GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: האוצר אמר את דברו חד משמעית ואחר כך גם נשמע את נציג האוצר שהגיע הנה באופן רשמי וגם דיברתי הבוקר עם אגף התקציבים, עם רן רידניק, שהוא עובד מול משרד הבריאות ומתכלל את זה.
יפעת שאשא ביטון: האוצר יהיה כאן לאורך כל הדרך, גם מבחינה תקציבית, חשוב לומר את הדברים, אנחנו ניתן גם לנציג האוצר באופן רשמי לחזק את זה.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה גיבוי, רשמי, עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת באסל גטאס.
יפעת שאשא ביטון: הייתה פה התייחסות, דורית.
יפעת שאשא ביטון: דורית, יש לי רק שאלה, דווקא משום שלא היית פה ביום שני, היום אתם כבר מבינים שאין אחריות פלילית?
יפעת שאשא ביטון: כי ההודעות שלכם הלכו וחזרו על עצמן כאילו ניהלנו שיח חירשים בינינו.
<דורית חזן: אני קודם כל שמחה שאת שואלת אותי.
<דורית חזן: אנחנו מבינות - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, פשוט ראיתי את ההודעות שהוצאתם, אחרי שכבר אנחנו סיימנו את השיח.
<ענת לוי: רק תציגי את עצמך, בבקשה, לפרוטוקול.
<דורית חזן: אני דורית חזן, יושבת ראש ארגון גננות מחנכות.
<דורית חזן: אני שמחה שזה עלה לדיון.
<דורית חזן: המחשבות שלנו, עוד לפני שאת העלית את זה אנחנו היינו מגויסות לעזור להורים ובאמת להיות איתם - - -
יפעת שאשא ביטון: תרשמו בפרוטוקול, אני שמחה שזה נאמר.
<דורית חזן: אני חלק מהמערכת.
<דורית חזן: הילדים האלה הם ילדים שלנו, אני אומרת, גם של ההורים, אבל הם ילדים שלנו.
<דורית חזן: אני רוצה בהמשך לדברים שנאמרו ממשרד החינוך, אני מברכת על זה שהדברים יירשמו בצורה משפטית וחוקתית, לשם כך הגעתי, כי כל מה שהיה, הרבה דברים שהיו עד היום נעשו בצורה אמורפית, הגננות לא ידעו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, הם לא נעשו בצורה אמורפית, פשוט שיגרו לגננות מסרים שהם רחוקים ממה שדובר.
<דורית חזן: סליחה רגע, אני אגיד לך מה קורה.
<דורית חזן: אם אני צריכה לפתוח קבוצה או לא צריכה לפתוח קבוצה, איך אני צריכה.
<דורית חזן: חשוב מאוד שהדברים ייכתבו ויהיו תאריכים, דברים מדידים, כמו שמשרד החינוך יודע לכתוב.
<דורית חזן: זה חשוב מאוד.
<דורית חזן: יש לנו במנגנון שלנו הרבה דברים, לא זה, שהם אמורפיים היום ואת יודעת באיזה מצב נמצאות הגננות.
<דורית חזן: לשם כך הגעתי היום, כדי לוודא שזה אכן יקרה.
<דורית חזן: למשל אני רוצה לדעת מה יקרה בעקבות מערכות כאלה ואחרות שיפעלו, אם המערכת כושלת, לא תקינה, מה קורה?
<דורית חזן: איפה האחריות של הגננות כאן.
יפעת שאשא ביטון: גם עכשיו, גם עם העזרים הטכנולוגיים שנכניס, אנחנו מתחילים להעלות ספקות?
<דורית חזן: זה מערך טכנולוגי, מה לעשות.
<דורית חזן: יש כשלים במערכות הטכנולוגיות.
<דורית חזן: היום אנחנו נמצאות בתוך מצב של עד שמגיעים לפתור בעיות אלה ואחרות, אנחנו מתמודדות עם - - -
יפעת שאשא ביטון: דורית, בואי לא נחפש בעיות איפה שאין.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לך, אמרנו לא משנה באיזו קונסטלציה, עם עזרים טכנולוגיים ובלי עזרים טכנולוגיים ועם המודל או התכנית או הסיכום שיגיעו הגננות, ובלי הסיכום שיגיעו הגננות, אין פה אחריות על הגננת, בטח לא מבחינה פלילית, יש פה התגייסות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נותנים רשת ביטחון.
יפעת שאשא ביטון: חשוב מה שאמרת מבחינת מדידה והערכה, אנחנו לא ציינו את זה, אבל אנחנו בעוד חודשיים נשב ביחד, שוב, כולם, כל הנציגים, גם לילי שליוותה את זה מהרגע הראשון, אנחנו נשב, כל הגופים הרלוונטיים, ונבחן את מה שהיה בחודשיים האלה, מה אנחנו יכולים לשפר, מה אנחנו יכולים לעשות אחרת, מה עובד ומה לא, כשאני מקווה שלא נצטרך לעשות את זה על רטוב, זאת אומרת שבאמת לא נתמודד עם שום מקרה, חס וחלילה, של שכחה.
<דורית חזן: זה אחד הדברים.
