GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: זאת אומרת אין להם בעיה שעמותות הצדקה האלה, עיבדו את הפרטים עליהם או שיפרסמו את הפרטים עליהם, או שאין להם בעיה שמישהו שיידע - - -
<לימור שמרלינג מגזניק: שיידעו שהם תרמו לעמותות הצדקה האלה והאלה.
יפעת שאשא ביטון: בקיצור, נגמרה התרומה בסתר.
אורי מקלב: אין מתן בסתר.
<לימור שמרלינג מגזניק: זה פחות מפריע להם מבחינת הגנת הפרטיות.
<אלון בכר: זה אנשים שאמרו שזה מפריע להם, רק פחות.
<אלון בכר: זה לא שאף אחד לא אמר שזה מפריע לו, רק 300 מ-1,200 אמרו שזה מפריע להם, גם זה.
<לימור שמרלינג מגזניק: אבל זה לא בראש סדרי העדיפויות.
אורי מקלב: אני לא הבנתי מה שאלתם, מה מפריע אם יידעו שהם נתנו, או כמה, מה?
<לימור שמרלינג מגזניק: שאלנו איזה מידע הכי פחות תרצה שייחשף עליך, איזה מידע אתה תופס כמידע שהכי חשוב לך שהפרטיות לגביו תישמר, זאת אומרת שהוא יהיה ידוע לך, בשליטתך, ולא יזלוג החוצה, לא ייחשף על ידי מי שאתה לא מעוניין שייחשף.
אורי מקלב: נראה לי שאחד הדברים שהוא לא ירצה, לא בגלל מתן בסתר, כפי שאמרה חברת הכנסת שאשא ביטון, אלא שזה מביא עוד, אנשים רוצים את זה כמידע, שהוא יידע לאן לנווט.
אורי מקלב: כל בן אדם רוצה לשמור את הדבר הזה לעצמו, אם ייחשף שהוא תורם לכך וכך, אז כל אחד שתורם, יבואו עשרה שגם יבקשו.
אורי מקלב: זה נראה לי אחד הדברים - - - באמת צריך לראות גם את השאלות, כשאת מדברת על הדברים האלה.
אורי מקלב: זה נמצא באינטרנט?
<לימור שמרלינג מגזניק: זה נמצא באינטרנט ואנחנו נשמח להעלות את זה לאתר הוועדה, אם ירצה אדוני, ואז יהיה את השאלון המפורט המלא עם כל ההבהרות וההרחבות.
אורי מקלב: מניסיוני, כשזה מגיע לשאלות ולסקר, יש הרבה אנשים שמתעניינים מה היה הסקר, מה היו השאלות.
<לימור שמרלינג מגזניק: בשמחה נעלה לאתר.
<יורם הכהן: הייתה שאלה על מידע שהם אומרים על ילדים?
<לימור שמרלינג מגזניק: לא, היה מידע בתחום החינוך באופן כללי, כשההרחבה הייתה מידע שנמצא בבתי הספר, במשרד החינוך, ברשויות המקומיות בתחום החינוך, בידי עמותות, או חברות שמספקות שירותים בתחום החינוך.
אורי מקלב: כששאלתם על חינוך, מה המידע ש - - -
<לימור שמרלינג מגזניק: מידע על תלמידים?
אורי מקלב: לא מידע, מה צריך להתנהג וההתנהלות, מה דרוש בשביל טיול - - -
<לימור שמרלינג מגזניק: מידע שנמצא במערכת החינוך על התלמיד ועל הוריו, משום שבמערכת החינוך יש מידע גם על הורים וגם על בני המשפחה.
<לימור שמרלינג מגזניק: המידע במערכת החינוך מתחיל בציונים, רמות אינטליגנציה, אבחונים פסיכו דידקטיים, לקויות למידה וגם רווחה.
אורי מקלב: וזה לא הגיע למקומות הנכונים?
<קריאה: אנשים לא מבינים את האימפקט של זה.
אורי מקלב: נראה לי שהשאלה הנכונה הייתה צריכה להיות אחד הדברים, מי מעוניין שיידעו חוץ מהמשפחה?
אורי מקלב: ההורים גם מאחים אחרים לא בדיוק - - - לא משקפים בדיוק את ההתנהלות מול המורה לגבי אח אחר.
<לימור שמרלינג מגזניק: אני אומר לאדוני שמבחינתנו, בדיונים שערכנו לאחר מכן על המסקנות ועל התוצאות, אפשר לקרוא אותן לכל מיני כיוונים.
<לימור שמרלינג מגזניק: זאת אומרת מצד אחד אפשר להתעודד ולומר הנה קבוצה גדולה של אנשים, משמעותית, שמוצאת שהפרטיות חשובה, משום שהיא יודעת להשיב על שאלות מפורטות ברזולוציה ספציפית של מה חשוב להם יותר ומה חשוב להם פחות.
<לימור שמרלינג מגזניק: מן הצד השני אפשר לומר שאולי זה משקף את המודעות החלקית של הציבור למקומות שבהם מנוהל מידע אישי.
<לימור שמרלינג מגזניק: ייתכן שאם אנשים היו מבינים יותר לעומק ויודעים יותר לעומק איזה מידע אישי מנוהל עליהם במקומות השונים ייתכן שהתוצאות היו נראות קצת אחרת.
