GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אוניברסיטה רוצה, היא עושה.
אורי מקלב: אבל נניח יש חסמים והיא רואה שאין לה קשר, אין לה תגובה.
<נילי כהן: תראה, אני רוצה לומר בהמשך לדברים של רשף טנא, שאנחנו מרגישים תנופת שיתופי פעולה.
<נילי כהן: לפני כשנתיים רויאל סוסייטי – אחת מהאקדמיות החשובות ביותר בעולם – האקדמיה הבריטית שניוטון עמד בראשה – יצרה קשר עם האקדמיה הישראלית ופרופסור איתמר וילנר הוביל שיתוף פעולה שהתבטא בחילופי מדענים, בסדנאות כאן ובאנגליה.
<נילי כהן: חילופי בתר-דוקטורים.
<נילי כהן: כלומר שומעים על חרם, מרגישים אותו בשוליים.
<נילי כהן: צריך לשרש אותו, אבל שיתופי הפעולה נמשכים בכל עוזם, כי המדע מדבר בשפה אוניברסאלית.
מנואל טרכטנברג: תרשה לי.
מנואל טרכטנברג: יש גם את הפתיחה המאד משמעותית למזרח – לסין ולהודו.
אורי מקלב: היחיד שלא צריך להציג – חבר הכנסת טרכטנברג.
אורי מקלב: כשחבר כנסת מדבר אני צריך מטבע הדברים להציג אותו.
אורי מקלב: אותך לא צריך להציג.
מנואל טרכטנברג: אני מקווה שאני ידוע מהסיבות הנכונות.
מנואל טרכטנברג: בכל אופן, יש את הפתיחה הזאת למזרח, שצריך להכיר שזה עולם ועולה בעולם האקדמי – המזרח.
מנואל טרכטנברג: זה כבר כמה שנים שזה קורה, שמדינת ישראל מתחברת לשם ואני חושב, אם מותר לי, אני חושב שההמלצה העיקרית אמנם היא זאת, אבל צריך להיות גם העמקת הקשר עם האקדמיות בסין ובהודו.
<נילי כהן: אז היה קשר של האקדמיה.
<נילי כהן: הקשר בין האקדמיה הסינית לבין האקדמיה הלאומית למדעים נוסד לפני 25 שנה.
<נילי כהן: מאיר יכול להעיד על כך.
<נילי כהן: לפני שנה פרופסור רות ארנון ופרופסור יהושע יורנטר ביקרו בסין והתקבלו בכבוד מלכים.
<נילי כהן: כלומר הרצון להעמיק את הקשר קיים במלוא עוזו; ואני אציין גם את הודו.
<נילי כהן: לאקדמיה יש קשר עם האקדמיה הלאומית למדעים של הודו.
<נילי כהן: הם פשוט מייחלים לשיתוף פעולה וחשבנו ששיתוף פעולה נאות יהיה בנושא של גנטיקה ואנחנו עובדים על זה.
<נילי כהן: כלומר המזרח פתוח בפנינו ומוקיר את הפעילות המדעית ואת הקשר.
אורי מקלב: אם אני מבין, לאור הידוק והרחבת הקשר בנושאים אחרים עם סין ועם מדינות אחרות כמו הודו בנושאים כלכליים, אבל לא רק כלכליים, גם טכנולוגיה.
אורי מקלב: הם מאד מאד סקרים ורוצים להכיר את החלק המחקרי שלנו, לא בשביל לחקות אותנו.
אורי מקלב: הם באמת רואים אותנו.
אורי מקלב: הקשר שלנו המסחרי הוא לאור הקשר המחקרי שלנו, לאור היכולות, לאור זאת שהם רואים אותנו כמעצמה בנושא מדע וטכנולוגיה.
אורי מקלב: לכאורה, פרופסור טרכטנברג צודק, כמה שאנחנו נרחיב את הקשר האקדמי זה ישפיע גם על הקשרים האחרים – המסחריים, שיתוף פעולה ועוד.
אורי מקלב: ממילא אנחנו גם רואים שבסופו של דבר זה גם יכול להביא לקשרים דיפלומטיים אחרים, מדיניים, שגם בזה יש לנו - - -
מנואל טרכטנברג: כן, אבל זה גם לדבר עצמו.
מנואל טרכטנברג: כלומר סין משקיעה סכומי עתק בבנייה כזו.
מנואל טרכטנברג: זה ייקח שנים.
אורי מקלב: היא משקיעה הרבה.
אורי מקלב: אני חושב שדרום קוריאה - - -
מנואל טרכטנברג: כי את המהימנות האקדמאית אתה לא רוכש רק בכסף, אבל זה ייקח זמן.
מנואל טרכטנברג: זה נבנה.
מנואל טרכטנברג: יש מאות אלפי סינים שלומדים בארצות הברית וחוזרים לסין בחלקם.
מנואל טרכטנברג: כלומר עם הזמן סין תהפוך למעצמה אקדמית ממדרגה ראשונה ואנחנו מחויבים להיות - - -
אורי מקלב: אני חושב שהיא כבר היום נמצאת בין 10 המדינות הראשונות.
<נילי כהן: לא מבחינה אקדמית.
אורי מקלב: מבחינת ההשקעה במחקר.
<נילי כהן: זה נבנה.
אורי מקלב: אני חושב שדרום קוריאה היא הראשונה.
<מאיר צדוק: היא עברה אותנו בשנה האחרונה, דרום קוריאה.
