GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אני חושב שאני יכול לקרוא לזה משבר במדעי הרוח, וזה שהיום הנושא הזה כמעט נעלם לנו.
אורי מקלב: דבר שצריך לעורר אותנו ולצלצל בפעמון.
אורי מקלב: יש מה לעשות.
אורי מקלב: אפשר לעשות.
אורי מקלב: זה לא דברים שצריך להשלים איתם.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים בחג החנוכה, ובחנוכה זה לא סתם.
אורי מקלב: חושבים שהגבורה של המכבים הייתה בכוח ובעצם המלחמה עם היוונים הייתה לא מלחמת כוח.
אורי מקלב: בגלל שהם רצו להשמיד, להרוג ולאבד אותנו, כמו שאנחנו יודעים שאנחנו חוגגים את פורים, אלא היא הייתה מלחמת התרבות, שהאימפריה היוונית ביקשה לאבד את התרבות היהודית שהייתה לנו.
אורי מקלב: על זה הייתה המלחמה, על זה היה הקרב.
אורי מקלב: אם היום אנחנו נמצאים פה, כשהתרבות היהודית שכמעט נכחדה, חיה וקיימת והתרבות היוונית לא קיימת, זה בזכות באמת שאנחנו צריכים לשים דגש שנלחמים על הדברים, שמתמסרים לדברים ונראה לי שהכלכלה גם כבר - - -, אבל ודאי בתרבות היוונית, ואנחנו יודעים שזה תפקידנו.
אורי מקלב: לפעול, להילחם, להעלות את הדברים ולנסות לשאוף לא לתת לדברים לעבור מעלינו, אלא לפעול בכדי לפתור את הבעיות ולראות איך אפשר, איך אנחנו בידינו לקדם ולראות ולמנף את הדברים.
אורי מקלב: הערה לסדר, אני אבקש ממך, פרופסור נילי כהן, שתציגי את הדברים ואחרי זה מנכ"ל המשרד ואחרי זה אנחנו נפתח את זה לדיון.
<נילי כהן: אז שלום לכולכם.
<נילי כהן: יש כאן קהל נכבד ורב וכל כך הרבה חברים יושבים כאן, שאם אני אמנה את כולם אז אנחנו נמצה את הזמן.
<נילי כהן: אז שלום לכולם ושוב תודה לוועדת המדע על האירוח.
<נילי כהן: אנחנו באמת מרגישים כאן בבית.
<נילי כהן: אנחנו מקבלים גיבוי ותמיכה.
<נילי כהן: אנחנו שמחים להגיע לכאן.
<נילי כהן: תודה ליושב ראש הוועדה ותודה לצוות – לענת ואיילת.
<נילי כהן: אנחנו חוגגים חג אורים והיום נר שלישי.
אורי מקלב: גם נעמי.
<נילי כהן: כן, נעמי.
<נילי כהן: והיום נר שלישי לחנוכה וסמלי מאד שאנחנו מגישים את הדו"ח במועד הזה, כי כמו הנרות, הישגי המדע מאירים.
<נילי כהן: הם חושפים לנו את העולם, הם תורמים להבנתנו את העולם, אבל מעבר לזה הם תורמים לשמחתנו.
<נילי כהן: הצגת דו"ח המדע נעשית על פי חוק האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
<נילי כהן: החוק מחייב להציג לכנסת ולממשלה אחת לשלוש שנים, דו"ח הסוקר את מצב המדע – מה קיים ומה צריך להיעשות.
<נילי כהן: דו"ח קודם הוגש בתקופת נשיאותה של קודמתי, פרופסור רות ארנון, נשיאת האקדמיה דאז.
<נילי כהן: זה היה בשנת 2013.
<נילי כהן: בשנת 2014 פרופסור ארנון הקימה ועדת מעקב ובראשה פרופסור רשף טנא, ואותה ועדה התבקשה להכין את הדו"ח הבא – הרי הוא לפניכם.
<נילי כהן: הוועדה פעלה במסירות ומתוך השקעת מחשבה, משאבים וזמן.
<נילי כהן: לוועדה היו ארבע תתי ועדות – רוח וחברה, בראשות פרופסור יוחנן פרידמן, שנמצא איתנו כאן; מחקר תרגומי – פרופסור רות ארנון וקשרים בינלאומיים, פרופסור ידין דודאי.
<נילי כהן: הדו"ח מצביע על הישגים, אבל גם על צרכים, על פערים.
<נילי כהן: אני רוצה לציין כאן במיוחד שבמקביל לכתיבת הדו"ח, ות"ת עמלה על התכנית השש שנתית שאושרה זה לא מכבר.
<נילי כהן: פרופסור יפה זילברשץ, יושבת ראש ות"ת, התנצלה שלא תוכל להגיע.
<נילי כהן: יושבת כאן ד"ר ליאת מעוז.
<נילי כהן: התכנית הות"תית היא הישג למחקר ואני רוצה לציין פה שקיים שיתוף פעולה הדוק בין האקדמיה לות"ת.
<נילי כהן: יש ועדה משותפת של האקדמיה ושל ות"ת, שבראשה עומדים מטעם האקדמיה פרופסור דוד הראל, שנמצא איתנו כאן, סגן הנשיאה ויעקב זיו, הנשיא לשעבר ומטעם ות"ת – פרופסור יפה זילברשץ, כדי לקדם את מדיניות המחקר, נושא של הצטיידות וכו'.