<לימור שמרלינג מגזניק: זה בעצם היה סוג של להרגיש את המים, לקבל קצת פידבק מהציבור, על מנת לשקלל את זה לתוך הפעילות הכוללת שלנו והמטרה הזו הושגה.
אורי מקלב: הנושא של הגנה על מאגרי מידע לא עלה בכלל בסקר, זאת אומרת שזה תלוי בזה או לא בזה, בהגנה על מאגרי מידע, זה לא היה אינדיקציה לשום דבר.
אורי מקלב: בהנחה שמאגר המידע הוא שמור, בהנחה ש - - - יותר רחב, זה לא נכנס?
<לימור שמרלינג מגזניק: היו גם שאלות, אנחנו פשוט לא הצגנו כאן את כל הסקר המלא מפאת קוצר הזמן, אבל היו גם שאלות איפה אנשים תופסים את המידע שלהם כחשוף יותר לזליגה לעומת מקומות שבהם הם מרגישים שהמידע שלהם בטוח יותר.
<לימור שמרלינג מגזניק: גם שם התוצאות מעניינות, אנחנו נעלה את כל התוצאות לאתר.
אורי מקלב: בסדר גמור, חשוב מאוד.
<לימור שמרלינג מגזניק: אני אשמח להעביר את השרביט ל - - -
אורי מקלב: בבקשה, עורכת דין גילי בסמן.
<גילי בסמן ריינגולד: גילי בסמן ריינגולד, היועצת המשפטית של רמו"ט.
<גילי בסמן ריינגולד: באמת כמו שעלה מהדברים של אלון ושעולה מהסקר, הזכות לפרטיות חיה ונושמת ורוב הביטוי שלה בימינו, ולצערנו גם הפגיעות שלה, הן במתחם הדיגיטלי.
<גילי בסמן ריינגולד: חשוב לי להזכיר שני תהליכי חקיקה שנמצאים בעשייה עכשיו, חקיקה ראשית וחקיקת משנה, שאמורים להשפיע רבות על היכולות של רמו"ט להתמודד עם ההגנה על הפרטיות, עם הפיקוח ועם האכיפה בעידן הדיגיטלי.
<גילי בסמן ריינגולד: אני אתחיל דווקא מחקיקת המשנה, תקנות הגנת הפרטיות, אבטחת מידע, התחיל בהן דיון בינואר בוועדת חוקה ואנחנו מקווים שהדיונים יימשכו במרץ ובשאיפה יסתיימו עוד במושב הנוכחי.
<גילי בסמן ריינגולד: הרעיון של התקנות האלה הוא לנסות לעשות קצת סדר בבלגן או בחוסר ודאות שקיימת בשוק ולהציג במקום אחד את הדרישות העיקריות שמי שמנהל מידע אישי, שמחזיק במידע אישי, בין כי הוא משתמש בשירותי מיקור חוץ או שהוא ממקר חוץ בעצמו, מה הם העקרונות הבסיסיים של אבטחת מידע שהוא צריך לנקוט בהם, והכול בניסיון להתאים לאיזה שהיא סביבה ומציאות דינמית שמשתנה מהר מאוד ולתקני אבטחת מידע המקובלים בעולם.
<גילי בסמן ריינגולד: דבר החקיקה השני הוא תיקון לחוק שלנו, תיקון מספר 12, בנוגע לסמכויות האכיפה של רמו"ט.
<גילי בסמן ריינגולד: הוא אמור להיות מוגש בקרוב לוועדת השרים, לעלות בפניה.
<גילי בסמן ריינגולד: החוק שלנו הוא משנת 81', הסמכויות שיש לנו בו, אנחנו עושים איתן את המיטב אבל הן קצת מיושנות והרעיון של התיקון הזה הוא לאפשר לרמו"ט ארגז כלים מודרני להתמודד עם האכיפה, ובין היתר מעבר לאכיפה מנהלית, לאפשרות של הטלת עיצומים כספיים משמעותיים ומרתיעים.
<גילי בסמן ריינגולד: מעבר לחקיקה הספציפית של רמו"ט אנחנו מנסים גם להשפיע ולהיות מעורבים בדברי חקיקה אחרים, למשל דוגמה טובה מהשנה האחרונה היא חוק נתוני אשראי שעבר, מאגר מידע מאוד גדול ורגיש שינוהל על ידי בנק ישראל ואחד הדברים שהצלחנו להשפיע הוא שימונה שם ממונה על פרטיות.
<גילי בסמן ריינגולד: זה תפקיד שמאוד מוכר באירופה ובארצות הברית ובארץ אנחנו מקווים שיתפוס תאוצה, chief privacy officer, שזה בעצם תפקיד שמשלב בין ידע משפטי ומודעות לדיני הגנת הפרטיות לידע טכנולוגי ונגישות למערכת.
אורי מקלב: בעצם בסקר שלכם, שהגיע למקום השני, פיננסים, הכוונה לדברים האלה?
<גילי בסמן ריינגולד: כן, נכון.
<גילי בסמן ריינגולד: המאגר של נתוני אשראי מתחיל בדברים האלה.