<פרץ וזאן: ברשותך, אם אפשר עדכון לגבי קשרי חוץ.
אורי מקלב: כן, בנושא הזה.
<פרץ וזאן: קודם כל למשרד המדע קשרים עם מדינות רבות, עם ממשלות, בתחום המדע ולפני שבועיים חזרנו מהודו ברשות משלחת ברשות השר, בהשתתפות שלושה חברי כנסת.
<פרץ וזאן: אני רוצה לומר שיש רצון עז מצד ההודים לא רק להגדיל את התקציבים של המחקרים הדו-לאומיים, אלא בכלל להדק את שיתוף הפעולה בכל התחומים המדעיים וביקרנו שם גם באוניברסיטאות וגם עם שר המדע ההודי ועם סגן שר החוץ ההודי.
<פרץ וזאן: אני אומר את זה פה, יש לנו ביקוש עצום להגדלת ההסכמים הבינלאומיים.
<פרץ וזאן: לפעמים המגבלה שלנו היא תקציבים, על מנת להגדיל את המחקר בתחומים הדו-לאומיים.
אורי מקלב: אני שמעתי, חברי המשלחת סיפרו לי שהם לא הצליחו לראות את הודו, כמעט ולא, מרוב הדרישות שלהם שהם סחבו אותם כל הזמן – תגידו עוד ומה.
<פרץ וזאן: עשו להם טירונות קצת.
אורי מקלב: עד שפיצלו את המשלחת הקטנה של ארבעה חברים, כולל השר.
אורי מקלב: פיצלו אותם לשניים – השר בנפרד וחברי הכנסת בנפרד, כדי להספיק לראות.
אורי מקלב: הם רצו מאד לדעת ואיך אפשר להרחיב.
אורי מקלב: הם היו מאד - - - וגם מאד החשיבו את המשלחת הזאת.
אורי מקלב: יש עוד נקודה?
<רשף טנא: כן.
<רשף טנא: אז קודם כל ההמלצה העיקרית שלנו זה כן להרחיב את הקשר עם ארצות הברית, משום שאנחנו יודעים שהיום כמות המחקרים או כמות שיתופי הפעולה בין מדענים ישראלים ואמריקאים היא גדולה מאד והקרן הדו לאומית שקיימת היום איננה עונה על הצרכים.
<רשף טנא: למזלנו נפתח חלון, צוהר, יוצא דופן לשיתוף פעולה בין ה-BSF לבין ה-NSF, הקרן הלאומית האמריקאית למדעים.
<רשף טנא: יושב כאן ד"ר יאיר רוטשטיין, שהוא מנהל הקרן הדו לאומית והוא יכול להעיד על זה, כי הוא היה אחד מהפעילים שהצליחו להניע את הגלגל הזה.
<רשף טנא: אנחנו חושבים שזה חשוב מאד.
<רשף טנא: עדיין, רוב המדעים שלנו נוסעים לארצות הברית.
<רשף טנא: רוב הבתר-דוקטורנטים שלנו הולכים לארצות הברית והם חוזרים עם קשרים גדולים ועדיין ארצות הברית היא המעצמה המדעית הגדולה בעולם והחשובה בעולם ואנחנו חושבים שצריך לתת מענה לדרישה ההולכת וגוברת של מדענים ישראלים לשתף פעולה עם המדענים האמריקאים, כאשר הקרן הדו לאומית, כמו שהיא היום, לא מאפשרת לנו הרחבת הקשרים.
<רשף טנא: לכן נוצר סדק או תכנית חדשה בין ה-BSF, התכנית שממומנת על ידי ישראל וה-NSF – הקרן המדעית האמריקאית, ואל הסדק הזה צריך לחדור וכפי שאני מבין אנחנו חודרים ואנחנו ממליצים שבמשך הזמן יהיה תגבור של המחקר עם ארצות הברית.
<רשף טנא: אז אני רוצה ברשותך, חבר הכנסת מקלב, לעבור לשקף האחרון שלי, שעוסק במחקר תרגומי, שדיברתי עליו קודם.
<רשף טנא: מחקר תרגומי הוא מחקר שמועבר מהאקדמיה לתעשייה ולפעמים התהליך הזה לוקח 10 שנים, לפעמים הוא לוקח 30 שנה.
<רשף טנא: הבאתי פה מספר דוגמאות מאירות עיניים.
<רשף טנא: יש לי עוד דוגמא אחת בפלאפון שלי שתיכף אני אראה אותה.
<רשף טנא: אני מביא פה את הדוגמא של הקופקסון של טבע, שבעצם הוא פרי מחקרם של פרופסור רות ארנון שיושבת עימנו כאן ושל פרופסור מיכאל סלע ממכון ויצמן, שעבדו במשך שנים רבות כעבודה בסיבית על ההבנה של הביו-פולימר הזה ומימשו ביחד עם טבע בסופו של דבר תרופה שהיום נמכרת במיליארדי דולרים לשנה.
<רשף טנא: דוגמא נוספת זה הדוגמא של מובילאיי.
<רשף טנא: פרופסור אמנון שעשוע מהמחלקה למתמטיקה שימושית באוניברסיטה העברית הקים את החברה שהיום היא אולי מנהיגת הגישה של מכונית אוטונומית.
<רשף טנא: הוא התחיל באוניברסיטה, עסק במחקר בסיסי והעביר את זה למחקר שימושי, שבסופו של דבר מצא את השימוש שלו במכונית אוטונומית.