<דורית חזן: אני יכולה להגיד לך שדיברתי כבר עם מפתחי אפליקציות, כמו רמיני, שכבר קיים - - -
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד, אנחנו נציג אחר כך.
<דורית חזן: יש אפשרות לעשות וי בנוכחות, יש אפשרות להיעזר בהרבה דברים שהם קיימים.
<דורית חזן: הדבר שהכי עלה לי לראש זה העניין של וייז, כשהם כותבים 'אינני נהג' אז להוסיף 'יש לי ילד ברכב', להוסיף עוד איזה שהיא דרך.
יפעת שאשא ביטון: גם וייז וגם פאנגו, את לוחצת עליהם והם קופצים.
יפעת שאשא ביטון: מירי ממשרד הבריאות תדבר אחר כך, אני שומרת אותה כסוכרייה של הסוף, היא בעצם תרכז את הכול, תגייס גם את המגזר העסקי, כי זה חשוב.
<דורית חזן: אני רק מראה לך שאנחנו כל הזמן חושבות על הילדים.
<דורית חזן: יש כאן רכיב, כמו שהמציאו את הבייבי סנס ומחייבים הורים לצאת עם - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים, אבל אנחנו לא מציגים עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נציג את זה אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד.
יפעת שאשא ביטון: לשמחתי אני יכולה לומר לכם שיש הרבה מאוד עזרים בשוק, כל מיני פיתוחים, ציבור שהתגייס כי ראה את החשיבות.
יפעת שאשא ביטון: אם יהיה זמן אנחנו ניתן למי שנמצא כאן אפילו להציג את הדברים, בסופו של דבר משרד התחבורה יאשר את מי שיעמוד בתקינה, שוב, מתוך אחריות, כדי שנוודא שיהיה מינימום תקלות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן את הדעת גם לזה.
אורי מקלב: אני חושב שווייז כבר הודיעו שהם שמים את זה באפליקציה 'יש לי ילד ברכב'.
אורי מקלב: הם כבר הודיעו את זה.
יפעת שאשא ביטון: כן, כשאתה גם מכבה אותו הוא שואל אותך.
יפעת שאשא ביטון: היינו חינוך, יש לנו משרד הכלכלה, אחר כך חבר הכנסת מסעוד גנאים וחבר הכנסת יוסף ג'בארין.
<חגי פורגס: שלום.
<חגי פורגס: קודם כל אנחנו רואים חשיבות מאוד מאוד גדולה לטיפול בתופעה הזו, ישבנו בצוותים, אנחנו מברכים על הצוותים ועל החשיבה.
<חגי פורגס: הדגשנו שבכל הנושא של המשאבים והתקציב אנחנו מוכנים כמובן להירתם.
<חגי פורגס: יותר מזה, אנחנו חושבים שצריך לעשות את זה מתווה רב שנתי, כי עכשיו אנחנו לקראת סוף הקיץ, במונחים של קמפיין ויציאה לפרויקטים גדולים וצריך להיערך כבר עכשיו לכל קיץ, בדגש על הקיץ, לפעילות בנושא הזה.
<חגי פורגס: הדגשנו גם שיש לנו תשתית יחסית גדולה, בהיקפים נרחבים בכל הארץ, של מעונות יום ומשפחתונים שאנחנו יכולים להעמיד שם, גם ברמה הכי טכנית, של תלייה של מודעות על לוח, חלוקת פליירים להורים וגם בנושא של הכשרות של הצוותים של המעונות והמשפחתונים וגם שיתוף פעולה עם ההורים, העברת מסרים להורים.
<חגי פורגס: כמו שאמרנו בדיונים, אני חושב שהציבור יכול מאוד לעזור לקדם פתרונות יצירתיים וחשובים, לפתוח איזה שהוא קול קורא פומבי.
<חגי פורגס: לדעתי זה פתרון שיקל על כולם.
<חגי פורגס: אני חושב שהנושא של המטפלות, דיברו על גני ילדים, המצב במעונות היום בגילאי לידה עד 3, הוא מצב שונה, שונה אפילו לחלוטין, כי מטפלת, בשונה מגן ילדים, כשיש שתי מטפלות או עם סייעת שלישית, השליטה על הילדים, אם אפשר לקרוא לזה שליטה במונחים פדגוגיים, פחות מורכבת ממטפלת שאחראית על 18 תינוקות.
<חגי פורגס: רגע אחד של היסח דעת, שהיא שנייה - - -
יפעת שאשא ביטון: התקן הוא לא 1 ל-18, אבל אנחנו כבר היינו בשיח הזה ונשאלו גם שאלות קשות.
יפעת שאשא ביטון: כשילד עם חום מתקשרים להורים?
יפעת שאשא ביטון: מתקשרים להורים, כשילד נופל, מתקשרים להורים?
יפעת שאשא ביטון: מתקשרים להורים, כשטכנאי לא נמצא מתקשרים להורים?
יפעת שאשא ביטון: מתקשרים להורים.
יפעת שאשא ביטון: אז אם ילד נעדר, לצורך העניין אנחנו אמרנו ואנחנו פחות או יותר הולכים על אותו מתווה, שגם הוצג למשרד החינוך, שתהיה תקשורת עם ההורים.