<גילי בסמן ריינגולד: לאותו chief privacy officer צריך להיות גם איזה שהוא מעמד בלתי תלוי עד כמה שניתן, מישהו שהוא בכיר בארגון ובאמת יכול להשפיע כדי להשיג את היעדים של הפרטיות.
<גילי בסמן ריינגולד: הנושא השלישי שנמצא במיקוד ברמו"ט בשנת העבודה הקודמת וגם בשנת העבודה הנוכחית זה הנושא של הנחיות שרמו"ט מוציאה.
<גילי בסמן ריינגולד: ההנחיות מוכרות כהנחיות שוק, אנחנו מציגים את האופן שבו רמו"ט מפרשת את החוק וכמובן בהתאם אוכפת אותו.
<גילי בסמן ריינגולד: התהליך של פרסום ההנחיות נעשה בשיתוף עם הציבור, אנחנו תמיד מפרסמים טיוטה, היא פתוחה להערות של כל הציבור.
<גילי בסמן ריינגולד: מאוד מגוון, מסתם אנשים שמשוטטים ברשת ורוצים להגיב עד בעלי אינטרסים ואנחנו משתדלים לעבור על כל ההערות האלה, להטמיע אותן בהנחיה אחר כך, במידת הצורך לשנות.
<גילי בסמן ריינגולד: בשנה שעברה פרסמנו שלוש טיוטות של הנחיות חדשות, אחת שעוסקת בדיוור ישיר, אחת שהיא תת פרק של הנחיה קודמת שלנו על מצלמות מעקב ועוסקת במצלמות מעקב במקום העבודה וההנחיה השלישית נוגעת לזכות העיון בשיחות מוקלטות, היא הייתה עד היום טיוטה והיום היא מפורסמת באופן סופי, אחרי שעברנו את התהליך של הטמעת כל ההערות של הציבור.
אורי מקלב: אני חושב שכדאי במילה אחת, במשפט אחד, להרחיב בנושא של הזכות המוקנית לשיחות מוקלטות, מה הכוונה.
<גילי בסמן ריינגולד: זה מה שאני הולכת להרחיב.
אורי מקלב: אני חושב שיש כאן מבט צרכני.
אורי מקלב: אם כבר מקליטים אותנו, אז כשאנחנו רוצים לממש את זה אם אנחנו באמת יכולים להשתמש.
אורי מקלב: אני גם שואל, נניח לאדם הייתה תאונת דרכים ולעירייה יש מצלמות בגלל הרמזור והוא מבקש את זה כראיה.
אורי מקלב: אני גם הולך אחרת, לא רק משהו צרכני, שהקליטו אותי במסגרת התקשרות בינינו והיום יש בינינו ויכוח והוא שומר את ההקלטה רק לעצמו והוא לא מביא לי, שאני אוכל גם להוכיח שאני כן אמרתי או לא אמרתי בנקודת זמן, שאנחנו חושבים שזו גם צריכה להיות זכות מוקנית.
אורי מקלב: כשאנחנו אמרנו שצריך להקליט שיחות, זה צריך להיות דו צדדי, זה לא יכול להיות רק חד צדדי, שנמצא רק אצל מישהו אחד ואי אפשר לקבל אותו ועם סנקציה, אם אתה לא מוסר את זה.
אורי מקלב: אני רק אומר, זה נכון לגבי תקיפה או לגבי גניבה והאם אני יכול לקבל, רשות ציבורית, האם צריך שופט בשביל זה, מספיק הליך בשביל זה?
אורי מקלב: זו יכולה להיות תביעה בין סוכני ביטוח.
אורי מקלב: פשוט יש לי הרבה פניות בדברים האלה.
אורי מקלב: היום אנשים מודעים לזה שיש מצלמה כזאת או מצלמה אחרת, יש אנשים ש - - - מישהו האשים אותו בתקיפת שוטר והוא בא אליי והוא אומר, 'יש שם בנק, לבנק יש את המידע, אני לא התקפתי את השוטר, אפשר לראות את כל הדברים האלה.
אורי מקלב: הבנק אומר לי שתוך שבוע הוא מוחק את מה ש - - -', 'תפנה מהר לבנק, אם אתה יכול, אני יכול להינצל מדבר' - - - חד משמעי אפשר לראות בדיוק מה היה שם.
<גילי בסמן ריינגולד: הנושא של מצלמות הוא טיפה שונה, יש גם הנחיה של רמו"ט שמפרטת בדיוק לגבי הנושא הזה.
<גילי בסמן ריינגולד: צריך לקחת בחשבון שהמצלמות, במקרה אתה כרגע בסיטואציה שמעניין אותך מה הן צילמו, אבל הן מצלמות במרחב הציבורי, הן מצלמות לא רק אותך, אלא מרחב הרבה יותר גדול מזה.
<גילי בסמן ריינגולד: אני כן אחזור לזכות העיון בשיחות מוקלטות, כי באמת מדובר על שיחות שניהלת אתה מול נציג השירות ובדרך כלל אין פה בעיה של פגיעה בצדדים שלישיים - - -
אורי מקלב: כייסו אותי בתוך חנות ואני מבקש ממך את הצילום כדי למצוא את ה - - - בחנות יש מצלמות, אתה נכנס לחנות, אתה אומר 'הייתי אצלכם, בחנות שלכם, צילמתם אותי, זה בסדר, אבל עכשיו אני רוצה לדעת - - -
<גילי בסמן ריינגולד: אם נחזור לבסיס של ההנחיה שלנו, לפני שמציבים מצלמות צריך להבין שהצבה של מצלמות, יש בה פגיעה בפרטיות, אינהרנטית.
