדת החינוך בנושא בגרויות, כמעט כל חברי הרשימה המשותפת היו שם, אבל דיון כאן על התחומים הללו, אז אנשים מרגישים כאילו יש איזה מן מכשול מסוים שקיים, משהו שגורם להם להרגיש שזה כאילו נושא שלא מתקשר ליום יום של האזרחים הערבים.
יוסף ג'בארין: אני מרגיש ההפך, שדווקא כאן יכול להיות הפתרון ודווקא כאן אפשר לכוון את הצעירים שלנו להשתלב בתעשיות הקיימות.
יוסף ג'בארין: הנתונים אגב מאד מגבים - - -
אורי מקלב: אני לא יכול להתווכח עם התחושות האלה - - -
יוסף ג'בארין: גם כשאני מגיע ל - - -
אורי מקלב: רק שניה, אני לא בטוח - - -
<אברהם פליישון: הם נמצאים במכללות, לומדים - -
יוסף ג'בארין: נכון, היום, נכון, יש ביקוש יותר במכללות - - -
<אברהם פליישון: אין ניכור במכללות, רבע מהסטודנטים, אני במכללת כנרת, הם אוכלוסייה דוברת ערבית - -
יוסף ג'בארין: נכון, השאלה אם אנחנו יודעים מה קורה אחר כך.
<קריאה: - - - והם סטודנטים מצוינים.
יוסף ג'בארין: קודם כל, במכללות זה משהו חדש.
אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך שגם - - -
יוסף ג'בארין: אני רק אסיים ואומר, כשאני למשל בודק מה הולך בחברות הממשלתיות, תעשיה אווירית וכל ה - - - כמעט כמעט שאין עובדים ערבים, כמעט ואין.
יוסף ג'בארין: זה פחות מ-2%, 2.5%, שיעור שהוא כמעט שולי, יחסית לפוטנציאל שקיים.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על, בשכבת הגיל הזו, 25% מהצעירים בישראל הם צעירים ערבים.
אורי מקלב: קודם כל, אני לא יכול להתווכח עם הנתונים האלה, כי אמנם הנתונים פה מראים שיש התעניינות ויש הצלחה, אבל אין ספק ממה שאנחנו רואים בשנתיים האחרונות, או בשנה וחצי שאני כאן מנהל את הישיבה וכל מיני אירועים שהיו לנו, גם חילקנו פרסים ופה וגם ציינו, גם גברים וגם נשים במגזר הערבי, דווקא הם כן בולטים בנושא המצוינות בעניין הזה.
אורי מקלב: הם רואים את זה כיעד ויש מודעות שאולי אפילו באיזשהו מקום יותר מבמגזר היהודי.
אורי מקלב: ומה שאתה אומר בנושא ההעסקה, אני מקבל את זה שיש אפליות של מגזרים מסוימים, יכול להיות גם לאו דווקא בגלל שזה ערבים, גם יכול להיות יהודים וגם יכול להיות חרדים, והתעסוקה זה דברים ונתונים שיודעים את זה, זה קיים.
אורי מקלב: זה קיים, דימוי, צריך לתת את התמרוץ, יש כל מיני סיבות, כל מיני חסמים, זה קיים, ואחד מהיעדים של הממשלה, שאני מקווה שתצליח בזה, זה באמת לגשר על הפערים האלה והאפליות האלה.
אורי מקלב: זה קיים, אין ספק, כשמגיע עובד כזה וכשהוא נמצא במיעוט בין אם זה ערבי ואם חרדי או - - - מעדיפים מישהו אחר בעניין הזה בלי שזה דווקא מסיבות אמיתיות ומהותיות, אלא זה מסיבות תדמיתיות ועוד דברים כאלה.
אורי מקלב: זה קיים וזה חלק מהיעדים שלנו וטוב שאתה מעלה את זה, צריך להטמיע את הדברים האלה, צריך הרבה מאד לעבוד עליהם כדי שזה לא יקרה.
אורי מקלב: מר אלי יפה, בבקשה, ולאחר מכן ד"ר חגית שויימר.
אורי מקלב: הדברים מרתקים, הם מאד נכונים, אני אומר, אני לא משתעמם לשנייה כאן, אבל השעון – הוא לא עצלן, הוא עובד.
<אלי יפה: תודה רבה.
אורי מקלב: אני מביט על השעון ממולי ואני מתחלחל, יש לנו זמן גם לסיום של הישיבה.
<אלי יפה: תודה רבה, צהריים טובים.
<אלי יפה: בשביל להתמקד בעיקר התגובה, אני יושב ראש ועדת האסטרטגיה של הפורום הציבורי לתמיכה בהשכלה טכנולוגית, מכיר כמעט את כולם מהידברויות שונות ומפגשים שונים, אבל עיקר התגובה שלי כמנכ"ל לשעבר של מעל עשרים שנה של חברות תעשייתיות, וגם חישובים שעשינו לגבי עידוד של המקצועות ומה אנחנו צריכים לגבי קדימה.
<אלי יפה: אנחנו רואים שעיקר הצורך שלנו הוא בטכנאים ולאו דווקא בהנדסאים, אבל אנחנו לא רוצים לוותר על ההנדסאים.
<אלי יפה: החישובים שלנו מראים כרגע, וזה מודלים בלבד, שיש כרגע 420,000 עובדים בתעשייה, בהנחה של פרישה ליניארית, והפרישה היא לא ליניארית בתוך התעשייה, ועל ארבעים ושתיים שנות עבודה מגיל עשרים ומשהו עד גיל שישים ושבע, 42,000 יפרשו לשנה.