<רשף טנא: הדוגמא השלישית זו הדוגמא שלי, של מחקר שלי שהתחיל לפני 25 שנה, של ננו-חלקיקים של מוליבדנום דיסולפיד וטונקסין דיסולפיד, שהיו ועדיין נשארו מחקר בסיסי, אבל היום הם בעצם משנים את הפרדיגמה של סיכה, כי אתה מכניס אחוז או שבר של אחוז של הננו-חלקיקים הללו לתוך שמן של מנוע או שמן של תמסורות, או לגריזים או לנוזלים לעיבוד שבבי, ואתה מקבל חיסכון של 50% באנרגיה.
<רשף טנא: שוב פעם, זו דוגמא שהתחילה כמחקר בסיסי במשך 20 שנה ורק ב-10 השנים האחרונות התרחבה ונעשתה פרדיגמה מדעית טכנולוגית חדשה.
<רשף טנא: אני רוצה להביא גם את הדוגמא מהפלאפון שלי, אם אני אפתח אותו ברשותך.
<רשף טנא: יש פה את ה-RSA.
<רשף טנא: RSA זה קוד שהומצא על ידי פרופסור אדי שמיר, שזכה בפרס טיורינג יחד עם שני מדענים מ-MIT, מהמכון הטכנולוגי במסצ'וסטס, שמאפשר לנו להתקשר מכאן למחשב של מכון ויצמן.
<רשף טנא: הקידוד הזה נוצר על ידי הכפלה של מספרים ראשוניים גדולים, וזה היה מחקר בסיסי שהפך למוצר יוצא מן הכלל על ידי שלושת המדעים האלה.
<רשף טנא: אז ההמלצה העיקרית של תת הוועדה שבראשה עמדה פרופסור רות ארנון, זה למצוא את הדרכים לתגבור שיתוף הפעולה בין האוניברסיטאות והמכללות ואנחנו מציינים מספר דרכים לעשות את זה, בין השאר על ידי משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, התכניות הייחודיות שלו וכן תכניות של משרד הכלכלה או של רשות החדשנות ותכניות אחרות, שאנחנו מציינים, שצריך להרחיב אותן כדי שאפשר יהיה לקצר את טווחי הזמנים.
<רשף טנא: אפשר יהיה לקצר את ההבאה של טכנולוגיות, הבשלת טכנולוגיות ממחקר בסיסי למחקר שימושי.
<נילי כהן: אולי אני אציין.
<נילי כהן: אנחנו מדברים על מחקר תרגומי ולא כולם כאן מכירים את כולם.
<נילי כהן: אני רוצה להציג את פרופסור יוסף קוסט, שהוא חבר האקדמיה, שגם המחקרים שלו הם מחקרים שנמצאים בתווך בין מחקר בסיסי למחקר תרגומי.
<נילי כהן: יש לו הרבה פטנטים.
<נילי כהן: דוגמא נוספת.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להוסיף בעניין הזה.
מנואל טרכטנברג: כפי שצוין כאן וגם בשקף, יש גם זכויות לא מעטות מהמחקר המאד יישמו שנעשה במכללות.
מנואל טרכטנברג: יש מספר מכללות להנדסה, שהן מצוינות ויש שם סגל שגם חוקרים.
מנואל טרכטנברג: כמובן המחקר באוניברסיטאות הוא הרבה יותר בסיסי בהקשרים אחרים, אבל יש שם אוצר גלום, שצריך להביא אותו גם לתעשייה.
מנואל טרכטנברג: בזמנו הוקמה חברה – רוזטה – למסחור ידעה מהמכללות.
<רות ארנון: זה מצוין בדו"ח.
מנואל טרכטנברג: אוקיי, אני שומע שיש בעיות לאחרונה עם החברה הזאת.
מנואל טרכטנברג: מאד חשוב שהחברה הזאת - - -
אורי מקלב: היא מתווכת בין האקדמיה לבין התעשייה?
מנואל טרכטנברג: מה שקורה, שלכל אוניברסיטה יש חברת מסחור משלה.
מנואל טרכטנברג: ידע, יישום, רמות וכו'.
מנואל טרכטנברג: כל מכללה לא יכולה להרים דבר כזה, זה דבר מורכב ועל כן הקמנו בזמנו, קמה חברה כזאת בתמיכת האוצר גם, אבל עוד פעם, נתקלים בבעיות ואני חושב שזה מאד חשוב שחברה כזאת תעשה את מלאכתה נאמנה, כי עוד פעם, אנחנו צריכים גם את הפוטנציאל הזה של הגלום במכללות, שיבוא לידי ביטוי בתעשייה.
מנואל טרכטנברג: זה קשר שהוא אך טבעי, כי זה ברמה יותר יישומית מלכתחילה.
<רשף טנא: אני מסכים וזה גם מצוין בדו"ח.
אורי מקלב: אין לי ספק, עם כל החברות וכל מה שנעשה, כפי הדוגמא שאתה הבאת, שאנחנו פספסנו הרבה דברים.
אורי מקלב: זה לא רק בהרגשה.
אורי מקלב: אין ספק שאנחנו, בגלל שלא קיצרנו תהליכים או שלא העמקנו את זה, יש דברים רבים שיכול להיות, כמו התרופה ועוד המצאות אחרות, שאנחנו איבדנו את זה או שאחרים לקחו את זה ואנחנו איבדנו בגלל שאנחנו פחות מקצים את המשאבים וזה באמת חבל.