<גילי בסמן ריינגולד: משיגים בה הרבה יתרונות, אבל יש גם פגיעה בפרטיות ולכן מי שמציב מצלמות צריך לגבש לפני זה איזה שהיא מדיניות של איפה הוא מציב את המצלמות, מה יהיה שטח הכיסוי שלהן, אם אני שמה את המצלמות בפתח של חנות המכולת שלי, אבל ליד יש גם מרפאה של פסיכולוג, אני אולי צריכה לדאוג ששטח הכיסוי יתפוס רק את הכניסה למכולת ולא מעבר לזה.
<גילי בסמן ריינגולד: אחרי שגיבשתי כזאת מדיניות ומטרה אני אוכל להשתמש במאגר הצילומים למטרה שלשמה שמתי את המצלמות.
<גילי בסמן ריינגולד: אז אם אחת המטרות היא בטחון הקונים שלי בחנות, אז כן, אני ארשה לאותו אדם שאיבד את התיק שלו במכולת כנראה לעיין בסרט, כמובן בחלק הספציפי שלו, בלי לפגוע בצדדים שלישיים וכו'.
<גילי בסמן ריינגולד: אבל אני אחזור לזכות העיון, שהפכה היום להנחיה חגיגית - - -
אורי מקלב: צריך לקיים דיון שלם.
יפעת שאשא ביטון: אבל, ברשותך, מה זה אומר, שאם אותו אדם לא גיבש מדיניות כזו?
יפעת שאשא ביטון: או כי הוא לא נתן את דעתו לכך או מכל סיבה אחרת, אז הקונה לא יכול להשתמש בעצם במידע שיש שם?
<גילי בסמן ריינגולד: מה זה לא גיבש מדיניות?
<גילי בסמן ריינגולד: יכול להיות שהוא לא באמת פעל לפי ההנחיה ולא גיבש את המדיניות מראש והעלה אותה עלי כתב, אבל כנראה שהייתה לו איזה שהיא מטרה כשהוא הציב את המצלמות ואם המטרה הייתה מטרה לגיטימית, שאיזנה בצורה הנכונה בין הפגיעה האפשרית בפרטיות לבין המטרה שהוא רצה להשיג, אז אני מניחה שהחיים חזקים יותר והוא ידאג להראות את אותו קטע מהסרט הרלוונטי.
יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים זה לא קורה.
<יורם הכהן: פורמלית, אם זה מאגר מידע אז יש לו זכות היום, לאותו בן אדם שנקלט במצלמה - - -
<גילי בסמן ריינגולד: במידע עליו.
<יורם הכהן: במידע עליו, הוא זכאי לעשות - - - רוב האנשים לא יודעים את זה.
אורי מקלב: הוא זכאי לבקש מאותו אחד - - -
יפעת שאשא ביטון: והרשויות משתמשות בחוסר הידיעה של הלקוחות ושל האנשים.
<יורם הכהן: לראות את המידע עליו.
<יורם הכהן: דוגמת התאונה, אם אני עשיתי תאונה - - -
אורי מקלב: הייתה תאונה, מישהו נכנס בי ויש לעירייה - - -
<יורם הכהן: הוא יכול לפנות לעירייה ולהגיד 'יש לכם מאגר מידע, אני data object במאגר המידע הזה ואני מבקש לעיין ב - - -
אורי מקלב: אני אובייקט בתוך ה - - -
<יורם הכהן: זה מאוד חדשני, כי - - -
אורי מקלב: והרשות חייבת לתת לו את זה?
<גילי בסמן ריינגולד: שוב, זה תלוי איך - - -
אורי מקלב: כשמדברים על חקיקה, אני חושב שהיו צריכים להגדיר בהגדרות לטובת הציבור.
אורי מקלב: אפשר להגדיר גם מקרים בהגדרות משפטיות כדי שבאמת יהיה אפשר - - - אם כבר עושים לנו את זה, אז שלפחות במקרים מסוימים נוכל לראות את הדברים הטובים שיש בזה, או לשאוב משם את הדברים - - -
יפעת שאשא ביטון: הטאבלט שלי הושב לפני שבוע, אפרופו מצלמות, בזכות תיעוד במצלמות.
יפעת שאשא ביטון: הצלחנו להתחקות איפה הוא נפל, מה היה איתו וגם מי אסף אותו.
יפעת שאשא ביטון: אז יש בזה גם דברים טובים.
אורי מקלב: היה סיפור ידוע עכשיו בארצות הברית, שמצלמות ראו איך שמארון של טלית ותפילין, מהניילון ככה זה נפל לפח וזה עבר לאתר האשפה והיו שם עשרות ומאות שחיפשו כדי למצוא את זה.
אורי מקלב: לא מצאו, אבל ודאי שיש - - - למשל את מדברת על פסיכולוג, אם אני מצלם את הכניסה במרחב הציבורי מישהו יכול למנוע ממני?