<אלי יפה: אם אנחנו רוצים לשים לעצמנו כיעד שכל עובד בתעשייה יהיה לפחות טכנאי, ברור שאנחנו צריכים לפחות 42,000 טכנאים בשנה.
<אלי יפה: החישובים שלנו מראים גם שאנחנו צריכים 13,000 רק במגזר של התעשייה, הנדסאים, הטופ של הטכנאים.
<אלי יפה: אני לא סופר בתוך זה גם את מגזר הבניין וגם את מגזר השירותים, אין לי שום נתונים לגבי זה, אבל אני מעריך שהמספרים הם, אם נחלק את המגזרים לשלושה מגזרים, אז אפשר להגיע ל-40,000 הנדסאים שצריך, ועוד 42,000 טכנאים שנצטרך.
<אלי יפה: זה השאיפה.
<אלי יפה: עכשיו, התל"ג במדינת ישראל כיום נעצר על כח אדם.
<אלי יפה: זאת אומרת, אי אפשר יותר להתקדם.
<אלי יפה: יש גם מעגל שוטים מסוים, צבי, בקשר למה שאתה דיברת.
<אלי יפה: מעגל שוטים של, אתה הסברת את זה, אבל אני רוצה להסביר את זה בצורה יותר עממית, של שכר נמוך – פריון נמוך.
<אלי יפה: תמיד אומרים, אמרו לתעשיינים, למה השכר נמוך?
<אלי יפה: ויש פה את ההכרח שהמדינה תתערב והממשלה תתערב ותשבור את מעגל השוטים הזה, כי אף תעשיין לא ישקיע במכונה מתוחכמת כשאין לו עובדים שיכולים להפעיל את המכונה הזאת.
<אלי יפה: ואני זוכר את עצמי עומד בפני הכרעות, אם אני שם השקעה של 25 מיליון דולר בצפון המדינה, בציוד הידראולי מסובך, בסוף אמרתי, לא בטוח שיש לי מי שיפעיל את זה ולכן די נרתעתי מההשקעה הזו.
<אלי יפה: את המעגל שוטים הזה אנחנו יכולים לפרוץ.
<אלי יפה: לדוגמא, התחרות שלנו היא היום עם סין, וזה גם Smart Manufacturing זה תכנית שהוחלט עליה בארצות הברית, על ידי אובמה, היא תכנית שבעצם אפשר להתחרות בסין.
<אלי יפה: מחיר ההון בסין ומחיר ההון בישראל הוא אותו דבר, מחיר השעה של עובד מתחרה במחיר הריבית.
<אלי יפה: זאת אומרת אם אנחנו נהיה עם פריון לעובד יותר גבוה, ופחות עובדים, יפעילו יותר ויותר מכונות, והיום אין בעיה של אבטלה, וזה נכון, אנחנו נצליח להכות את הסינים.
<אלי יפה: זו האמרה האמריקאית, ואנחנו הולכים להעתיק את זה גם לכאן.
<אלי יפה: ה Smart Manufacturing צריך להיות גם בישראל.
<אלי יפה: זה לגבי הכמות.
<אלי יפה: עכשיו אני רוצה לשים דגשים על מה שיובל בדו"ח שלו, המקסים, עשה.
<אלי יפה: בגלל שהדגשתי את הנושא של הטכנאים, אנחנו רוצים שתהיה נקודת יציאה.
<אלי יפה: אנחנו מעודדים את נקודת היציאה שמי שלא הצליח לסיים את הלימודים כהנדסאי ולפחות סיים שנה אחת, שלפחות יהיה טכנאי מוסמך.
<אלי יפה: השאיפה שלנו שכל אלה הם אלה שייכנסו לתוך התעשייה.
<אלי יפה: בצורה המבנית, כמו שחבר הכנסת טרכטנברג אמר, יהיו דיונים, מה"ט, המועצה להנדסאים, אנחנו חושבים שכרגע אפשר לקחת מה שצריך מבחינה פוליטית, אם אפשר להביא רק נושא של שדרוג מועצת ההנדסאים, את זה אנחנו ניקח.
<אלי יפה: אנחנו רוצים את זה כדירקטוריון שיגיד למה"ט בדיוק מה לעשות, שיקבל את התקציבים.
<אלי יפה: אגב, התקציב שאנחנו רוצים ולא הצלחנו לקבל עדיין, והקריאה פה היום היא לתוספת של עוד 500 מיליון ₪, זו פחות או יותר התכנית שהגענו איתה להסכמה בין מה שיוכי הציגה, זה פורום המכללות, התאחדות התעשיינים, התאחדות הסטודנטים והסתדרות הטכנאים וההנדסאים, הגענו לתכנית מוסכמת שכרגע כבר הוצגה לשר, לפני שבוע.
<אלי יפה: אנחנו מבקשים 500 מיליון ₪, אבל שיבואו בצמידות לרפורמה.
<אלי יפה: זה לא כסף.
<אלי יפה: זה כסף ורפורמה.
<אלי יפה: הרפורמה הזאת, כמו שאמרתי, תהיה דרך השדרוג של מועצת הטכנאים וההנדסאים.
<אלי יפה: אנחנו חושבים שיש לפתוח בעשר מכללות מובילות שכל אחד יוביל תחום מסוים, בגלל המחסור שנורית דיברה, המחסור במורים, אז אנחנו חושבים שכל אחד צריך לפתח את תחומי ההוראה בעשרה המקצועות המובילים.
<אלי יפה: הסיבה שהלכנו לעשר היא כי היום יש 94 מסלולים שונים, ובניגוד לכמה מחבריי שבתעשייה אנחנו חושבים שצריך לצמצם את המקצועות.