יפעת שאשא ביטון: ההורים גם יהיו מחויבים להודיע למעון עד שעה מסוימת שתיקבע בין הגננת, בין מי שמטפלת, לבין קבוצת ההורים, עד איזה שעה הם צריכים להודיע, ובדלתא הזו שבין אותה שעה שההורה היה צריך להודיע לבין אותה שעה שהיא סבירה שבה ילדים עדיין לא הגיעו וגם לא קיבלו שום הודעה לגביהם, יופעל שיקול דעת של מטפלת.
יפעת שאשא ביטון: אם זה מישהו שרגיל להגיע ב-10:00-11:00 למעון אז ברור שזה לא ידליק אור אדום, אבל אם ילד רגיל להגיע ב-8:00 בבוקר וב-8:30 רואים שהוא לא הגיע וגם ההורה לא הודיע, אתה מסכים איתי שזה מדליק נורה אדומה?
יפעת שאשא ביטון: מטפלת תוכל לעשות את הטלפון הזה.
<חגי פורגס: את כן הזכרת את המילה אחריות בדברים שלך.
<חגי פורגס: אני כן חושב ש - - -
יפעת שאשא ביטון: אחריות חברתית.
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, מה קרה?
יפעת שאשא ביטון: תגידו, אנחנו נהיינו עם נטול אחריות?
יפעת שאשא ביטון: אני לא מבינה, מה הפחד הזה מהמילה אחריות?
יפעת שאשא ביטון: מה הפחד הזה מהמילה אחריות?
יפעת שאשא ביטון: חברים, לא כל אחריות היא כלא והיא אחריות פלילית.
יפעת שאשא ביטון: גם כשאני הולכת ברחוב אני אחראית לעצמי שאני לא אמעד באיזה בור.
יפעת שאשא ביטון: כאילו, מה הפחד מהמילה הזו?
<חגי פורגס: כי מקצוע המטפלת הוא מקצוע מאוד קשה - - -
אוסאמה סעדי: לא, אולי זה בגלל הפוליטיקאים, יפעת.
אוסאמה סעדי: אחריות זה ועדת חקירה, ככה הם חושבים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בכלל לא שם, חברים.
אוסאמה סעדי: אחריות זה לא מושג שלילי, זה לא ענישה.
אורי מקלב: הבנו מה לא, מה כן?
אורי מקלב: מה אתם עושים בהשתלמויות?
אורי מקלב: יש לכם השתלמויות לפני הפתיחה של הלימודים?
<חגי פורגס: אני ציינתי, יש לנו השתלמויות גם למטפלות וגם לאורך השנה - - -
אורי מקלב: בדבר הזה, מה אתם אומרים להם?
<חגי פורגס: ביחד עם 'בטרם' יש לנו תכנית הכשרה של בטיחות למטפלות.
<חגי פורגס: אנחנו יכולים להכניס מסרים ואנחנו ניכנס לעובי הקורה בהקשר הזה.
אורי מקלב: זה מחרתיים כבר.
יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים את המתווה או שאנחנו חוזרים אחורה?
יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים את המתווה שיהיה שיח עם ההורים?
יפעת שאשא ביטון: תיכף אנחנו נשמע את קרן, שהיא נציגת הגנים הפרטיים, היא הביאה קצת אור גם לוועדה, אני מוכרחה לומר את זה, תרשי לי, בלי להביך, אבל הביאה קצת אור בשיח שלה בכל הדיונים שהיו.
יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים את המתווה שיהיה מתווה שאתם תבנו יחד עם ההורים, מבחינת האחריות שלהם על ההודעה על היעדרות של ילד, אל מול מה קורה במקרה שאנחנו מזהים שיש פה סיטואציה חריגה של ילד שרגיל להגיע בשעה מסוימת ולא הגיע ולא קיבלתם הודעה לגביו?
יפעת שאשא ביטון: מאוד פשוט, אתם שם או לא?
<חגי פורגס: שני דברים אני אגיד.
יפעת שאשא ביטון: ולא ייכנסו לכלא על זה וגם לא תהיה אחריות מנהלית ומשמעתית.
יפעת שאשא ביטון: אני שואלת מבחינת התגייסות ורשת ביטחון.
<חגי פורגס: כמו שאמרתי, אנחנו מאוד מגויסים לנושא הזה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לא מגויסים, נתלה פליירים, כי הורים שכבר הגיעו למעון אז אנחנו לא דואגים שהם שכחו את הילד שלהם ברכב.
<חגי פורגס: המתווה של הודעות להורים זה מתווה שאנחנו צריכים לבחון אותו לעומק.
<חגי פורגס: יש לנו גם שר חדש, הוא צריך לתת את המדיניות שלו, טרם נכנסנו לעובי הקורה בהקשר הזה ואנחנו כן נבחן מתווה כזה.
<חגי פורגס: אני לא יודע לתת שעה מסוימת שעד אליה מטפלת חייבת - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה שמעת אותנו מגדירים שעה?