<נילי כהן: כיוון שהדברים התנהלו במקביל, חלק מההמלצות שנמצאות בדו"ח שלנו, חלקן כבר בא לידי ביטוי בתכנית הרב שנתית.
<נילי כהן: אני נבחרתי לנשיאת האקדמיה כנציגת מדעי הרוח, אם אפשר לומר כך, כי הנשיאים מתחלפים בדרך כלל.
<נילי כהן: כלומר רות ארנון – מדעי הטבע, אני מדעי הרוח, משפטים זה חלק ממדעי הרוח.
<נילי כהן: אתה ציינת, חברת הכנסת מקלב, יושב ראש הוועדה ואני רוצה לחזור ולציין, שהנושא של קידום מדעי הרוח, שהוא נושא שהדו"ח עומד עליו, גם הוא נמצא בלב התכנית הות"תית.
<נילי כהן: האקדמיה הגישה דו"ח בשנת 2007 בנושא של קידום מדעי הרוח.
<נילי כהן: הנושא הזה הוא בנפשנו.
<נילי כהן: לא יעלה על הדעת שמפאת העדר תלמידים שלא פונים לתחומים האלה, תחומי מחקר מרכזיים בנושאים של מדעי היהדות והכרת היסטוריה של מדינות אחרות, לא יעלה על הדעת שהנושאים הללו ייעלמו ויש כאן הצעות לקידום הנושא.
<נילי כהן: עוד נקודה שרציתי לציין, היא זו של קידום נשים בהשכלה הגבוהה.
<נילי כהן: בשנה שעברה יצא דו"ח נפרד ברשות פרופסור רות ארנון, שהוצג לוועדה הזו ונדון בה.
<נילי כהן: אני רואה כאן כמה מדעניות שאני אציין את פרופסור מיכל נאמן, שהיא למעשה ראש האקדמיה של מכון ויצמן.
<נילי כהן: יש כאן לידה את פרופסור מיכל פלדמן, שהיא באקדמיה הצעירה.
<נילי כהן: אני שוב חוזרת ומציינת את פרופסור רות ארנון.
<נילי כהן: יש מדעניות נוספות שלא ציינתי אותן?
<נילי כהן: כמובן, עידית תשובה, שהיא חברת האקדמיה הצעירה.
<נילי כהן: אז אנחנו רוצים נוכחות של נשים במדע, בשלבים המרכזיים.
<נילי כהן: חוקרות במוסדות להשכלה גבוהה.
<נילי כהן: אנחנו יודעים שצוואר הבקבוק הוא הנושא של פוסט דוק.
<נילי כהן: יש תכנית גם בעניין הזה לתמרץ נשים לצאת לפוסט דוק יחד עם המשפחות, על ידי הכפלת המלגות.
<נילי כהן: רות ארנון תרמה מלגה כזאת לאקדמיה.
<נילי כהן: במכון ויצמן יש תכנית כזאת.
<נילי כהן: יש מחשבה לאומית כללית.
אורי מקלב: את זה צריך הרבה קודם.
אורי מקלב: זה כבר בשלבים של החינוך, עוד בשלבים של היסודי והתיכון כבר צריך לעשות את זה.
<נילי כהן: זה ברור, נכון.
אורי מקלב: זה גם דברים שאנחנו שמים עליהם דגש.
אורי מקלב: גם על מה שאת אומר, שבאמת מי שקיים גם כן צריך לקדם אותו, אבל אנחנו גם דנים בעניין הזה בשלבים המוקדמים.
<נילי כהן: אני רוצה בעצם לסיים בכך שקידום המדע היה חלק מהחזון הציוני.
<נילי כהן: תחשבו על נשיאי ישראל – ויצמן, קציר וגם בן צבי ושזר, שעסקו בנושא של מחקר יהודי.
<נילי כהן: שיתוף הפעולה בין הרשויות למדע נמשך.
<נילי כהן: מדינת ישראל נמצאת בחזית המדע.
<נילי כהן: יש לנו חתני פרס נובל, כלת פרס נובל.
<נילי כהן: חתני פרס טיורינג, כלת פרס טיורינג.
<נילי כהן: יש לנו חתן מדליית פילדס ועוד פרסים בינלאומיים נוספים.
<נילי כהן: אני מקווה שהתשתיות הנוכחיות והמדע, כפי שהוא מתוכנן ומאורגן היום בארץ, יצמיחו את חתני וכלות הפרסים הבאים, לתפארת מדינת ישראל.
<נילי כהן: תודה רבה לכם.
אורי מקלב: תודה על הדברים, אבל בכל אופן, אם את יכולה להתייחס במשפט, אם התייחסתם גם לדו"ח הקודם.
אורי מקלב: אז תתייחסו בהמשך.
<נילי כהן: פרופסור רשף טנא.
<נילי כהן: אני שוב רוצה להודות מקרב לב לעבודה הנפלאה של רשף טנא וחברי הוועדות, שהפיקו את הדו"ח המצוין הזה.
אורי מקלב: לפרופסור רשף טנא יש גם מצגת.
<נילי כהן: כן, כן.
אורי מקלב: חברת הכנסת יעל כהן פארן, האם את מבקשת להגיד את הדברים שלך עכשיו?
יעל כהן-פארן: כן, אני אשמח.
אורי מקלב: בעצם את היית אמורה לפתוח את הנושא.
אורי מקלב: אני מודה לך על הנכונות שלך.