אורי מקלב: אני נמצא ברכב ואני מצלם מי שנכנס למרפאה במדרכה, מישהו יכול - - - ואני עדיין לא עשיתי שימושים וגם זה לא ברור שזה אסור.
<גילי בסמן ריינגולד: אי אפשר למנוע - - -
<יהונתן קלינגר: זה דווקא ברור.
<יהונתן קלינגר: לפחות בארצות הברית פסק הדין ג'ונס בדיוק מדבר על זה.
אורי מקלב: נכון, בארצות הברית, אבל אין כאן בארץ - - -
<יהונתן קלינגר: לא, אבל בארץ יש הלכה שאימצה את ג'ונס לנושא אחר, לנושא של שימוש במידע שהופיע באופן פומבי באינטרנט והאגרגציה שלו.
אורי מקלב: יהונתן, אתה תתייחס ברשות הדיבור שלך, בבקשה.
<גילי בסמן ריינגולד: אני רוצה בכל זאת לחזור רגע, זה מתחבר לאותו נושא, גם יורם הזכיר, זכות העיון.
<גילי בסמן ריינגולד: זכות העיון מופיעה בחוק, זה אחד המימושים הבסיסיים של הזכות לפרטיות, היא מבטאת את השליטה של כל אדם במידע שלו, את היכולת לדעת איזה מידע יש עליו, עד כמה הוא מדויק, עדכני או לא, וההנחיה שאנחנו הוצאנו מבהירה שזכות העיון חלה גם על מידע כשהוא בפורמט של אודיו או וידיאו והופתענו לראות עד כמה הנושא הזה לא היה ברור, זאת אומרת כמה נחת ותגובות אוהדות קיבלנו מצרכנים ועד כמה גופים לא - - -
אורי מקלב: יש לכם גם באופן הפרקטי, תוך 30 יום, תוך 10 ימים, תוך יומיים, יש לכם גם איך להגיע?
<גילי בסמן ריינגולד: אנחנו לא קבענו מועדים בכוונה כדי לאפשר איזה שהיא גמישות.
אורי מקלב: זה יהיה בתקנות או שכבר יש את זה?
<קריאה: זה קבוע בתקנות.
<גילי בסמן ריינגולד: לגבי התקנות, יש חוק ויש תקנות, שוב, מאוד מאוד ותיקים, וצריך לעשות להם התאמה לעידן הדיגיטלי שאנחנו נמצאים בו ולכן, למרות שגם התקנות מתייחסות לפלט של מחשב, אנחנו כן הבענו את דעתנו בצורה מפורשת בהנחיה, שבשנת 2017 ראוי לפרש את הדברים האלה בצורה שהיא יותר יעילה וכנראה זולה לשני הצדדים.
<גילי בסמן ריינגולד: ואם דובר על פלט, אז היום כשזה הקלטה זה יהיה קובץ אודיו, ואם מדובר על צילום אז יהיה קובץ וידיאו, ולא צריך להטריח אף אזרח בשנת 2017 לקחת יום חופש ולנסוע לעיין במידע שעליו אצל בעל העסק, אלא הגיוני שזה יישלח לו באיזה שהוא פורמט שאפשר לפתוח אותו בתוכנות שנמצאות במחשב ביתי פשוט.
<גילי בסמן ריינגולד: כמובן לשלוח באופן מאובטח או לאפשר כניסה לאתר.
אורי מקלב: רק הדבר הזה, שקיימנו את הישיבה בשביל לדעת שיש את הזכות הזאת, כבר אנחנו יכולים במסגרת - - - אנחנו גם חשופים בעוד מקרים בדיונים אחרים לבעייתיות של הגנת הצרכן, שיש לנו הגנה על צרכן, מקבל השירות, וזה דברים שיכולים להיות גם בהרבה יותר מזה - - -
<גילי בסמן ריינגולד: אנחנו קיבלנו פידבקים ממש טובים מהציבור על הדבר הזה.
אורי מקלב: אין ספק, אני לא מופתע מהפידבקים הטובים.
אורי מקלב: אנחנו נעבור, אני רוצה להספיק לתת לאנשים אחרים, אבל לפני כולם חברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של פרטיות ברשת הוא אכן נושא מאוד חשוב, הוא גם מורכב ואנחנו יכולים לראות את זה כאן באופי הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס אליו בהקשר של פרטיות של ילדים ברשת כשבכלל כל ההשתתפות של הילדים במרחב הווירטואלי לצד היתרונות שלו, יש לו הרבה סכנות ומורכבויות ובהצעת חוק שגובשה ביוזמה של איגוד האינטרנט, שהנציג שלהם היה כאן לפני רגע, ובהובלה שלי אנחנו מנסים לתת איזה שהוא מעטה הגנה לילדים ולפרטיות שלהם בתוך הרשת, אם זה בעניין של הגבלת איסוף המידע אודותיהם ואיסוף רק לאחר הסכמה, בעיקר העניין של הסרה של תכנים שהועלו, הרי אנחנו יודעים שילדים קטנים לא באמת מבינים ומודעים להשלכות של העלאת מידע, להשלכות של השימוש בו, מה באמת ייעשה עם המידע הזה, הם מאוד תמימים.