יפעת שאשא ביטון: את השעה המטפלת תגדיר יחד עם ההורים, אף אחד פה לא הגדיר להם שעות.
<חגי פורגס: לא, ההגדרה היא שעד שעה מסוימת שהמטפלת תחליט, היא תהיה חייבת להודיע להורים, זה מתווה, שוב אני אומר, להטיל חובה על - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה מנסח את זה בניסוח שאנחנו אמרנו שאין, אתם כאילו שבויים בו.
יפעת שאשא ביטון: בסוף אני אאמין לכם ואנחנו נלך על מתווה שאנחנו מחייבים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מצליח להבין את השיח.
יפעת שאשא ביטון: אם אני יורדת עכשיו לשטח, והנה אנחנו גם מוקלטים, ויושבת מול מטפלות ושואלת אותם 'תגידו, אם אתם תזהו שילד שהיה אמור להיות כאן לא הגיע ולא קיבלתם הודעה תרימו טלפון?
יפעת שאשא ביטון: ' באינטגריטי הפנימי שלהם הם ירימו טלפון, לא כי אני חייבתי אותם ולא כי אני הבאתי את הרעיון כי לא המצאתי כלום, אלא מתוך תחושת האחריות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: זה קורה היום, זה קורה היום בהרבה מאוד מקומות.
יפעת שאשא ביטון: אז עכשיו השאלה, אם אתם אומרים, עד שנכניס עזרים טכנולוגיים ועד שתיכנס התקנה שתחייב רכבים פרטיים ותכסה אותנו גם במקום הזה, האם אנחנו, כמערכת, עושים את העוד קצת מאמץ הזה כדי שאם אנחנו מזהים - - - ואגב, ראשי המעונות לא נמצאים פה, אבל היו נעמ"ת וויצ"ו ואמונה לאורך כל הדיונים ובסופו של דבר, ביום שני בבוקר, הם אמרו שהם מוכנים ללכת למקום שבאמת כשמזהים מקרים חריגים כאלה, אחרי סיכום עם ההורים ומתווה עם ההורים, הם יפעילו שיקול דעת וירימו טלפון.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הם לא ירימו טלפון למישהו שממילא הם רגילים שמגיע ב-11:00 אם הוא לא הגיע ב-10:00, אבל ילד שהיה רגיל להגיע עד 8:00, 8:30, וב-9:00 הוא לא נמצא הם יעשו את הטלפון, רק בגלל שזה מדליק אור אדום.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה כיוון שהוא נכון וטוב שאנחנו נלך אליו.
יפעת שאשא ביטון: קצת התגייסות שלנו, אתה יודע, עד שנכסה את זה גם מבחינה טכנולוגית.
אורי מקלב: אנחנו צריכים, לפי דעתי, גם להקציב בזמן.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים שבשבועיים הקרובים אתם תקבעו לעצמכם את היעדים שלכם בנושא הזה, תשבו עם כל הבעלויות, תגיעו למסקנות.
אורי מקלב: אני מרגיש שאתם הולכים לברוח.
יפעת שאשא ביטון: הם לא יברחו כי אנחנו לא ניתן להם.
יפעת שאשא ביטון: וגם כי הארגונים מגויסים.
אורי מקלב: דווקא הגיל שלכם, עד 3, הוא הרבה יותר פגוע, הרבה יותר חשוף, אנחנו יודעים מהמקרים, הם היו בגילים הקטנים.
יפעת שאשא ביטון: אל תפחדו מזה.
אורי מקלב: דווקא אתם צריכים לקחת אחריות ואתם צריכים לדעת להתמודד ויש לכם שיתוף פעולה עם בעלויות ואתם בורחים אחורה.
<חגי פורגס: שוב, אנחנו שותפים לדרך עם הארגונים הגדולים - - -
אורי מקלב: לא, שמעתי את דבריך, על ההורים, ואתה רוצה.
אורי מקלב: דברים מעשיים, אתם צריכים לקחת את זה, לאסוף את הבעלויות, להגיע למסקנות, לראות איפה הבעיות האלה, להציף אותן ולראות מה הפתרונות.
אורי מקלב: אין ספק שזה עוד דבר של שיתוף פעולה ויש שיתוף פעולה.
אורי מקלב: בסופו של דבר ברגע שיש אמצעים, גם טכנולוגיים וגם אחרים, המצפון בסוף כן, אם חס וחלילה יקרה משהו והיה אפשר לעשות ואתה גננת ואותה מטפלת יודעת שאם הייתה עושה מאמץ, המצפון הרבה יותר יכאיב מאשר אנחנו היום נחשוש מאחריות.
יפעת שאשא ביטון: נכון, בלי קשר אלינו.
אורי מקלב: אנחנו צריכים קצת לדחוף לכיוון הזה.
אורי מקלב: זה מרתיע, צריך לדחוף כמערכת, זו החובה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: בסוף זה יהיה כל כך טבעי.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה גם שאחרי השיח שהיה פה השבוע, וזה באמת בזכות או בגלל, או איך שתרצו לקרוא לזה, הסערה והחשש שעלו מקרב בעיקר הגננות - - - אגב, אף פעם לא אמרנו גננת, זה יכול להיות צוות חינוכי וגם השלטון המקומי שותף כאן.