יעל כהן-פארן: אני מודה לך שזה הסתדר.
אורי מקלב: בסופו של דבר זה הסתדר.
אורי מקלב: אני יודע שגם את מוגבלת בזמן.
יעל כהן-פארן: כן, תודה.
יעל כהן-פארן: יש לנו פשוט גם ישיבות סיעה וגם פגישות אחרות.
יעל כהן-פארן: אז קודם כל אני רוצה לברך את האקדמיה הישראלית למדעים, אותך פרופסור נילי כהן על הדו"ח המאד מאד חשוב הזה ואל כל השותפים להפקתו.
יעל כהן-פארן: אני התחלתי לקרוא את הדו"ח לקראת זה שהייתי אמורה לנהל את הדיון וזה לא חדש לי.
יעל כהן-פארן: אני מודעת למצב שהמדע הישראלי נמצא בו.
יעל כהן-פארן: בעצם יש לנו מצד אחד המון זרים שאנחנו אוהבים לשזור לעצמנו, אבל צריך לזכור שאותם זרים ואותם הישגים מבוססים על השקעות העבר ומאד מאד חשוב לדאוג שההשקעות האלה תמשכנה.
יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר ואני מבינה את המקום שאתם נמצאים בו, שהדו"ח אולי לא מספיק תקיף בעניין הזה.
יעל כהן-פארן: צריך להשקיע הרבה יותר.
יעל כהן-פארן: אנחנו נמצאים באיזה שהוא משבר שאם לא נשקיע עכשיו, אז בעוד 20 או 30 שנה אולי לא יהיה מי שיישב כאן מסביב לשולחן, לא ברמה שהוא נמצא פה היום.
יעל כהן-פארן: זה מה שצריך להיות כאן, לדעתי לדיון הוועדה.
יעל כהן-פארן: אין לי את הנתונים, אבל אני אשמח לקבל אם למישהו כאן יש מידע, על איפה ישראל נמצאת ברמה הבינלאומית מבחינת השקעה באקדמיה ביחס לתמ"ג, לעומת מדינות אחרות.
<נילי כהן: זה נמצא פה.
<נילי כהן: הכל פה.
יעל כהן-פארן: השאלה שלי כמה אנחנו צריכים להשקיע.
אורי מקלב: אבל מה שאת אומרת זה בולט שאנחנו נמצאים במקום נמוך.
יעל כהן-פארן: אז כמו שאמרתי, התחלתי לקרוא את הדו"ח, לא סיימתי אותו, אני מודה, אבל השאלה שלי בכמה מדובר.
יעל כהן-פארן: הרי לא מדובר ב-30 מיליון.
יעל כהן-פארן: מדובר במיליארדים ואני חושבת שצריך לשים את זה על השולחן.
יעל כהן-פארן: באמת כדי שהמדע הישראלי ימשיך להיות מה שהוא היום ובאמת לתפארת מדינת ישראל.
יעל כהן-פארן: אין מה לומר.
יעל כהן-פארן: האנשים כאן זוכים בפרסי נובל - אחוז מאד מאד גבוה ביחס למספר האוכלוסייה.
יעל כהן-פארן: כדי שזה ימשיך להיות דגל שמדינת ישראל גם גאה בו וגם מציבה את עצמה בחזית המדע העולמי, יחד עם שורות מדענים מהמובילים בעולם; ויש לה נציגים בקבוצות מחקר מאד משמעותיות.
יעל כהן-פארן: מדובר כאן על סרן, ואני מכירה אישית את אחד החוקרים בסרן, הוא ישראלי.
יעל כהן-פארן: הוא היום בחו"ל.
יעל כהן-פארן: איך אנחנו באמת דואגים שזה יישאר.
יעל כהן-פארן: זה לא יהיה אם לא נשקיע ואת זה מדינת ישראל והממשלה ואני כאופוזיציה – קל לי יותר להגיד את זה, אבל באמת חייבים להמשיך להשקיע.
יעל כהן-פארן: זה ההון האנושי שלנו.
יעל כהן-פארן: זה העתיד של המדע בישראל.
יעל כהן-פארן: לעניין מדעי הרוח, זה פשוט באמת קטסטרופה וחייבים לראות איך עוצרים את זה.
יעל כהן-פארן: כי מה לעשות, מדעי הרוח אין להם שיתוף פעולה עם הייטק.
יעל כהן-פארן: מובן.
יעל כהן-פארן: אז הטכניון נהנה ומכון ויצמן נהנה וגופים אחרים נהנים משיתוף פעולה עם התעשייה.
יעל כהן-פארן: מדעי הרוח לעולם לא יהיה להם שיתוף פעולה עם תעשייה.
יעל כהן-פארן: אז אני מברכת, זה מעניין, אבל בעצם מדעי הרוח בבלשנות.
<נילי כהן: בפילוסופיה, בלוגיקה, בבלשנות.
יעל כהן-פארן: אז צריך.
יעל כהן-פארן: אבל זה משהו שאם נאבד אותו אז באמת איפה עם הספר?
יעל כהן-פארן: לאן נגיע?
יעל כהן-פארן: אז תודה רבה.
יעל כהן-פארן: אני מברכת על הדיון ואתכם ואני שותפה לכל מאמץ כדי להגדיל את תקציב המוסדות האקדמאיים בישראל, בהחלט.
אורי מקלב: תודה רבה חברת הכנסת יעל כהן-פארן.