יפעת שאשא ביטון: רק היום, אגב, הייתה כתבה מאוד מאוד גדולה על חשיפה של ילדים לפורנו והעלאה של תמונות עירום של ילדים, או כל מיני תמונות שהם משוכנעים שזה רק שלהם, זה רק אצלם, או אצל מי שהם העלו אליו.
יפעת שאשא ביטון: אין להם את היכולת להבין איזה תפוצה יכול להיות לדבר הזה ואנחנו באמצעות הצעת החוק מאפשרים הסרה של תכנים, אם זה ביוטיוב, בפייסבוק, או בכל חשבון אחר, רק משום בקשה של ילד.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו באמת נותנים פה את הזכות לילדים ואת הכוח לילדים לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: יש פה עוד כל מיני רזולוציות שנכנסנו אליהן, אבל אני מוכרחה לומר שלצד החקיקה גם בהקשר של הבגירים וגם בהקשר של הקטינים, אין מנוס מתהליך חינוך רחב, לא חינוך במובן של ילד, אלא תהליך חינוך רחב, גם למבוגרים וגם לילדים, שיבינו את המשמעויות של שיתוף מידע, שיבינו את המשמעות של להצטלם בדבר הזה ולחשוב שאני שומר את זה רק לעצמי אבל כמה אנשים יכולים להיחשף.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שכל אפליקציה מבקשת גישה, למשל, לגלריה שלנו או לכל מיני דברים אחרים ונתונים אחרים בתוך המכשיר.
יפעת שאשא ביטון: שיבינו שזה לא שלהם, שיבינו מה ההשלכות שיכולות להיות וראינו גם מבוגרים שנפרץ להם המכשיר, שהגיעו לתמונות שלהם, שפרסמו אותם, אז על אחת כמה וכמה הילדים.
אורי מקלב: זאת לא השאלה, אמרתי שזה כבר צריך להתחיל כבר בגן הילדים.
יפעת שאשא ביטון: שימוש מושכל במרחבים ה - - -
אורי מקלב: זה צריך להתחיל מהגיל הכי קטן שיכול להיות, מכיוון שגם היום כבר יש - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, זה צריך להיות מוטמע ואני חושבת שככל שאנחנו נטמיע את זה בגילאים צעירים יותר אז אנחנו נטפח דור שיודע להשתמש בצורה מושכלת יותר, בשיקול דעת אחר ממה שאנחנו משתמשים היום.
יפעת שאשא ביטון: ושוב אני אומרת, זה נכון לבגירים וזה נכון לקטינים ואני חושבת שאנחנו צריכים לפעול בשני ערוצים, גם תהליך חינוך רחב וגם חקיקה.
אורי מקלב: היו דברים שהצחיקו אותי בתקופה האחרונה.
אורי מקלב: סרטון שהראו לי, שהילדים הקטנים האלה, הנכדים שלי, הם יודעים הכול, לקחת את המכשיר ולהתעסק עם זה כבר מגיל קטן, אבל כשנתנו עכשיו לילד, לא כל כך קטן, לטלפן בטלפון חוגה, 054, הוא לא הצליח לעשות את ה-054, הוא לא הבין איך זה מגיע ל-054.
אורי מקלב: אפילו הצעצועים של הפישר פרייס שהיו אצלנו, גם זה כבר לא קיים.
אורי מקלב: היום לכל ילד יש טלפון, כל תינוק.
אורי מקלב: הנכדים שלי, בני שנה כבר מחזיקים טלפון, 'הלו הלו', אמיתי, ומשחקים בזה.
יפעת שאשא ביטון: הם שם ויש לנו אחריות מאוד מאוד מאוד גדולה על הנוכחות שלהם שם.
אורי מקלב: ואני יודע שאת עושה בוועדה עבודה רבה בעניין הזה.
אורי מקלב: יכול להיות שגם נכון לעשות דיון שלם רק בנושא הילדים, מכל הבחינות, בהתאמה לדברים כאלה, לשלב, להביא גם את משרד החינוך, גם להביא אתכם בדברים של - - -
אורי מקלב: אני חושב שזה באמת רעיון לעשות דיון בעניין הזה.
אורי מקלב: תודה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.
אורי מקלב: הדובר הבא, לפי רשימה שמונחת לי - - - מי שמבקש רשות דיבר, אפשר להגיד לממלאת מקום מנהלת הוועדה, לאיילת.
<צילי נאה: עורכת דין צילי נאה, מחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים בתחום הגנת הפרטיות.
<צילי נאה: אנחנו רוצים גם מצדנו להודות ולברך על הדיון היום בוועדה.
<צילי נאה: גם אנחנו כמובן, בהמשך לדברים המאוד חשובים שאנחנו עומדים מאחורי כולם, שנאמרו על ידי החברים מרמו"ט, כמובן חושבים שהנושא הוא חשוב ביותר והחשיבות שלו והאתגרים שכרוכים בו הולכים ומתעצמים.
<צילי נאה: בנוסף כמובן הנושא של הפרטיות הוא אחד מנושאי הליבה שבאחריות משרד המשפטים ושרת המשפטים, אז אנחנו באמת מודים על הדיון היום.