יפעת שאשא ביטון: אין פה נציג, אבל אני נפגשתי עם ראש השלטון המקומי, חיים ביבס, שאמר 'אנחנו שם.
יפעת שאשא ביטון: אם צריך להנחות את הסייעות אנחנו נעשה את זה', מתוך מקום של התגייסות, לא מתוך מקום שאנחנו מטילים עכשיו איזה פצצה על מישהו.
יפעת שאשא ביטון: הם יעשו את זה גם ככה.
יפעת שאשא ביטון: אחרי שזה כבר יושב בראש של כולם כל כך חזק, אני חושבת שאף אחד לא ירשה לעצמו להגיד 'הילד הזה לא הגיע, מה שיהיה יהיה'.
אורי מקלב: חבר הכנסת גנאים.
יפעת שאשא ביטון: רגע, קרן תשלים אותם, כי היא גנים פרטיים והיא נותנת כיסוי ואחר כך.
<קרן איוס: תודה רבה.
<קרן איוס: תודה גם על המחמאה קודם.
<קרן איוס: אני רוצה להגיד, כבר בפעם הקודמת אמרתי שאנחנו כן במקום, כמו שאמרת, של התגייסות, ומבחינתנו אפילו לצאת לקמפיין לאומי של לקרוא לו 'הילד הזה הוא שלנו', כי בסך הכול בגילאי לידה עד 3, אנחנו אמרנו שאנחנו לוקחים אחריות כללית על הילדים, בהתפתחות שלהם, בשמירה עליהם, בביטחון שלהם ולנו יש מטרה אחת, קיבלנו אותם שלמים, אנחנו רוצים להחזיר אותם שלמים, כי האוניברסיטה עוד תחכה להם כמה וכמה שנים טובות אחרי שייצאו מהמערכת שלנו.
<קרן איוס: במערך עבודה מול הצוות שלי, ואני הבטחתי לעשות את זה ועשיתי את זה, הגננות שלי הסכימו להתחייב לדברים הבאים.
<קרן איוס: קודם כל כבר באסיפת ההורים הראשונה שתתקיים בעוד שבועיים אנחנו נאמר להורים ליידע כשלא מגיעים בבוקר.
<קרן איוס: אנחנו קבענו שעה, קבענו שבשעה 9:00 בבוקר, במפגשי הבוקר, כשיגידו מי בא לגן גם יגידו מי לא בא לגן והכנסנו עבודה מול אפליקציה חכמה, שברגע שההורה - - - אלה שמגיעים לכן, איתם אין לנו בעיה והם יסמנו שהם הגיעו לכאן, האפליקציה תשלח הודעה לכל מי שלא הגיע לגן, 'בוקר טוב, טרם הגעתם לגן, אתם גם לא בסביבת הגן, אנא צרו קשר'.
<קרן איוס: אנחנו כארגון יכולים לתת אפילו תזכורת בתחילת השבוע, להגיד 'שבוע טוב, אנא שילחו הודעה להורים - נשמח לראות את כולכם איתנו'.
<קרן איוס: אנחנו מוכנים להיות שותפים במערך הסברה שוטף, כולל, לעשות כנס מאוד גדול בחודש מאי, שאנחנו ממילא עושים את זה, ולהכניס שם הרצאה קבועה של ארגון 'בטרם', להעיר את התודעה והמודעות לפני חודשי הקיץ, שאלה החודשים הכי קשים בעבורנו.
<קרן איוס: אנחנו נעבוד מול הגננות, אנחנו באמת נעשה את שיתוף הפעולה הזה, אנחנו מאוד שמחים על הורדת המילה 'אחריות' עם התניה, אבל אחריות תמיד תהיה אחריות שלנו כמחנכים.
<קרן איוס: אני יודעת שאני מייצרת מולי קצת אנטגוניזם - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אין בעיה עם המילה אחריות, אין פה אחריות פלילית, אין בעיה עם המילה אחריות כשלעצמה.
<קרן איוס: אני שותפה, אני מכירה את הדעות של החברים שיושבים פה סביב השולחן, אבל אני אומרת אמיתי, כמו שאמרת, עצם השיח הזה צלחנו עוד שבוע.
<קרן איוס: אנחנו בסך הכול מדברים על חודשיים של קיץ, זה 60 יום להחזיק את הראש מעל המים.
<קרן איוס: זה יתחיל בשכחת ילדים באוטו, זה אחר כך יהיה על מוגנות מפני טביעה, אחר כך מפני כוויות, ואנחנו נצלח שנה שלמה ולהביא אותם לבגרות.
<קרן איוס: חשוב לי.
<קרן איוס: אז אנחנו שותפים.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, קרן, גם על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה התייחסות מבחינת הפרקטיקה, את נקבת בשעה ואני למדתי מכם ששעה אחידה לכולם היא לא תמיד אפקטיבית כי יש מקומות שבהם לצורך העניין כל הילדים מורגלים להגיע עד 8:30.
