GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: אני רוצה להבין בסוף אם תהיה חקיקה, מה המשמעות של החקיקה ומה עושים עם מסד הנתונים הזה ומה יש צורך כי אם בסוף נצטרך להילחם על תקציבים ועל דרך אחרי שיש לנו את המידע אז חבר'ה, נחמד מאוד, בסדר, בבית ספרנו אנחנו נמצאים וכל שנה נלחמים על תקציב.
<מרדכי בהירי דואני: אני חושב שהשאלה באמת מקומה.
<מרדכי בהירי דואני: מה עושים עם כל המידע ולאן הוא הולך.
<מרדכי בהירי דואני: זה דוגמא ספציפית.
<מרדכי בהירי דואני: אם הייתי יכול לזהות בכביש מסוים, מקום מסוים שבו רוב הנהגים בולמים באותה נקודת זמן.
<מרדכי בהירי דואני: לא הייתה אף תאונה קטלנית אולי תאונה קלה בלי נפגעים, מפגש פח.
<מרדכי בהירי דואני: למעשה, אם הייתי מזהה את הנקודה הזאתי בזמן אמת הייתי לוקח צוות שניגש למקום ובודק ויכול להיות שבסוף התהליך הייתי מזהה שנפל שם ענף של עץ.
<מרדכי בהירי דואני: כלומר, אני לוקח את המקום הזה לא רק לבדוק מה היה, אלא לבדוק גם מה עשוי להיות ואיך אני מתנהל.
<מרדכי בהירי דואני: כלומר, אנחנו מנסים להגיע למצב שבו על סמך התנהגות בכביש, סטטיסטיקה של נתונים שזורמים, נוכל לזהות סטיה.
<מרדכי בהירי דואני: והסטיה הזאת צריך לבדוק אותה.
<מרדכי בהירי דואני: אז נכון שזה לא יעזור בכל מקום, אבל אם המהירות שונה, אי ציות, אני יכול לדעת מה קורה.
<מרדכי בהירי דואני: ככל שהמידע יותר נרחב ככה אני אוכל יותר לנתח אותו.
<מרדכי בהירי דואני: יש היום חברות שאוגרות מידע בנושאים האלה.
<מרדכי בהירי דואני: אם הייתי רק מקבל אותו הייתי יכול לדעת בדיוק מה קורה בהרבה קטעי כביש.
<מרדכי בהירי דואני: זאת רק דוגמא אחת.
<מרדכי בהירי דואני: דוגמא נוספת היא, ברגע שהציבור מכיר את המידע הזה, לדוגמא יש סמארטפונים חכמים ויש כמעט לכולנו אפליקציה של מזג אוויר.
<מרדכי בהירי דואני: בישראל בקיץ אין משמעות אם יש 32 מעלות או 34, לא נתלבש בצורה אחרת.
<מרדכי בהירי דואני: אבל אין אפליקציה אחת שמצביעה לך על מצב הבטיחות בדרכים באזור הקרוב אליך.
<מרדכי בהירי דואני: אולי היית חושב אחרת.
<מרדכי בהירי דואני: אנחנו עושים איזה מהלך לגבי חיזוי האפשרות שלך להיות מעורב בתאונת דרכים בפרק זמן של שעתיים מרגע היציאה.
<מרדכי בהירי דואני: הרבה אנשים זה נורא מעניין אותם אבל לא - - -
חיים ילין: בסוף אף אחד לא ייצא מהבית מרוב פחד.
<מרדכי בהירי דואני: אז זהו, הנקודה דבר ראשון, שרוב הישראלים מאמינים שלהם זה לא יקרה.
<מרדכי בהירי דואני: זה לא קורה להם.
<מרדכי בהירי דואני: אבל מה שכן - - -
חיים ילין: דרך אגב גם אצלנו.
חיים ילין: אנחנו בטוחים שהטיל לא יפול על הבית שלנו זה אני אומר לך את זה חד משמעית.
אורי מקלב: אני חושב שחבר הכנסת חיים ילין נגע בנקודה נכונה ואני רוצה להוסיף לדיון הזה שגם אם חשבנו בהתחלה שטכנולוגיה יכולה להוסיף אני יותר ויותר מתחיל לחשוב שאפילו אולי כאן נמצא המפתח לפתרון.
אורי מקלב: ואני אביא לך דוגמא מהניסיון שלי.
אורי מקלב: תוך כדי חשבתי עכשיו ועלה לי בזיכרון, כשאני הייתי סגן ראש העיר בעיריית ירושלים, היתה לי פנייה שמאוד הופתעתי ובאמת ראיתי כמה לפעמים הניסיון ותכלול של מידע יכול למנוע תאונת דרכים.
אורי מקלב: והמעשה שהיה כך היה.