אורי מקלב: את אמרת את הדברים כמות שהם, צריך להניח את זה על השולחן.
אורי מקלב: הם אומרים את זה קצת בצורה עדינה, האקדמיה אומרת את הדברים בצורה קצת עדינה.
אורי מקלב: אם רוצים לראות את העתיד, אם מסתכלים מבט רחוק.
אורי מקלב: זה שאנחנו נשתעשע ואנחנו רק נלטף את הנושא, אנחנו לא נגיע רחוק.
אורי מקלב: זה נכון, האקדמיה לא יוצאת להפגנות ולא עושה סקנדלים, אבל זה לא פותר אותנו מלהעלות את הדברים האלה בחריפותם ולאחוז את השור בקרניו.
אורי מקלב: במקרה הזה לאחוז בחוס, בהעדר התקציבים.
אורי מקלב: בדגשים שאנחנו צריכים לשים, התייחסויות שאנחנו מחכים שייעשו.
אורי מקלב: פעולות שאנחנו צריכים שייבצעו.
אורי מקלב: אם זה לא יהיה אז אנחנו נמצא את עצמנו או לא נמצא את עצמו.
אורי מקלב: צריך להגיד את הדברים.
אורי מקלב: שאר הדברים זה רק להתחבא מאחור.
<נילי כהן: זה ברור מאליו, אבל כיוון שהדו"ח יצא ואני חוזרת ומציינת, במקביל לתכנית השש שנתית, אז צריך לתת קרדיט גם למה שנעשה.
אורי מקלב: כן, אנחנו אמרנו.
יעל כהן-פארן: בהחלט, בהחלט.
אורי מקלב: אנחנו רק אומרים שאנחנו דיברנו שאנחנו נמצאים במקום יותר טוב.
<נילי כהן: ברור.
<נילי כהן: פרופסור ארנון.
<רות ארנון: קודם כל אני מסכימה לגמרי עם הדברים של חברת הכנסת יעל פארן.
<רות ארנון: רק רציתי לציין שבוועדה הזאת התקיימו בשנים האחרונות מספר דיונים על הצורך בתמיכה במו"פ והצורך בהקצאת אחוז מסוים מהתמלוגים שיתקבלו בעתיד מהגז והנפט שנמצאים בים התיכון.
<רות ארנון: אחוז מסוים מהתמלוגים האלה, שיהיה מוקדש לפי חוק להשקעה במו"פ.
<רות ארנון: זה קיים גם בארצות אחרות, זה קיים בנורבגיה וזה צריך להיות גם בארץ.
אורי מקלב: החוק הזה היה בעצם בוועדה, הוא עבר כאן בוועדה.
<רות ארנון: בוועדה הזאת.
אורי מקלב: ובסופו של דבר חבר הכנסת גפני - - -
<רות ארנון: בוועדה הזאת היו מספר דיונים ולכן אני מוצאת לנכון לציין את זה.
אורי מקלב: כן והוא שם דגש מתוך הדברים האלה, שזה היה די חידוש, אבל זו החשיבה הכי נכונה שיכולה להיות.
אורי מקלב: זאת ההשקעה הכי טובה.
אורי מקלב: אז אכן, צריכים לראות איך זה - - -
<נילי כהן: איך זה נשמר.
<נילי כהן: נשמר ומתחזק.
אורי מקלב: נשמר ואיך עושים את זה, כן.
אורי מקלב: בעצם אנחנו צריכים לעבור לפרופסור רשף טנא, אבל אם המנכ"ל של משרד המדע רוצה קודם, אז אפשר קודם.
אורי מקלב: ודאי יש לך מה להגיד לגבי הנושאים שנגעו בעשייה.
אורי מקלב: אני רוצה לציין גם את השר.
אורי מקלב: אין ספק שהדו"ח והדיונים האלה, אני חושב שגם הפעילות של השר בעניין והדברים שהוא אומר, מעלים את הנושא לסדר היום.
אורי מקלב: כשמעלים את הנושאים לסדר היום, יש תקווה שהדברים גם יתקדמו.
<פרץ וזאן: טוב, אני קודם כל רוצה לברך על קיום הדיון ועל הצגת הדו"ח.
<פרץ וזאן: זו פעם ראשונה שאני מזדמן לראות את הדו"ח הזה.
<פרץ וזאן: בעיני הוא חשוב מאד ולכן חשוב שהגעתי גם לשמוע את הדו"ח.
<פרץ וזאן: משרד המדע משקיע המון מתקציבו, סכום נכבד הייתי אומר מתקציבו, בנושא של קידום נשים, הנושא הזה שעלה פה, בנושא של קידום המחקר והפיתוח.
<פרץ וזאן: התקציבים הם מוגבלים.
<פרץ וזאן: ראינו רק לאחרונה באירוע של עמוס 6, שהקמנו ועדה שישבה שלושה חודשים על מנת להמליץ המלצות וחלק מההמלצות הן לא רק בנושא הייצור התעשייתי, אלא גם בתחום המחקר והפיתוח וישנם דברים בסיסיים, שלצערנו הרב אנחנו נתקלים בקשיים תקציביים על מנת לקדם אותם ואין ספק שהמדע - אני מסכים פה עם מה שנאמר - נשען רבות על הישגי העבר וצריך לשמר את היכולות האלה והשימור הזה יבוא לידי ביטוי בסופו של דבר בתוספת תקציב.