אורי מקלב: זה חלק מהדו"ח שבא להציף את הנושא, כדי שנדע שיש לנו את היכולות ושאנחנו נצטרך גם ליישם אותם בקידום של הדברים האלה.
אורי מקלב: הזמן רץ והשעון רץ ויש לנו עוד מספר דוברים שהיינו רוצים לתת להם.
אורי מקלב: אני אבקש מהדוברים הבאים לקצר קצת בזמן.
אורי מקלב: אנחנו מעבירים את הטנא מידיך.
אורי מקלב: הזכרת את הדברים ויכולת להרחיב יותר, אבל אני ממליץ ואני חושב שזה באמת נכתב בלשון העם, בלשון מובנת לכל.
אורי מקלב: לא צריך להיות אקדמאי ופרופסור כדי לקרוא את הדו"ח הזה.
אורי מקלב: הצלחת לפשט את זה בצורה מאד טובה, שזה יכול להיות גם לאנשים שלא נמצאים בתוך הדברים האלה, שיכולים גם להבין.
אורי מקלב: אני חושב שנעשתה כאן עבודה מאד מאד טובה.
אורי מקלב: מי שרוצה מעבר לדברים שאתה אמרת, פרופסור רשף, אפשר לראות בתוך החוברת שנמצאת פה ואפשר לקבל אותה.
אורי מקלב: אנחנו לא מדברים אל מי שיושב ליד השולחן כאן, שיכול להיות שיש לו את זה.
אורי מקלב: אנחנו בסך הכל יודעים שהוועדות הן ועדות משודרות, ועדות שאחרי זה עוקבים אחריהם, לא רק בפרוטוקולים אלא תוך כדי.
<ענת לוי: ברשותם, נפרסם את זה באתר.
<נילי כהן: כן, זה נמצא באתר ואפשר להגיע לזה.
אורי מקלב: שלכם?
<נילי כהן: כן, כן, באתר האקדמיה.
<נילי כהן: אנחנו נשמח שתעיינו בו.
אורי מקלב: כאן זה הזמן לדעת שאפשר לראות את זה באתר שלכם.
אורי מקלב: אנחנו מקבלים פידבק - ואני אומר את זה עכשיו במאמר מוסגר - מהאזרחים שעוקבים הרבה אחרי דיוני הוועדות, גם אם זה לא ישר, היום בקלות מאד אפשר באמצעות הטכנולוגיה היום.
אורי מקלב: ועדת המדע הייתה הראשונה שעברה לטכנולוגיה שהכנסת מעמידה היום לאזרחים, שגם בערב, אם אדם רוצה לעקוב אחרי הדיון ומה היה בדיון הזה, הוא עוקב אחרי זה בצורה מאד נגישה ובאיכות טובה.
מנואל טרכטנברג: יש רייטינג מאד גבוה.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, אל תשווה בין הערוץ לבין עבודת הוועדות.
אורי מקלב: לפי הפידבקים שאתה מקבל, שאנחנו מקבלים, מהערות, אנחנו יודעים שאנשים עוקבים, אנשים שאיכפת להם, שחשוב להם.
אורי מקלב: הם נמצאים בתוך העניין הזה וזה רק מוסיף והולך.
אורי מקלב: זה לא פוחת והולך, זה מוסיף והולך.
אורי מקלב: ככל שהטכנולוגיה משתפרת, גם ההתעניינות והנגישות של זה.
אורי מקלב: אני אומר במאמר מוסגר, סיפר לי מישהו שהוא יושב וקשור לדיאליזה, הוא צריך לקבל דיאליזה.
אורי מקלב: הוא אומר שבזמן הזה שהוא מקבל, נמצאים מסביבו לא מעט אנשים שגם מקבלים באותה עת, באותו בית חולים, וזה נכון לבית חולים, נכון למכונים שעושים היום דיאליזה.
אורי מקלב: הוא אומר שבזמן הזה אנשים מסתכלים על מה שיש להם והם צריכים להיות ערניים.
אורי מקלב: הם לא יכולים לישון, הם צריכים להיות ערניים.
אורי מקלב: הוא אומר שחלק גדול, אחוז מאד גבוה של - - - עוקב דווקא אחרי העבודה של הכנסת ורוצה לראות.
אורי מקלב: אז זו לא הסיבה שאנחנו באמצעות הדיונים נעורר אותם עם ויכוחים, אבל גם בלי ויכוחים, עצם התוכן מרתק אותם, מעניין אותם לכן יש חשיבות לדברים.
אורי מקלב: אמרתי את זה כדרך אגב.
אורי מקלב: פרופסור יוחנן פרידמן, אתה עמדת בראש ועדה שדיברה על מדעי הרוח, שגם התייחסנו לזה ואנחנו רואים את זה כדבר חשוב מאד.
אורי מקלב: אני מבקש ממך להציג את הנושא ולהרחיב קצת.
<נילי כהן: אז אני אומר שנייה לפני זה.
<נילי כהן: פרופסור יוחנן פרידמן הוא חתן פרס ישראל, הוא היה ראש חטיבת מדעי הרוח לפני פרופסור יוסף קפלן שיושב איתנו, שהוא היום גם חתן פרס ישראל, ראש החטיבה למדעי הרוח באקדמיה.
<נילי כהן: כמובן שניהם, יחד עם חברי החטיבה, עושים רבות לקידום הנושא.