אורי מקלב: יש רחוב בירושלים, רחוב ים סוף, שמפעם לפעם היו קורות שם תאונות שהאופי של התאונה היתה אותה תאונה.
אורי מקלב: אנשים היו נוסעים בכביש ונכנסים בעמוד ההכוונה בחץ שמראה ימינה או משהו על אי תנועה הקטן.
אורי מקלב: זו התאונה וזה היה חוזר על עצמו, אבל הפערים ביניהם, זה היה לפרקים.
אורי מקלב: זה גם לא היה תאונות קטלניות, אבל תאונות קשות.
אורי מקלב: אני זוכר שאני במקרה עברתי במקום אחרי שאותו תושב פנה אליי, ארבעה צעירים נסעו לטיול לכיוון ים המלח, על הבוקר יוצאים, משפחה, צעירים, כל מה שהם צריכים בשביל הטיול הזה, ורק מתחילים את הטיול ועל הבוקר נכנסו בתוך עמוד, הרכב היה total loss.
אורי מקלב: אני עברתי שם וראיתי תאונה ויורד אלי איש אחר ואומר, תשמע, אתה מהעירייה נכון?
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, אני גר פה, השכן מלמעלה, כואב לי הלב, אני לא יכול לראות את זה, אבל אני אגיד לך מה הסיבות לתאונה.
אורי מקלב: שאלתי אותו מה הסיבות לתאונה?
אורי מקלב: תופתעו, הוא אומר לי, השמש בימים מסוימים בשנה, זה יכול להיות בתחילת קיץ או בתחילת חורף, הדבר הזה הוא נכון בזריחת השמש בשעה מסוימת, הזווית של השמש מסנוורת את הנהגים בדקות מסוימות והכביש מתעגל ולא רואים את העיגול והם נוסעים ישר ולא רואים את זה ונכנסים בעמוד.
אורי מקלב: פניתי למחלקה של העירייה.
אורי מקלב: עשו שינוי גיאומטרי לא מסובך, שינוי גיאומטרי קל.
אורי מקלב: מאז, כבר עברו 10, 11, 12 שנים לא הייתה שם תאונה אחת במקום הזה.
אורי מקלב: מי יודע את המידע הזה?
אורי מקלב: לא האיש המקצועי לא ידע את המידע, אין תכלול של המידע.
אורי מקלב: אבל אם, נניח, תאונה כזאת נכנסת למאגר מידע, למחשוב שאומר שזה קורה, נניח באותם ימים בשנה, באותה תקופה, בבוקר, השמש מגיעה למזרח.
אורי מקלב: הטכנולוגיה יכולה לאסוף את המידע ואז אנחנו מבצעים.
אורי מקלב: אני מביא לך את הדוגמא הזו כמה שהיא יכולה להיות מעשית וזה יכול להגיע, במקרה זה אדם שגר במקום והוא זה שתכלל את המידע והיה אכפתי בעניין הזה.
אורי מקלב: אבל אם אנחנו צריכים לא להגיע למקומות האלה.
אורי מקלב: אבל אני אעביר אותך לדוגמא אחרת שאני עד היום תוהה בה.
אורי מקלב: וגם כואב במידע שיש לי, ואני חושב שיש רבים פה שיודעים את זה, לא רחוק מפה, קילומטר מהכנסת, יש בפנייה ימינה בכביש בגין לכיוון הגבעה הצרפתית, צומת שיכול להיות שכבר סומנה כצומת אדומה בגלל שהיו שם לא מעט תאונות דרכים קטלניות.
אורי מקלב: בתקופה האחרונה אני לא זוכר שהיו תאונות דרכים קטלניות, אבל אני לא אגזים אם אני אגיד 3,4,5 פעמים בשבוע תאונות קשות של רכבים.
אורי מקלב: לא תאונות פח.
אורי מקלב: והתשובה, אני ניסיתי לקחת מידע.
אורי מקלב: פרסמתי ביוזמה שלנו, של הלשכה שלנו, טלפנתי למגן דוד אם יש להם את המידע, אם הם יודעים כמה תאונות היו שם.
אורי מקלב: טלפנתי דבר ראשון למשטרה, דיברתי, ביקשתי מידע, כמה תאונות.
אורי מקלב: נתנו נתונים שלא התאימו עם מה שאני יודע.
אורי מקלב: עם הידע שלי לא התאימו, הרבה הרבה פחות.
אורי מקלב: אין לי הסבר.
אורי מקלב: הרבה הרבה פחות ממה שאני יודע, ציירתי את התקופות, אני ידעתי לבד על תאריכים.
אורי מקלב: טלפנתי למגן דוד, פניתי להצלה שיש להם גם רישומים.
אורי מקלב: הנתונים שלהם היו הרבה יותר.