יפעת שאשא ביטון: אז אולי במקומות כאלה ש - - -
<קרן איוס: אני לא רוצה לפזר על הגננת את האחריות על התנהלות יומית ארוכה, כי גם ילד שצריך להגיע ב-11:00 ולא מגיע, אבל הוא יגיע ב-12:00 אנחנו בבעיה.
<קרן איוס: אני לא יכולה לכפות - - -
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת שבכל גן שזה יהיה מותאם לרוח הגן ו - - -
<קרן איוס: המקרים האלה בסך הכול יצטמצמו לשניים-שלושה ביום, ההורים קמים בבוקר לעבודה, כולם ממהרים, צריכים להגיע לאיזה שהוא יעד בסופו של דבר.
<קרן איוס: אנחנו נעשה את מרב ההשתדלות, אבל באמת לא ברמת חובת האחריות.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, קרן, הדברים.
יפעת שאשא ביטון: באמת מאוד חשוב.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.
יוסף ג'בארין: האמת היא שאני מרגיש שהתקדמנו בהחלט בנושאים הללו ואני רוצה לברך את שני היו"רים, גם חברת הכנסת שאשא ביטון וחבר הכנסת מקלב, על הנחישות בנושא הזה.
יוסף ג'בארין: הרבה מהדיון התמקד בנושא של גנים, אני לא בטוח שזה רק עניין של גנים, אז צריך פשוט לתת את תשומת הלב גם למקרים האחרים.
יוסף ג'בארין: זה דבר ראשון.
יוסף ג'בארין: דבר שני, מי שקורא את נייר המחקר של המרכז למחקר רואה בבירור שהעולם כבר התקדם הרבה מבחינת אמצעים טכנולוגיים, לכן נראה לי היום שלא צריך להבין הרבה בטכנולוגיה כדי להבין שזה אפשרי וזה קיים בארץ ואפשר לעשות את זה.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שהוועדה תמשיך בנחישות הזו, כדי לוודא שאכן זה קיים.
יוסף ג'בארין: רק בהקשר של אמצעים, חשבתי על משהו פשוט, זמזם שמותקן ברכב בטיחותי של תינוק או של ילד, שברגע שפותחים את הילד הזמזם פועל אם יש כובד משקל שם.
יפעת שאשא ביטון: את הצד המקצועי אנחנו משאירים למשרד התחבורה.
<רמי סייג: ברחובות עשו בדיוק מה שאתה אומר ואני פה להראות כי זה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, בסדר, אבל אנחנו לא מדברים על המכניזם, יש הרבה אפשרויות.
יוסף ג'בארין: אני רק אומר שהטכנולוגיה הזו קיימת.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אנחנו לא מנהלים עכשיו את הדיון הזה, יושבים פה עוד כמה אנשים.
יוסף ג'בארין: כן, אבל הטכנולוגיה הזו קיימת, היא קיימת בארץ היום.
יפעת שאשא ביטון: הבנו שיש לך את זה, יוסף, את היצירתיות.
יוסף ג'בארין: אבל אני רוצה לראות את זה פועל.
<קריאה: הנה, זמזם.
יוסף ג'בארין: חשוב לי גם לומר שעד היום לא היה מחקר רציני, ואולי כאן אני בכובע האקדמי שלי, שעסק בסוגיה הזו ולכן לדעתי יכול להיות שיש מקום, בין אם זה הרשות למלחמה בתאונות דרכים, בין אם זה יוזמת הוועדה, מחקר עם ההורים שקרתה להם התאונה הזו, לבדוק מה היו הנסיבות.
יפעת שאשא ביטון: זה מופיע בתכנית הלאומית, כל הנושא של איסוף מידע ומחקר זה חלק מהתכנית.
יוסף ג'בארין: לא איסוף מידע.
יפעת שאשא ביטון: ומחקר, אמרתי איסוף מידע ומחקר זה חלק מהתכנית הלאומית.
יוסף ג'בארין: כן, לפגוש את ההורים, לדבר איתם ולנסות לבוא עם יותר מסקנות.
יוסף ג'בארין: לדעתי זה יעזור לנו גם לחשוב בעתיד איך מקדמים את הנושאים הללו.
יוסף ג'בארין: והערה אחרונה, לגבי הגברת המודעות הציבורית, שכולם מסכימים עליה.
יוסף ג'בארין: אני מניח שאתם מודעים לכך שיש, לצערי, ייצוג רב של המקרים האלה בתוך החברה הערבית, מה שאומר שבמודעות הללו צריך לתת את הדעת, לא רק לתרגם, אלא גם לשלב אנשים מתוך החברה הערבית בקמפיינים, להתייעץ איתם איך עושים את זה וגם להקצות מספיק משאבים שהולמים את היקף התופעה בחברה הערבית.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.
יפעת שאשא ביטון: משרד החקלאות יתייחס אחר כך, כי הוא לוקח על עצמו את בני המיעוטים, אבל 'בטרם' גם תוכל.
יוסף ג'בארין: חקלאות דווקא?
יפעת שאשא ביטון: תיכף הם יסבירו.
יפעת שאשא ביטון: יש פה נציג?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אורלי, תסבירי את בדברייך ואז הדברים יהיו ברורים.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה להיות קצרה.