<יוחנן פרידמן: תודה רבה.
<יוחנן פרידמן: בדו"ח שלנו יש לא מעט דברים על המשבר, אבל אני בתור איש צעיר שכל החיים לפניו, רוצה לדבר על העתיד.
<יוחנן פרידמן: בדו"ח שלנו אנחנו המלצנו על דברים אחדים שכדאי לעשות אותם.
<יוחנן פרידמן: מצד אחד חשבנו שאנחנו צריכים לזהות כמה תחומים שבהם החוקרים הישראלים במדעי הרוח זכו למעמד בין לאומי ובשנים האחרונות התחומים האלה לא פעם נפגעו בגלל המצוקות למיניהן.
<יוחנן פרידמן: אני מניח, אני חושב ששם צריך להקים קבוצה שתזהה את התחומים האלה ותנסה לתמוך בהם בצורה מיוחדת, כדי שהמקצועות המובילים האלה יזכו לעדנה מחודשת.
<יוחנן פרידמן: מצד שני - וכאן אני חוזר לעניין המשבר - יש תחומים שהם בסכנה ושם צריך לעשות גם כן פעולה מיוחדת במינה.
<יוחנן פרידמן: כבר נעשו כמה פעולות בעניין הזה.
<יוחנן פרידמן: רק כדי לתת לכם דוגמא, התחום של לימודי אפריקה קרס בשנים האחרונות ובסיוע של הקרן המשותפת של יד הנדיב והות"ת, יש עכשיו קונסורציום של שתי אוניברסיטאות שמנסות להקים לתחייה את התחום החשוב הזה.
<יוחנן פרידמן: בדו"ח יש גם דברים על תשתיות מחקר ומדעי הרוח.
<יוחנן פרידמן: התשתיות האלה הן הרבה הרבה יותר זולות מאשר התשתיות שרשף טנא דיבר עליהן, אבל לא פעם גם את הסכומים הקטנים האלה קשה להשיג.
<יוחנן פרידמן: אני מדבר על מפעלים כמו מילונים מדעים גדולים.
<יוחנן פרידמן: אני רוצה לומר לכם, המילון ההיסטורי של הלשון העברית, שמתקיים באקדמיה ללשון העברית, אם הוא ימשיך לעבוד בתקציב הקיים, זה ייקח עוד עשרות שנים.
<יוחנן פרידמן: כאן למשל היה מתבקש שהמפעל הזה יקבל תמיכה, כדי שהקצב של הדברים יתקדם.
<יוחנן פרידמן: יש עוד מפעלים מין הסוג הזה ואני חושב שההצעה המרכזית שיש שם היא לזהות את התחומים המצטיינים האלה ולתמוך בהם לתקופה קבוצה בצורה מיוחדת.
<יוחנן פרידמן: תודה.
אורי מקלב: אתה גם ציינת בדו"ח משהו, שאתה אומר שהמשבר הזה גם יכול להוציא אותנו מרשימת המדינות או העמים התורמים תרומה משמעותית להבנת התרבות האנושית, שפעם מאד הצטיינו בזה והיום אנחנו יכולים להתדרדר אם אנחנו לא עוסקים בזה.
<יוחנן פרידמן: אולי עוד הערה לגבי החרם.
<יוחנן פרידמן: אני עוסק במקצוע שמועד לחרם – לימודי האסלאם, ואני מוכרח לומר שעד עכשיו לא ראינו את זה.
<יוחנן פרידמן: בכרך הבא של כתב העת שאנחנו מוציאים – Jerusalem Studies in Arabic and Islam, יש מאמר של חוקר איראני.
<יוחנן פרידמן: אני אינני יודע, הוא לא מספר לנו באיזו אוניברסיטה הוא עובד, הוא Independent scholar, אבל הוא חי באיראן ואני מוכרח לומר ששאלתי אותו האם לא יבולע לו.
<יוחנן פרידמן: הוא אומר לא.
<יוחנן פרידמן: כן.
<יוחנן פרידמן: תודה רבה לכם.
אורי מקלב: זה שהוא אומר שלא, זה לא אומר, אבל בסדר.
אורי מקלב: נקבל את מה שהוא אומר, אבל כנראה שהוא לא שליח שלהם, אבל נקבל את זה כמו שאתה אומר את זה, שאפשר לעשות שיתוף פעולה אפילו עם מדינה כזאת.
<יוחנן פרידמן: ודאי עם איראנים שחיים בחוץ לארץ.
<יוחנן פרידמן: לא מעט.
מנואל טרכטנברג: לגבי תחומים שלא זוכים למספיק משאבים או תשומת לב, לפני חמש שנים או יותר, בעת ששקדנו על הקמת מרכזי המצוינות, הייתה לנו הפתעה מאד מאד קשה ובני גיגר יושב פה, הוא זוכר את זה.
מנואל טרכטנברג: אחת ההצעות שהייתה זה להקים מרכז מצוינות לחקר השואה.
מנואל טרכטנברג: שלחנו את ההצעה לשיפוט וקיבלנו – זה לא סוד – חוות דעת לא מחמיאות על ההצעה הזאת ובעצם נאמר לנו שכיום, אז, חקר השואה מתבצע ברמה הכי גבוהה בארצות הברית ולא במדינת ישראל ושיש פער משמעותי.
מנואל טרכטנברג: אני לא בקיא בזה, לא מכיר את זה, אני רק יכול להעיד על מה שאנחנו שמענו.