<צילי נאה: כמו שהחברים מרמו"ט הסבירו באמת רמו"ט הם הרגולטור של הגנת הפרטיות במאגרי מידע, הם מפעילים סמכויות פיקוח וסמכויות אכיפה לווידוא קיום של הוראות החוק הרלוונטיות והוראות הדין לגבי כלל המגזרים באופן רחב.
<צילי נאה: המחלקה שלנו, מחלקת ייעוץ וחקיקה, היא מחלקה במשרד המשפטים שפועלת תחת שרת המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה בתחומים של גם סיוע לשרה בקידום חקיקה ומדיניות בתחומי ליבה משפטיים וגם בייעוץ והנחיה שוטפים של משרדי הממשלה, כך גם בתחום הגנת הפרטיות.
<צילי נאה: כמו שכבר נאמר בהרחבה, אני אשתדל לקצר, הזכות לפרטיות היא באמת אחת מהזכויות החשובות ביותר עם העיגון הארוך ביותר בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, מספר המילים הגדול ביותר ויש לה הרבה מופעים.
<צילי נאה: אחד המרכזיים שבהם הוא באמת ההגנה על מידע אישי במאגרי מידע.
<צילי נאה: זה לא המופע היחיד, יש לה גם היבטים נוספים, של הגנה על מרחב פרטי פיזי, זכות עיון במידע, כמו שנזכר, מגוון של היבטים, גם פרטיות קלאסית, מה שמכונה, והיא מעוגנת בדברי חקיקה שונים.
<צילי נאה: כולם זוכרים את חוק הגנת הפרטיות, אבל יש לנו כמובן את העיגון בחוק היסוד, את חוק הגנת הפרטיות, שהוא חוק מסגרת, ובנוסף יש לזכות הזאת עיגון במגוון מאוד מאוד רחב של דברי חקיקה שהולכים ונוגעים יותר ויותר להיבטים של מידע אישי ושל פרטיות ויש בהם איזה שהם איים בהרבה מאוד דברי חקיקה שמתייחסים לזכות הזאת.
אורי מקלב: מה עם אכיפה?
<צילי נאה: אני רק אנסה לקצר ולהשלים.
<צילי נאה: כמו שנאמר, אנחנו חיים בתקופה של תמורות מאוד מאוד משמעותיות שכולנו מרגישים אותן, גם טכנולוגיות, גם חברתיות, בכל התחומים האלה, והן נושאות בחובן הזדמנויות מאוד משמעותיות לצד אתגרים ושאלות בעולם של הפרטיות.
<צילי נאה: אנחנו בממשלה, המהפכה הדיגיטלית כמובן לא פוסחת עלינו, גם לעניין האתגרים שהיא מייצרת בציבור והחובה שלנו להגן על הפרטיות וגם לעניין מיזמים שהממשלה עצמה מקדמת, שעושים שימוש בכלים האלה ומעלים את אותן שאלות, שוב, כשהכלים האלה הם למטרות מבורכות של קידום מטרות חברתיות והנגשת שירותים לאזרח ומיצוי זכויות וכו', מטרות חשובות ומבורכות לטובת האזרח, ואנחנו מנסים באמת יחד עם המשרדים - - -
אורי מקלב: ואם זה לרעת האזרח אז כן מותר?
אורי מקלב: אני אביא לך דוגמה אחת, שאני לא יודע אם זה באמת עושה את התהליך, אבל נתקלנו בה בחוק חדש שהוא משולב עם חוק כאן בכנסת, בוועדת כספים, כשחוק עזר עירוני משלים את זה, זה הנושא של דירות רפאים.
אורי מקלב: דירות רפאים, כפי שידוע, יש הצעת חוק, אולי בחוק ההסדרים או בחקיקה נפרדת, שהייתה הוראת שעה, נדמה לי שהיא צריכה לעבור - - - זאת אומרת דירה שלא משתמשים בה, אין בה שימוש כך וכך ימים בשנה, או משהו מעין זה, תשעה חודשים או יותר מתשעה חודשים לא משתמשים בה, היא מחויבת בארנונה כפולה ומשולשת.
אורי מקלב: איך יודעים שלא משתמשים בדירה הזאת?
אורי מקלב: הרשות המקומית צריכה לזהות את הדירות שנקראות דירות רפאים, במטרה למנוע השקעה של אנשים או במטרה להציף את הדירות בשוק.
אורי מקלב: אני לא אתווכח עם החוק אם הוא טוב או לא טוב, לפי דעתי הוא ממש גרוע, הוא לא מגיע לתכליתו, ממש שום דבר, חוץ מלהגדיל את הארנונה לרשויות וחוץ מבאמת לקומם עלינו אנשים שיש להם מטרות טובות, יש להם רכוש בארץ ישראל והם באים הרבה יותר, גם מגדילים את ההכנסות, אבל לא ניכנס לעניין הזה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה עניין של השקפה, אתה יודע.
אורי מקלב: אני יודע, תלוי איך מסתכלים, אבל המציאות היום, אני יכול להביא את העובדות, שבסופו של דבר אלה לא הדירות האלה שאמורות לשחרר לזוגות צעירים וכו', והם לא משחררים אותן, מה שהם גורמים, הם מפסיקים את התרומות שהם תרמו, אם מדובר באנשים שהם בעלי יכולות אז הם משלמים את זה, אבל הם לוקחים את זה ממטרות אחרות שהם עשו טובות.