<אורלי סילבינגר: קודם כל אני מברכת אתכם, יושבי הראש, על כל ההתגייסות, מה שקרה פה השבוע ביניכם לבין כלל המשרדים - - -
יפעת שאשא ביטון: השר ליצמן ש - - -
<אורלי סילבינגר: והשר ליצמן.
<אורלי סילבינגר: אני חייבת לומר, זה מחמם את הלב.
<אורלי סילבינגר: אנחנו פה, נמשיך להיות פה ולעבוד קשה עם כל אחד מהגורמים כדי להבטיח שאנחנו רק נעשה טוב ביחד.
<אורלי סילבינגר: אין לנו יותר מה להוסיף היום, רק תודה לכל הגורמים שיושבים פה.
יפעת שאשא ביטון: תודה לך, אורלי, אבל כן חשוב ההתייחסות למשרד החקלאות, שאתם עומדים איתו בקשר על בני המיעוטים.
<אורלי סילבינגר: משרד החקלאות היה אתמול בדיון אחר הצהריים.
<אורלי סילבינגר: אנחנו עובדים עם משרד החקלאות מאוד בצמידות, אנחנו נמצאים עכשיו בחלק מהיישובים בדרום.
<אורלי סילבינגר: בחודשים הקרובים אנחנו מתפרשים לכלל היישובים של הבדואים בדרום ואנחנו עובדים בצורה שיטתית בתכנית מאוד רחבה במימון של המשרד, בשיתוף פעולה, ואני מעריכה שגם שם כל המסרים האלה ייכנסו בצורה שיטתית ומותאמת תרבותית.
יפעת שאשא ביטון: העניין הוא שבדרום יש לנו גם את התרבות הייחודית, זה מעבר להתייחסות למגזר הערבי בכללותו בכל המדינה.
<אורלי סילבינגר: אני נאלצת לעזוב, אני מתנצלת, זה חס ושלום לא מחוסר כבוד.
אורי מקלב: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.
מסעוד גנאים: גברתי היושבת ראש, זאת לא הישיבה הראשונה, אני גם מברך על ההתגייסות של שני יושבי הראש וגם של כל המשרדים, משרד הבריאות, משרד החינוך, משרד הכלכלה וכל העוסקים במלאכה.
מסעוד גנאים: לפי דעתי אנחנו פה נלחמים בדבר שהוא הטבע שלנו.
מסעוד גנאים: השכחה זה מטבע האדם, לצערי הרב, אבל מה לעשות, אנחנו משלמים ביוקר על זה, ביקר שלנו, שזה הילדים שלנו.
מסעוד גנאים: אז מה נעשה?
מסעוד גנאים: אני חושב שכמו כל דבר, מאחר שאנחנו בני אדם ואנחנו מסוגלים להילחם, אפילו עם הטבע שלנו, משום שאלוהים ברא אותנו ככה, יש לנו את הכוח, יש לנו את האומץ, יש לנו את הכול כדי להיאבק בדבר שהוא חלק מאיתנו.
מסעוד גנאים: כל אחד מאיתנו כל יום שוכח משהו, אבל ההבדל שבסיטואציה של לשכוח ילד ברכב בחום אנחנו משלמים ומאבדים את היקר שלנו, שאלה הילדים שלנו.
מסעוד גנאים: לכן צריך לפעול בשני מישורים, המישור התודעתי, שהוא חשוב מאוד, לפי דעתי.
מסעוד גנאים: המישור התודעתי, לחנך, להגביר את המודעות של לא לשכוח את הילד.
מסעוד גנאים: מה לעשות?
מסעוד גנאים: לפעמים גם זה, מי שישב עם האבא מדיר אל אסד, המורה, ושמע את הסיפור שלו אומר 'אוי ואבוי, יכול לקרות גם לי' וגם לך וגם לו וגם לו.
מסעוד גנאים: פשוט השכל שלנו מתרגל להרגל היומי שלנו, ההרגל שלו אומר שאשתו מורידה את הילדים והוא הוריד את אשתו לפני שהיא הורידה את הילדים, לכן הילדים נשארו איתו באוטו וקרא מה שקרה אחר כך, לצערי הרב.
מסעוד גנאים: לכן ההתגייסות של כולנו בעניין של הגברת המודעות ובעניין של כל הפטנטים הטכנולוגיים האפשריים, שצריך לגייס אותם וצריך להשתמש בהם.
מסעוד גנאים: עוד מילה בקשר לאחריות.
מסעוד גנאים: האחריות, נכון שהיא על ההורים, בהתחלה, אבל היא גם על כולנו.
מסעוד גנאים: אחריות זה לא מילה גסה, זו לא מילת גנאי, לא צריך לחשוש ממנה.
מסעוד גנאים: תאר לעצמך, תארי לעצמך כגננת שבגלל שאת שלחת להורה, אחרי עשר דקות שהילד לא בא, הוא נזכר שהבן שלו באוטו והוא הלך והציל אותו.
יפעת שאשא ביטון: היו הרבה מקרים כאלה.
מסעוד גנאים: אז לחשוב על הרגע הזה, כמה סיפוק ייתן לך, את הצלת חיי אדם.