מנואל טרכטנברג: אתה יודע, זאת הייתה הפתעה.
מנואל טרכטנברג: יש דברים שאומרים עליהם לא מתקבל על הדעת.
מנואל טרכטנברג: זה אחד מהם.
מנואל טרכטנברג: אז נושאים שהם כל כך יקרים לנו וייחודיים לנו, אני חושב שהם צריכים לזכות גם לטיפול נקודתי, כי באמת לא יכול להיות שבמדינת ישראל חקר השואה לא יהיה נושא שהוא לפחות משתווה ברמתו למה שקורה בארצות הברית.
<יוחנן פרידמן: אני אומר שמי שהכין את חוות הדעת האלה, זה שיקול דעתו.
מנואל טרכטנברג: אני רק מצטט מה שנחשפנו אליו.
אורי מקלב: פרופסור פרידמן, כשאתה בא ואומר שגם מחקר בודד בתחום מדעי הרוח יכול להביא למחקר בעל אופי תשתיתי, אתה יכול להביא דוגמא?
<יוחנן פרידמן: כן, בהחלט, אני יכול לתת שתי דוגמאות.
<יוחנן פרידמן: יש באוניברסיטה העברית שני חוקרים שהקימו מפעלים בעלי אופי תשתיתי.
<יוחנן פרידמן: אחד הוא מנחם מילסון, שמכין מילון מדעי גדול לערבית החדשה, לערבית המודרנית; ומשה שרון, שמכין קורפוס של כתובות מן התקופה המוסלמית בארץ ישראל.
<יוחנן פרידמן: זה רעיון שלהם.
אורי מקלב: ומה התגובות?
<נילי כהן: דוגמא נוספת מאלכי בית אריה.
<מאיר צדוק: פרויקט הגניזה גם.
<יוחנן פרידמן: בוודאי, כן.
מנואל טרכטנברג: ודיגיטציה של כתבי עת במדעי הרוח.
<יוחנן פרידמן: בוודאי.
אורי מקלב: למה התכוונת בכתובות, לא הבנתי.
<יוחנן פרידמן: זה מפעל של הכתובות הערביות בארץ ישראל, שזה בוודאי מקור בלתי רגיל לתולדות הארץ מהמאה השביעית ועד העת החדשה וזה נולד במוחו של איש אחד.
<יוחנן פרידמן: עד עכשיו יצאו שישה כרכים בעזרה מועטה של הקהילייה.
אורי מקלב: כן, בני, בבקשה.
<בנימין גיגר: רק רציתי להתייחס לנקודה אחת שנאמרה כאן.
אורי מקלב: אז אני אתן לך כבר את רשות הדיבור, עם ההתייחסות ביחס.
<בנימין גיגר: אני יכול לחבר את זה.
אורי מקלב: אחרי זה נעבור לפרופסור מיכל פלדמן.
<בנימין גיגר: אני אתייחס לזה וקצת לקרן, נכון?
<בנימין גיגר: יופי.
<בנימין גיגר: ראשית נושא שעלה כאן מספר פעמים, הוא קשור לנושא אחר.
<בנימין גיגר: הייתי רוצה לומר מילה אחת לגבי ההתרשמות שלנו.
<בנימין גיגר: מצד אחד התופעה הזאת היא תופעה חמורה ביותר.
<בנימין גיגר: אני חושב שהיא מכניסה את התופעה למערכת האקדמית.
<בנימין גיגר: היא גורמת נזקים גדולים מאד למחקר האקדמי באותם מקומות שבהם מופיע החרם.
<בנימין גיגר: הניסיון שלנו בקרן עד עכשיו מאד דומה לדברים שנאמרו על ידי יוחנן.
<בנימין גיגר: אנחנו פונים למעל 15,000 סוקרים בכל שנה לקבל חוות דעת לגבי מחקרים שנעשים במימון הקרן.
<בנימין גיגר: אחוז התשובות שאנחנו מקבלים הוא כ-40%, לפעמים מעל 40%.
<בנימין גיגר: אחוז טוב יותר מאשר מוצאים בהרבה ארצות אירופאיות, ובשנים האחרונות לא חל פיחות במספר זה.
<בנימין גיגר: כך שנראה שיש חרם שהוא מאד קולני והוא ודאי מאד מאד מכניס רוח רעה.
<בנימין גיגר: מצד שני, אחוז הידידים שיש לנו והאנשים שיודעים להפריד בין שאלות בעלות היבטים פוליטיים לבין הלויאליות האקדמית שקיימת בעולם הזה, זה לא השתנה עד עכשיו והרבה צריך לפקוח עין על הנושא ולשים אליו לב, אבל עדיין נזקים גדולים לא קרו.
<בנימין גיגר: הייתי רוצה לעשות איזה שהוא סיכום קצר - - - הקרן נוסדה כפי שנאמר על ידי האקדמיה הלאומית למדעים לפני הרבה שנים, גוף האם של הקרן.
<בנימין גיגר: אנחנו שמחים מאד על הקשר שהתחיל ונמשך והוא יימשך גם בעתיד.
<בנימין גיגר: הקרן הלאומית למדע תומכת בכל תחומי המחקר האקדמי בארבעה תחומי על עיקריים במדעי הרוח, מדעי החברה, המדעים המדויקים ומדעי החיים והרפואה.