<פרץ וזאן: הדברים נאמרו כאן ואני מסכים איתם במאה אחוז.
אורי מקלב: באמת אנחנו רואים את המשרד כשותף בדברים האלה, גם ביכולות הקטנות שיש לכם.
אורי מקלב: בתקציבים אפשר לעשות דברים גדולים, אם דיברנו על פעולות לנוער, לחשוף אנשים ואתם עושים את זה.
אורי מקלב: לחשוף אותם, לכוון אותם לכיוונים האלה של מדע וזה דברים שאנחנו יודעים היום, אני חוזר ואומר את זה, ממומחים שהגיעו לפה ומדיונים שקיימנו פה, צריך להתחיל בגן הילדים.
אורי מקלב: זה צריך להתחיל משם, כי שם הכיוון וזה מתפתח, אחרת אנחנו מאבדים.
אורי מקלב: אנשים כאלה שבאמת יש להם יכולות ויש להם מה לתרום, הם יכולים לפתוח אותם לכיוונים האלה, לגרות אותם לכיוונים האלה.
אורי מקלב: בסוף הכיוונים הם אחרים וזה כיוון אחד שאתם עושים ועוד דברים שבוודאי אפשר בנושא של מדענים מחוץ לארץ, שצריך גם וגם למשרד יש מה להגיד.
אורי מקלב: אתם עושים את זה, אבל יש מה לתרום והשר יכול לתרום לזה בסיורים שהוא עושה.
אורי מקלב: יש הרבה דברים בשיתוף הפעולה, שאנחנו יכולים ביישום הדו"ח הזה, שאפשר לעזור על ידי משרד המדע ואנחנו רואים אתכם כשותפים מלאים וגם תמסור את תודתנו לשר, שבאמת מעלה על נס את הנושא הזה.
אורי מקלב: פרופסור רשף, אנחנו עכשיו הגענו להצגה שלך בעניין, שהיא חשובה מאד ואני מבין שהשקפים מוכנים.
<רשף טנא: בוקר טוב לכולם.
<רשף טנא: חבר הכנסת מקלב, יושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, נשיאת האקדמיה, פרופסור נילי כהן, חברי האקדמיה, חברי כנסת, נכבדים, מנהלי קרנות, מדענים ראשיים, מנהל משרד המדע, אני מודה לכם מאד שכולנו התקבצנו פה.
<רשף טנא: הדו"ח שהאקדמיה מגישה לכם השנה, עכשיו ושהוועדה שעמדתי בראשה עמלה במשך זמן רב כדי להכינו, לא מכסה את כל הצרכים שמדינת ישראל צריכה לכסות כדי להתאים את המדע הישראלי לחזית הבין לאומית המדעית.
<רשף טנא: אנחנו עשינו השוואות רק בקטעים מסוימים במדע ואני חושב שעשינו עבודה טובה, שמסתכמת בעצם לא רק בדו"ח עצמו, אלא גם בחוברת הנספחים הענקית שאתם יכולים לראות אותה פה, שכולה מצויה באינטרנט.
<רשף טנא: אז אני אתחיל במצגת שלי שמסכמת מצד אחד את ההישגים הגדולים של המדע הישראלי ומצד שני את הבעייתיות, איפה שאנחנו רואים בעייתיות ואיך אפשר להתגבר ולתגבר את החוסרים שאנחנו מצביעים עליהם.
<רשף טנא: אז אני אתחיל מההישגים שנתברכנו בהם, ובאמת משנת 2004 התברכנו בהישגים יוצאי דופן למדינה כל כך קטנה, שרבות מהמדינות מתקנאות בנו, בהישגים המדעים יוצאי הדופן, וזה לא רק כמובן הפרסים האלה, אלא עוד פרסים רבים אחרים שלא מוזכרים כאן.
<רשף טנא: חלקם מוזכרים בדו"ח, אבל כמובן צריך להזכיר את פרסי נובל, את פרופסור אהרון צ'חנובר ואברהם הרשקו מהטכניון, שזכו בשנת 2004 בפרס נובל לכימיה.
<רשף טנא: פרופסור ישראל אומן מהאוניברסיטה העברית, שזכה בפרס נובל לכלכלה בשנת 2005, פרופסור עדה יונת שזכתה בפרס נובל לכימיה בשנת 2009 ולאחרונה, פרופסור דן שכטמן, שזכה בפרס נובל לכימיה - - -
אורי מקלב: האחרון זה בשנת 2011.
אורי מקלב: הכל בסדר.
<רשף טנא: כן, ויש על זה - - -
אורי מקלב: ו - - - היה, והוא אחרון אחרון חביב.
<רשף טנא: ולמי שקורא את הדו"ח, יש תוספת מעניינת שאני לא אעמוד עליה, של זוכי פרס נובל לכימיה בשנת 2013 – שהם באמת פרופסור מייק לויט ופרופסור אריה ורשל, שהם התלמידים המובהקים של פרופסור שניאור ליפסון, שהקים בעצם את התחום, את השטח המדעי.
<רשף טנא: כך שיש פה את כל ההתייחסות למדענים ישראלים שחיים בתפוצות ומחלקים את זמנם בין ישראל ובין התפוצות ואני לא אעמוד על כך.
<רשף טנא: אני רוצה לעמוד על פרס טיורינג, שהוא הפרס הגבוה ביותר במדעי המחשב, הנחשב לנובל של המחשבים.