מסעוד גנאים: למה רק חושבים שהם יענישו אותנו בגלל שאני שכחתי?
מסעוד גנאים: העניין הוא לא עניין של לשפוט, זה עניין של חובה להציל חיי אדם.
יפעת שאשא ביטון: חובה בלי אחריות פלילית.
יפעת שאשא ביטון: זה חשוב, פה המילים הפכו רגישות.
אורי מקלב: אני ממשיך בדבריך, אני גם פונה לרשות לבטיחות בדרכים, יכול להיות שצריך לפנות לשדרנים שתוך כדי השידור, כמו שאנחנו יודעים, 'סעו בזהירות', 'אל תשכחו את הילד'.
אורי מקלב: זה גם יכניס למודעות, אני חושב שזה גם יכול להיות מאוד תועלתי.
<קרן איוס: את יודעת שהמשפחה באשדוד, האמא היא גננת ובשיח איתה היא אמרה שהלוואי שהיה משהו קודם שיכול היה לתת איזה שהוא - - -
אורי מקלב: המקרה האחרון שהיה בבית"ר זה היה בתוך קניות של יום שישי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכסים, אנחנו יודעים שמרבית המקרים הם באמת בדרך למוסדות החינוכיים.
יפעת שאשא ביטון: אני חייבת לומר, אם כבר עלה פה ציון של מקרה, ביום שנפל לי האסימון שזה הרבה יותר חזק ממה שאנחנו חושבים ושמשהו קורה כאן, שאני כבר לא יודעת אם זה רק הטלפונים, זה אותו אבא שהיה בטוח שהוא הוריד את הילדים במעון כי הוא הלך לקחת אותם בסוף היום, הוא הגיע למעון ורק כשהוא הגיע הוא גילה שהוא בכלל לא שם אותם, ואז הבנתי שיש פה משהו לא טוב שקורה לנו.
יפעת שאשא ביטון: זה גייס עוד יותר מבחינת המוטיבציה לפעול בנושא הזה וביתר שאת.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה, ברשותכם, לתת את רשות הדיבור למירי, מירי ממשרד הבריאות, שהיא מתכללת יחד עם השר את כל מה שקורה כאן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע עוד את השותפים הנוספים ואני גם ראיתי אנשים נוספים שרוצים להשתתף בדיון, ובשמחה, ביקשנו שיאשרו לנו את הארכת הדיון.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שהיא תסכם את הדברים שנעשו ותיקח אותנו ככה עם הפנים קדימה מבחינת התכניות העתידיות.
יפעת שאשא ביטון: זו הזדמנות גם להגיד לך תודה ענקית ליד כולם, יום יום, שעה שעה, סביב השעון, מאותו יום שני שעבר.
<מירי כהן: קודם כל תודה רבה.
<מירי כהן: כפי שכולנו רואים, באמת התופעה הנוראית הזאת טלטלה את כולנו, כל הציבור, לא רק מי שיושב כאן, אבל היא הובילה אותנו לעשות מעשה.
<מירי כהן: אני רוצה לומר, ללא כחל וסרק, אנחנו לקחנו אחריות מוסרית.
<מירי כהן: כל מי שיושב פה לקח אחריות מוסרית, לא משפטית, לא פלילית, אפילו לא רגולטורית.
<מירי כהן: שר הבריאות לא בדק לצורך העניין האם הנושא הזה יושב באחריות שלו כשר הבריאות וכו'.
<מירי כהן: זו אחריות מוסרית שלנו ומתוך זה כולנו התגייסנו לכך, למעשה הזה, כולנו לקחנו על עצמנו צו 8 והתגייסנו כאן, כל השותפים.
<מירי כהן: אני רוצה לברך, להסיר את הכובע בפני חברי הכנסת, יש לי לא מעט ממשקים עם הכנסת, אבל הדוגמה הזאת להתגייסות הזאת, לשילוב הכוחות של הכנסת, של חברי הכנסת, של יושבי ראש הוועדה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, שהייתה זמינה יום ולילה, חבר הכנסת מקלב, גם בדיונים, אתם לא מודעים לזה, אני לא יודעת כמה אתם יודעים, לדיונים שעשינו כמעט ברמה היומיומית, גם למפגשים וגם לדיונים, נעשתה כאן עבודה שיכולה להיות לדוגמה איך אפשר לשלב כוחות, גם עם הכנסת, גם עם זרועות הממשלה השונות, גם עם הארגונים, המגזר השלישי, כל הארגונים.
<מירי כהן: נעשתה כאן פעילות יוצאת דופן וטובה ואני רוצה לברך כאן את כולם.
<מירי כהן: אני רק אמנה כאן את השותפים בקצרה, חוץ ממשרד הבריאות, התחבורה, משרד הרווחה, הכלכלה, משרד החינוך, משרד החקלאות, כפי שאמרנו, מנהלת הבדואים, משרד ראש הממשלה, מטה ההסברה הלאומי אפילו שהיה מגויס, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, מרכז השלטון המקומי, 'בטרם' כמובן.
<מירי כהן: כל הגורמים שיתפו פעולה באופן נרחב ובאמת תודה רבה.