אורי מקלב: וחוץ מזה, בהחלטות האלה אנחנו גם נתקלים בהרבה מקרים שאנשים, בגלל סיבות אישיות, רפואיות או דברים כאלה, שלא גרים עכשיו בעיר שהם היו גרים, אלא גרים אצל ההורים, עברו לעיר אחרת בגלל שהם מחויבים באותה עיר, לא רק שהם עכשיו יש להם נסיבות כאלה ואחרות, סיבות טרגיות, סיבות רפואיות וסיבות קשות אחרות, שינוי במצב המשפחתי, הם עוד מחויבים בארנונה והם לא יודעים איפה הם באים.
אורי מקלב: אבל לא ניכנס לזה, זה לא דיון על דירות רפאים.
אורי מקלב: השאלה היא המידע.
אורי מקלב: הולכים לרשויות המקומיות, הן הולכות לרשות החשמל ומבקשים את המידע, האם היה שימוש בחשמל בדירה, הולכים לתאגידי המים, ותאגיד המים עכשיו מוסר בדיוק את רמת השירותים.
אורי מקלב: לא משנה שגם נתקלנו באנשים, אנשים מבוגרים, אישה בודדה, שחייבו אותה בגלל שצריכת החשמל שלה וצריכת המים שלה היו מועטים ביותר ואותה חייבו.
אורי מקלב: אבל נניח לכל העוולות, אני שואל האם רשות ממשלתית, כדי להגיע ליעד שלה, היא באה ולוקחת מידע שיש לה על שימושים שלה, שהם בסופו של דבר שימושים אישיים, במטרה ליישם חוק אחר.
<צילי נאה: אז אני אענה לאדוני.
<צילי נאה: אני לא מכירה את הצעת החוק הפרטנית שאדוני מדבר עליה, לא יצא לי לעסוק בה באופן אישי.
<צילי נאה: ממה שאדוני מתאר אני אומר כך, אני חושבת שהדוגמה הזאת בעיניי ממחישה מאוד את האתגרים שאנחנו ניצבים בפניהם יומיומית בעבודה שלנו כשיש לנו בעצם תכליות לגיטימיות וראויות שרשויות וגופים רוצים להשיג אותם בדרך של איסוף מידע, של הצלבת מידע, של ריכוז מידע, ואנחנו, יחד איתם, צריכים לנסות ולאתר את שביל הזהב לאור המעמד החוקתי של הזכות לפרטיות וליצור הסדר שייצור איזון.
<צילי נאה: זאת המטרה שלנו, זאת המחויבות שלנו.
<צילי נאה: זאת זכות חוקתית והפגיעה בה כמובן חייבת להיות לתכלית ראויה ובמידה שלא עולה על הנדרש.
אורי מקלב: אני מבין שביטחון, משטרה או דברים כאלה, לוקחים מידע, אני מבין שאפילו נניח רשות המסים, יש לה גם איזה תפקיד, אבל אנחנו מדברים על משהו, שאמנם זה ארנונה, אבל זה לא עבירה על החוק.
אורי מקלב: באותה מידה שאנחנו התנגדנו, עכשיו בהצעת החוק שהייתה, שכל מי שלא שהה בחוץ לארץ שמונה שנים לפני תהליך בחירות, ועדת הקלפי תדע שהוא היה בחוץ לארץ.
אורי מקלב: זו דרישה, שיידעו, איך זה יכול להיות שבאת בדיוק לבחירות, איך אתה - - - שיהיה לך סימון כוכבית.
אורי מקלב: שאלתי מה יעשו בכוכבית, הקלפי יקבל יום לפני הבחירות, יקבלו מידע, כל מי שלא היה בארץ, לא הגיע אפילו לביקור אחד שמונה שנים, המידע הזה יגיע לוועדת הקלפי ועכשיו מה?
אורי מקלב: יגידו לך וישאלו אותך שאלות, אתה לא תהיה אזרח רגיל.
אורי מקלב: כולם ראו את זה כדבר ממש לא לגיטימי לעשות את זה.
אורי מקלב: הנושא של המסים, למשל, זה לא שעברת על החוק, זה לא חוק שאומר שאסור לך לא להיות בדירה, שיש לך חיוב להיות בדירה, אתה לא עובר על החוק, אתה אומר עכשיו ש'אני רוצה מידע עליך כדי לוודא אולי אתה לא בדיוק משתמש ואתה עכשיו לא נמצא ואפשר להטיל עליך ארנונה יותר גבוהה'.
אורי מקלב: למי שיקול הדעת?
<צילי נאה: הכנסת היא הגורם המחוקק בסופו של דבר, הרשות המחוקקת במדינת ישראל.
אורי מקלב: אבל היא לא ירדה לרזולוציה של מידע.
<צילי נאה: הצעות חוק שהן עוברות, שהן הצעות חוק ממשלתיות, הן משקפות את עמדת הממשלה שהאיזון הגלום בהם הוא בעצם - - - -
אורי מקלב: אבל אין חוק, בחוק לא מופיע אם אפשר לדלות את המידע ולשאוב את המידע.
<צילי נאה: יש רגולציה כללית.