<רשף טנא: פרופסור מיכאל רבין, בשנת 1976 מהאוניברסיטה העברית, עם מינוי גם באוניברסיטת הרוואד, זכה בפרס טיורינג לראשונה.
<רשף טנא: אחריו פרופסור אמיר פנואלי עליו השלום, ממכון ויצמן.
<רשף טנא: פרופסור עדי שמיר ממכון ויצמן ופרופסור שפרירה גולדווסר, שיש לה מינוי משותף במכון ויצמן ובמכון הטכנולוגי במסצ'וסטס.
<רשף טנא: אני רוצה להזכיר גם את פרס הולברג, שהוא אולי מהפרסים החשובים ביותר במדעי הרוח והחברה, שניתן לפרופסור שמואל נוח אייזנשטט, עליו השלום, ולאחרונה את מדלית פילדס, שניתנה לפרופסור אילון לינדנשטראוס מהאוניברסיטה העברית, שניתן למדענים מתחת לגיל 40 אחת לארבע שנים, וזה נחשב לפרס היוקרתי ביותר במתמטיקה, אולי היוקרתי ביותר.
<רשף טנא: אז זה ההישגים.
<רשף טנא: בחוברת יש הישגים אחרים וכמובן שהאוניברסיטאות שלחו את הדו"חות שלהם עם המדענים הבולטים שזכו בהישגים אחרים ואני לא אעמוד על כך.
<רשף טנא: עכשיו ניגש לעבודת הוועדה.
<רשף טנא: קודם על הוועדה הייתה ועדת המעקב, כפי שפרופסור נילי כהן הזכירה.
<רשף טנא: אחרי כן פרופסור רות ארנון הקימה את הוועדה לכתיבת הדו"ח וביקשה ממני להקים את הוועדה או לקומם את הוועדה.
<רשף טנא: החלטנו לחלק את עבודת הוועדה לארבע תת ועדות – חוסרים בתשתיות לאומיות, מדעי הרוח והחברה, מחקר תרגומי.
<רשף טנא: למי שלא יודע מה זה מחקר תרגומי, זה מחקר שמתחיל באקדמיה ונגמר בתעשייה.
<רשף טנא: זאת אומרת העברת מדע בסיסי למוצרים טכנולוגים, שמשרתים בסופו של דבר את התעשייה; וקשרי מדע בין לאומיים.
<רשף טנא: כל תת ועדה כזאת כתבה דו"ח מפורט משלה.
<רשף טנא: אני אעבור ישר לתת ועדה לחוסרים בתשתיות לאומיות.
<רשף טנא: הוועדה הזאת הצביעה על הקושי שלנו במדינת ישראל להשיג כספים לרכישת ציוד יקר.
<רשף טנא: כאן אני רוצה כדוגמא, מנינו לא מעט דוגמאות בתוך הדו"ח ועדיין בדו"ח ועדת המעקב, בנספחים, יש הרבה מאד דוגמאות ממדעי הטבע, ממדעי ההנדסה, מהרפואה, ממדעי הרוח והחברה, שכולם נכנסים לתוך המסגרת הזאת של מפעלים גדולים או מתקנים גדולים, שהמדינה לא מממנת היום.
<רשף טנא: ואנחנו רואים חשיבות גדולה בהקמת תכנית מדעית, תשתית מדעית שתוכל לתת מענה לצרכים האלה.
<רשף טנא: אני נותן פה כדוגמא, רק כדוגמא – אותי עומד בשנת 2013 על יד המיקרוסקופ, הפיקו, אתם יכולים לראות אותו.
<רשף טנא: זה מיקרוסקופ שעולה כ-12 מיליון דולר.
<רשף טנא: בעשר השנים האחרונות או בחמש עשרה שנים האחרונות ובעיקר הייתי אומר בחמש השנים האחרונות, המיקרוסקופ הזה עשה מהפכה במדע במובן הזה שהיום אנחנו יכולים לראות כל אטום ואטום בסריג, בגביש, ויותר מזה, אנחנו יכולים לזהות אותו באופן כימי.
<רשף טנא: אני מראה כדוגמא פה את הסריג של מוליבדנום דיסולפיד, שזה חומר שאני עובד עליו, שרואים את המבנה הסכמטי שלו בצהוב וכחול.
<רשף טנא: הכחול זה אטומי המוליבדנום, הצהוב אטומי הגופרית ואנחנו רואים את התמונה של המיקרוסקופ האלקטרוני הזה, שרואה כל אטום בסריג ומזהה אותם בצורה כימית.
<רשף טנא: אנחנו רואים שבתוך הסריג הזה יש אפילו אטום רניום בודד, שנצא בתוך הסריג וזה אנחנו מסוגלים היום לעשות.
<רשף טנא: את זה אני עושה עם החומרים שלי כל הזמן.
<רשף טנא: אני נותן פה את התמונה של ד"ר מאיה בר סדן מאוניברסיטת בן גוריון, שמשמשת קבוע במיקרוסקופ הזה.
<רשף טנא: היא הקימה קבוצת מחקר באוניברסיטת בן גוריון שעוסקת במחקר הזה.
<רשף טנא: אני מראה אותה עומדת על יד המיקרוסקופ.
<רשף טנא: רואים פה תמונה של ננו חלקיק של קדיום סלניד.
<רשף טנא: ננו חלקיקים של קדיום סלניד נכנסים היום לכל מצגת של טלוויזיה, של טלפון סלולארי.