<בנימין גיגר: הקרן מממנת מחקרים בכל המוסדות להשכלה גבוהה בארץ ובכלל אלה גם בתי חולים אקדמאים, בכלל אלה מכוני מחקר שנעשים בהם מחקרים רבים מאד.
<בנימין גיגר: התמיכה ניתנת במספר רב של ערוצי תמיכה, שמוכרים ודאי לחלק מהאנשים כאן.
<בנימין גיגר: חלקם מענקים אישיים, מענקים שנותנים לחוקרים בודדים או מספר קטן של חוקרים שעובדים יחד.
<בנימין גיגר: ישנן תכניות למענקים לפרויקטים פורצי דרך, שמעצם טיבם הם פרויקטים רבי סיכון ואנחנו דואגים או מנסים לא לפספס את ההזדמנות ולמצוא דרכים לתמוך בהם.
<בנימין גיגר: ישנן תכניות למענקים מיוחדים בתחומי הביו-רפואה, מענקים מיוחדים בתחומי האנרגיה, תחומים שנוצרו או מומנו ביוזמה של ות"ת, משרד האוצר, משרד ראש הממשלה ואנחנו ראינו בהם כנושאים חשובים.
<בנימין גיגר: תחום מיוחד של מחקר של רופאים בבתי חולים, מחקר שמכניס או הופך את בתי החולים לבתי חולים אקדמאים, בעלי איכות גבוהה כשלעצמם.
<בנימין גיגר: אנחנו תומכים בציוד ותשתיות וכפי שרשף ציין, התחום הזה הוא תחום שבו יש חוסרים גדולים מאד, שמעמידים אותנו במצב מאד נחות בהשוואה למתחרים שלנו ברחבי העולם.
<בנימין גיגר: אחת התכניות שהייתי רוצה להזכיר אותה מתייחסת למה שנאמר על ידי יוחנן, תכנית קטנה יחסית, במימון לא גבוה במיוחד של הוצאה לאור של ספרים במדעי הרוח והאימפקט שלה, כפי שאנחנו מקבלים ושומעים מהמדענים השונים, האימפקט הוא גדול.
אורי מקלב: בני, אתה יכול לדבר קצת במספרים, שנדע על מה מדובר?
אורי מקלב: התכנית היא רב שנתית, היא שש שנתית.
<בנימין גיגר: הרגע הגעתי למספר.
<בנימין גיגר: בכל שנה מוגשות אל הקרן – לפחות בשנים האחרונות – כ-2,200 בקשות למימון.
<בנימין גיגר: המספר הזה הוא מספר שהוא מטפס בשיפוע של בערך 4% בשנה, שהוא דבר שצריך להילקח בחשבון גם בראיית המימון; וכשליש מאלה נמצאים ראויים למימון וממומנים.
<בנימין גיגר: אלה מספרים גדולים מאד.
<בנימין גיגר: המענקים עצמם ניתנים לתקופות שבין בדרך כלל שלוש לחמש שנים.
<בנימין גיגר: תקופה ארוכה.
<בנימין גיגר: הם נבדקים תוך כדי התהליך הזה.
אורי מקלב: מה המשמעות של הסכום הכספי, לא רק מספר הבקשות.
אורי מקלב: רק שנדע איזה סדר גודל.
<בנימין גיגר: חמש השנים האחרונות היו חמש שנים מאד מעניינות.
<בנימין גיגר: זאת אומרת שהן באו אחרי מה שכונה העשור האבוד, בתוך תכנית החומש של ות"ת, שהוא הגוף העיקרי שמממן אותנו.
<בנימין גיגר: הקרן למעשה תקציבה הוכפל, הוא הוכפל ממתחת ל-300 מיליון שקלים למספר שהוא נמצא היום של 640 מיליון שקלים.
<בנימין גיגר: זאת קפיצה מאד מאד גדולה, מאד מאד משמעותית ו - - -
<נילי כהן: בשיתוף פעולה עם-.
<בנימין גיגר: בשיתוף פעולה, ללא ספק, עם מנואל, שאני חושב שגם טבעת את המושג העשור האבוד.
<בנימין גיגר: נדמה לי.
<בנימין גיגר: והדבר הוביל לקפיצה גדולה מאד ביכולת ובביצוע של הקרן.
<בנימין גיגר: בתקופה הזאת גם נפתחו תכניות בינלאומית שהן יוצאות מן הכלל.
<בנימין גיגר: הוזכרו התכניות עם סין ועם הודו.
<בנימין גיגר: תכניות מיוחדות עם קנדה, תכניות בשיתוף עם סינגפור וגם כל מיני תכניות שמאפשרות יצירת קשרים ראשוניים, שניתן למממן אותם יותר מאוחר ממקורות אחרים.
<בנימין גיגר: האימפקט של ההכפלה הזאת, אני חושב, באה בצורה מאד מאד ברורה בשטח.
<בנימין גיגר: הוא צמצם - - -
אורי מקלב: צריך לציין שזו הכפלה שהיא עכשיו תעבוד שש שנים.
<בנימין גיגר: השאלה היא כרגע כזאת - - -
אורי מקלב: יש התחייבות?
<בנימין גיגר: לא, לא, יש כרגע - - -
אורי מקלב: היא תכנית רב שנתית.
<בנימין גיגר: יש כרגע תכנית של שש השנים הבאות של ות"ת.
<בנימין גיגר: התכנית הוכרזה, התכנית תוארה.