<רשף טנא: חברות כמו LG וסמסונג מכניסות היום את הננו חלקיקים הללו, מה שהיה כמחקר לפני 20-25 שנה, שהתחיל בארצות הברית ובישראל יש לנו מדענים בולטים, כמו פרופסור אורי בנין, באוניברסיטה העברית או פרופסור אפרת ליפשיץ בטכניון, שחוקרים אותם.
<רשף טנא: גם ד"ר מאיה בר סדן חוקרת אותם.
<רשף טנא: אתם רואים את החלקיק, אתם רואים את האטומים.
<רשף טנא: אנחנו יודעים לזהות מי זה אדום הקדיום ומי זה אטום הסלניד.
<רשף טנא: זאת דוגמא לתשתית מדעית, שחסרה לנו למדענים שלנו.
<רשף טנא: אני לא אגיד הרבה על התשתית הזאת, אני רק אגיד שאני צריך לכתת את רגלי לארצות זרות כדי לעשות את המחקר בעזרת מיקרוסקופים כאלה.
<רשף טנא: אנחנו חושבים שקרן כזאת תוכל לתת מענה לחוסרים מהסוג הזה וישנם הרבה מאד חוסרים שהצבענו עליהם באופן פריטטי, ואני חושב שיש עוד חוסרים שלא הצבענו עליהם, אבל הקרן הזאת, או התכנית הזאת, שאני מקווה שתנוהל על ידי הקרן הלאומית למדע - ובני גיגר יושב כאן ויכול להעיד על זה כך - צריכה להגיע למסגרת של כ-100 מיליון שקלים.
<רשף טנא: אנחנו עשינו השוואות עם שוויצריה ועם הולנד.
<רשף טנא: אנחנו יודעים מה יש להן.
<רשף טנא: אנחנו פשוט – לא נעים להגיד – אבל אנחנו באמת עומדים במצב נחות.
<רשף טנא: ואם נחשוב שבאמת אנחנו זקוקים למיקרוסקופים האלה כדי להוליד את הדור הבא של המדענים הצעירים, שיצטיינו בעולם - - -
אורי מקלב: אתה מדבר על 100 מיליון שקלים רק בתחום הזה?
<רשף טנא: לתכנית תחרותית, שבעזרתה אפשר יהיה לקנות מיקרוסקופים, ספקטרוסקופים, לייזרים גדולים, מחשבים גדולים וכו'.
אורי מקלב: אבל זה לא בכלל מה שצריך?
<רשף טנא: לא, לא, לא.
אורי מקלב: אנחנו מדברים רק על התחום של האטומים.
<רשף טנא: לא, לא.
<רשף טנא: לות"ת יש תכנית הרבה יותר רחבה.
<רשף טנא: יש פה את נציגי הות"ת, הם יכולים - - -
אורי מקלב: זה לבד 50 מיליון.
<רשף טנא: והם יכולים להצביע על תכנית שהם בנו עכשיו, כפי שנילי הסבירה.
<רשף טנא: לות"ת יש תכנית יותר רחבה של - - -
אורי מקלב: המיקרוסקופ הזה לבד הוא 50 מיליון שקלים.
אורי מקלב: כשאתה מדבר על 100 מיליון שקלים - - -
<רשף טנא: נכון, אבל כמובן שיש פה גם את נושא המצ'ינג ויש פה גם נושא של השתתפות.
<רשף טנא: אני לא רוצה להיכנס לתחום הזה.
אורי מקלב: בתחום הזה יש גם השתתפות של המוסדות?
אורי מקלב: זה גם וגם?
<רשף טנא: כן, כן.
אורי מקלב: מוסדות המחקר.
<רשף טנא: בהחלט כן.
אורי מקלב: לא גופים חיצוניים מסחריים.
אורי מקלב: או שיש גם השתתפות בחלק הזה?
<רשף טנא: לא.
<רשף טנא: אנחנו לא רואים - - -
אורי מקלב: בחלל למשל.
<רשף טנא: אני חושב שזה צריך להיות בין מוסדות מחקר ובין התכנית.
<רשף טנא: בני, אם יש לך הערות.
<בנימין גיגר: אולי רק לצורך הבהרה.
<בנימין גיגר: מדובר כאן בסוג ציוד - - -
<ענת לוי: רק את השם לפרוטוקול.
<בנימין גיגר: בני גיגר.
אורי מקלב: פרופסור בנימין גיגר.
<בנימין גיגר: הקרן הלאומית למדע.
<בנימין גיגר: רק כדי להבהיר, מדובר בסעיף הזה בפריטי ציוד שיש להם עלויות גבוהות במיוחד, בכפולות של מיליוני דולרים, שהם קשים מהם להשגה והם רלבנטיים לרבים מאד מתחומי הדעת, גם בתחום הכימיה, הפיזיקה, מדעי החומרים ומדעי החיים והרפואה.
<בנימין גיגר: זה כולל את כל תחומי הדעת.
אורי מקלב: אנחנו נבקש ממך בהמשך לתת סקירה בכלל על מה שיש, לא רק בתחום הזה.
אורי מקלב: פרופסור רשף, נמשיך ואם אפשר טיפה לתת תאוצה.
אורי מקלב: אני מבין שאתה מתכוון לדבר על כל תת הוועדות.
<רשף טנא: כן, כן, אוקיי.
<רשף טנא: בסדר גמור.
<רשף טנא: לגבי מדעי הרוח והחברה כבר הזכרתם את המשבר המתמשך.
<רשף טנא: יש פה עוד נקודות שאנחנו מעלים ואנחנו מעלים את זה ותת הוועדה שעמד בראשה פרופסור יוחנן פרידמן הצביעה עליהם.
<רשף טנא: האינטר דיסציפלינאריות, או הקרוס דיסציפלינאריות של מדעי הרוח והחברה.
<רשף טנא: למשל לוקחים תחום כמו ארכיאולוגיה, שהיום חלקו נעשה בפקולטות למדעי הרוח וחלקו נעשה בפקולטות למדעי הטבע.
<רשף טנא: מחקרים רבים בתחום של ארכיאולוגיה דורשים אישוש מדעי לממצאים.
<רשף טנא: אני חושב שזה יהיה מאד חשוב לציין את הדברים האלה.
<רשף טנא: זה גם יגרום לצורת מחשבה חדשה בדיסציפלינות האלה.
<רשף טנא: אותו דבר במדעי המוח והקוגניציה, מדעי החינוך ומדעי החברה.
<רשף טנא: אנחנו גם עומדים על כך שצריך לעשות בידול בין האוניברסיטאות והמכללות בנושא של מדעי החברה, כי במדעי החברה יש תחרות גדולה על תלמידים בין האוניברסיטאות ובין המכללות וצריך לעשות את הבידול הזה, כאשר המכללות בעיקר עוסקות בתואר ראשון והאוניברסיטאות יותר בתארים מתקדמים ובמחקר.
<רשף טנא: אני חושב שצריך להקנות גם למכללות את חברי הסגל האיכותיים שיוכלו להקנות ידע לתלמידים.
<רשף טנא: אנחנו גם מציינים את הצורך באיגום משאבים במדעי הרוח ותמיכה במפעלי מחקר גדולים שכבר הזכרנו אותם בתחומים רבים במדעי הרוח והחברה.
<רשף טנא: אני אעבור לתת הוועדה שעסקה בקשרי מדע בינלאומיים.
<רשף טנא: אני רוצה לציין את המספר שאתם רואים על המצגת, שהיום פעילים בעולם כ-8 מיליון מדענים, שזה בערך כמו כל אוכלוסיית מדינת ישראל.
<רשף טנא: הבידוד הפיזי והתרבותי של המדענים בישראל גורם לכך שהם מבקשים או יותר חשופים ופתוחים לשיתופי פעולה בינלאומיים, והעובדה היא שאם אנחנו מסתכלים על מדינות ה-OECD, המדינות המתקדמות, כ-30% מהפרסומים המדעיים הם משותפים בין מדינות, בעוד שבישראל כ-50% מהפרסומים הם בין מדענים ישראלים ומדענים ממדינות זרות, שזה מספר מאד מאד חשוב.
אורי מקלב: מספר גבוה.
<רשף טנא: מאד.
אורי מקלב: על אף שיש דימוי של החרמה.
<רשף טנא: נכון.
אורי מקלב: או שהמדענים מהמדינות האלה הם גם יהודים.
<רשף טנא: אני חושב שזה מבטא - - -
אורי מקלב: אמנם הם במדינות זרות, אבל יכול להיות שהם מרגישים עוד קשר למדינה, כפי שגם אתה ציינת, שיש גם חלק ממקבלי פרס נובל שהם חצי ישראלים או רבע ישראלים, עם קשר חזק לישראל.
אורי מקלב: אז יכול להיות שהמדענים האלה, אבל חשוב להגיד את זה.
אורי מקלב: מצד אחד אנחנו מדברים על איזה חרם אקדמאי וחרם של מדענים, ומצד שני אנחנו רואים שיתוף פעולה רב בעניין הזה.
אורי מקלב: זה יכול להיות אולי באמת שאנחנו רואים עניין לחזק את זה.
אורי מקלב: יש לנו חוץ מהעניין המדעי, גם עוד עניין, גם ערך מוסף לקשר הזה, שאנחנו יודעים שהקשר בין מדע יכול להביא גם קשרים רחבים יותר, כלכליים ועוד ועוד, וקשרים דיפלומטיים שמאד מאד חשובים לישראל תמיד ובוודאי בעת הזו.
אורי מקלב: אנחנו יודעים כמה החשיבות של זה גדולה.
<רשף טנא: נכון מאד.
<רשף טנא: יש התרחבות גדולה, וצריך להזכיר את זה ש - - -
אורי מקלב: מי מרכז את כל הנושא של הקשר?
אורי מקלב: דרך מרכז האקדמיה הלאומית או שזה נעשה דרך משרד החוץ או דרך משרד המדע?
אורי מקלב: מי מוביל את העניין?
<נילי כהן: הקשר הוא קשר קודם כל - - -
אורי מקלב: אישי, מקצועי.
<נילי כהן: אישי, מקצועי במסגרת כל מוסד להשכלה גבוהה או במסגרת קבוצות מחקר, וגם לאקדמיה הישראלית למדעים יש שיתופי פעולה עם כ-40 אקדמיות זרות - - -
אורי מקלב: אני שואל האם יש מישהו שמוביל כשיש חסמים, כשיש רצון.
אורי מקלב: האם יש מישהו שמוביל את העניין?
<נילי כהן: את העניין של ההתגברות על החרם?
אורי מקלב: לא רק על החרם אלא גם על עיבוי הקשר.
<נילי כהן: עיבוי הקשר נעשה - - -