<בנימין גיגר: מתווה התקציב שלה ידוע.
<בנימין גיגר: עדיין הפירוט של לאיזה תחומים יינתנו איזה סכומים, עדיין לא סוכם.
<בנימין גיגר: אני לא יודע אם תהיה התייחסות לזה.
אורי מקלב: שלמה פשקוס נמצא כאן.
אורי מקלב: תיכף אנחנו נתייחס לזה.
<בנימין גיגר: גם ליאת תוכל להתייחס לזה.
<בנימין גיגר: מכל מקום, צריך לזכור, זאת אומרת הצד הטוב הוא הצד של הקפיצה שנעשתה, שהיא הייתה קפיצה מאד - - -
אורי מקלב: כשאתה אומר שלא ברור, אתה חושש שיהיה גם כרסום בתקציב הזה, או שאתה אומר שזה לא מספיק, שיעלו את זה.
<בנימין גיגר: הצד הבעייתי הוא שעדיין חשוב לבוא ולבדוק מה הפער שבינינו לבין החוקרים המתחרים בארצות אחרות.
<בנימין גיגר: היום הייתי אומר, אחרי הקפיצה דה-פקטו של שתיים, אנחנו נמצאים בפיגור של בין 3 ל-4, בהשוואה לארצות מתקדמות באירופה המערבית.
אורי מקלב: אנחנו מקבלים רבע?
אורי מקלב: זאת אומרת אנחנו רבע או שליש?
אורי מקלב: כשאתה אומר בין 3 ל-4, אתה מתכוון לרבע או שליש?
<בנימין גיגר: אנחנו שליש או רבע וכשאנחנו מסתכלים על התמונה האמריקאית, המצב גרוע פי שניים.
<בנימין גיגר: זאת אומרת שם התקציבים בערך כפולים מהתקציבים שאנחנו מוצאים אותם באירופה המערבית.
אורי מקלב: אני כל הזמן אומר לא צריך לעשות את זה בהשוואה.
אורי מקלב: גם כשלעצמו, גם המדינה שלנו ביכולות שלה, באפשרויות, בתועלות שיש פה, גם אנחנו יודעים שאנחנו נותנים לא מספיק.
אורי מקלב: זה לא צריך להיות בהשוואה כדי לדעת שהסכומים ומה שאנחנו צריכים לתת, והאתגרים שעומדים בפנינו והיכולות שעומדות בפנינו, הם יכולים הרבה יותר לבוא לידי מימוש ולקדם אותם אם אנחנו נגדיל את התקציבים.
<בנימין גיגר: כן, ללא ספק, כשאנחנו משווים לסטנדרטים המדעיים שאתה מוצא אותם במדע בארץ, הם בגובה יוצא דופן יוצא מן הכלל והם לא ממוצים במצב התקציבי הנוכחי, ומה שנאמר כאן על ידי מספר דוברים קודם, אני חושב שהמיקוד על יצירת מצב שבו יש למדען הישראלי כלים מתאימים כדי לבוא ולהתמודד עם האתגרים ולמיצוי הפוטנציאל, זה דבר מאד מאד חשוב.
<בנימין גיגר: חלק מזה ודאי יבוא בכמה שנים הקרובות, אבל אנחנו צריכים לחשוב גבוה.
<בנימין גיגר: יש פוטנציאל עצום.
<בנימין גיגר: תודה רבה.
אורי מקלב: אני רוצה לתת את זכות הדיבור למיכל פלדמן, אבל אני חושב שברצף הנושא התקציבי היה חשוב שאולי ד"ר ליאת מעוז תציג עכשיו, כדי שתהיה לנו המשכיות.
אורי מקלב: פרופסור טרכטנברג, אנחנו יודעים לצערנו דבר אחד, שהכנסת לא השכילה, לא מבחינתי, שאתה צריך להיות חבר מן המניין בתוך הוועדה הזו ולא רק אורח חשוב.
אורי מקלב: יש לנו איזה תכנית שאנחנו גם מבקשים שתוכל להיות שותף בוועדה ושתיתן התייחסות ותקדם את כל הנושא של האקדמיה, כולל גם הנושא של הדו"ח שהוא יכול להיות.
אורי מקלב: אם אנחנו נממש את התכנית שלנו, של הוועדה, אני אוכל להגיד בבירור שהוועדה תמשיך לעקוב אחרי הדו"ח, אחרי מימוש, אחרי התקדמות הדברים.
אורי מקלב: זה תלוי בכל מיני ועדות אחרות פה בכנסת.
מנואל טרכטנברג: זה מסובך, אבל זה ייעשה.
אורי מקלב: אני יודע שאני לא יכול לתרום בזה הרבה.
אורי מקלב: זה דברים יותר פנימיים, אבל צריך.
<נילי כהן: יש הבטחה פה.
אורי מקלב: מבחינתנו אני יודע שזה גם בסדר.
אורי מקלב: בבקשה, ד"ר ליאת.
אורי מקלב: אני מבקש סליחה ממיכל פלדמן, אבל מיד אחרי זה נשמע אותך.
<ליאת מעוז: טוב, אז קודם כל אני גם רוצה לברך את האקדמיה על הדו"ח המאד רחב ומקיף.
<ענת לוי: צייני בבקשה את שמך ותפקידך לפרוטוקול.
<ליאת מעוז: ד"ר ליאת מעוז, סמנכ"ל אסטרטגיה ובינלאומיות במל"ג/ות"ג.