אורי מקלב: שאלתי וניסיתי ללכת ברגל מה הסיבה, אם זה השילוט, לא, לא מצייתים לאדום, הרמזור קצר מדיי אנשים מגיעים במהירות ועדיין לא מספיקים לעצור ואנשים שמקבלים את השמאלה מהכיוון השני נכנסים כבר לצומת.
אורי מקלב: חוזר על עצמו, חוזר על עצמו התאונות דרכים האלה.
אורי מקלב: היום אני לא חושב שיש מישהו שאומר את המידע או אין משהו שמתכלל את זה ואני גם לא יודע את הדברים האלה, אבל זה לא יכול להיות.
אורי מקלב: לא יכול להיות בעידן, ב-2016 ו-2017, שמקום שחוזרות בו התאונות דרכים הלוך חזור, אי אפשר לתלות בו רק בגורם האנושי שלא מציית לאדום.
אורי מקלב: זה לא יכול להיות שאותם נהגים ברמזור הזה לא מצייתים לאדום ורמזור הבא תמיד מצייתים.
אורי מקלב: או על פי רוב כולם.
אורי מקלב: עד כמה הם לא מצייתים.
אורי מקלב: אי אפשר לתלות את זה כל הזמן בגורם האנושי.
אורי מקלב: כשיש מידע, כשיש תכלול שנותן גם את המידע האמיתי.
אורי מקלב: זה עוד נושא, שהנתונים האמיתיים לא נמצאים.
אורי מקלב: זה שכל אחד מעניין אותו החלק שלו.
אורי מקלב: יכול להיות שהמשטרה, אין לה את כל הדברים, לא כל התאונות נכנסות למאגר, אף אחד גם לא בדק.
אורי מקלב: אני לא מבקר אף אחד, גם בעירייה שהם אוספים נתונים בעצמם, הנתונים הם לא תמיד זהים ויש להם סוג מידע אחר.
אורי מקלב: אותם מעניין העמוד חשמל שנפל, זה מידע שיש לעירייה בעקבות כך ועל פי רוב זה גם גורם - - - יש נזקים כאלה ואחרים בתוך הכבישים שהעירייה מעורבת בזה מסיבות גם כשהם מקבלים את המידע וגם מסיבות שהם יודעים את המידע מעצמם בעקבות כניסה לעמוד חשמל או נניח כמו תאונה כזאת שיכול להיות שאף פעם לא הגיעה משטרה, שאני דיברתי עליה מהשמש, ודווקא העיריה היא זאת שתמיד המידע היה בידה.
אורי מקלב: ככה שאין ספק שיותר ויותר אנחנו רואים שדווקא תכלול המידע ולמכביר אני אומר, גם כל מיני פיתוחים טכנולוגים שיכולים - - - אנחנו היינו עסוקים בוועדה האחרונה בנושא של שכיחת ילדים, שאני גם אומר, זה נושא שהפתרונות בסופו של דבר הם יהיו הפתרונות טכנולוגיים.
אורי מקלב: מערכות התראה כאלה ואחרות שהן יהיו הפתרון לגורם האנושי הזה, שגם אם נכתוב שלט, בסופו של דבר כנראה בכל רכב, שאסור לשכוח את הילד, אבל בעידן של היום הדברים הם נכונים יותר בגלל שאנחנו עובדים - - - גם המערכות היום עובדות בעידן טכנולוגיה אחר.
אורי מקלב: עדיין לא המכונות האוטונומיות אבל זה מגיע בצורה אחרת.
אורי מקלב: איך אמרת, אני מרגיש אני מהיר יותר בתגובות שלי מאשר הרכב.
אורי מקלב: אנחנו קיבלנו רכבים מהכנסת שהם רכבים שיש בהם מערכות התראה מתקדמות.
אורי מקלב: אני עדיין מנצח אותן, אני מגיב לפניהן.
אורי מקלב: אבל זה לא אומר שהן לא יגיעו להישגים הרבה יותר גדולים.
אורי מקלב: הדוגמא שאתה הבאת מהנושא של המטוסים היא דוגמא מאוד טובה.
אורי מקלב: רק אתמול קראנו, אני חושב, שנמנעה תאונה בין מטוס של ארקיע לבין מסוק פרטי בצפון ליד כפר חסידים, כשהגיעו לקרבה של 400 מטר, כאשר המערכת התראה היא זאת שבכל אופן, הבקר או מי שכיוון נתן לה אותו מסלול וכיוון את שניהם ורק המערכות התראה.
אורי מקלב: אני הייתי לפני שלושה שבועות בפגישה אצל ראש שדות התעופה במשרד כאן בנתב"ג.
אורי מקלב: והוא בגלל עבודות שהיו מהראשון עד ה-17 בחודש עד לפני כמה ימים, היו עבודות שסידרו מסלולים, סגרו והחליפו וזה גרם לכמה בעיות שחשבנו אולי לפתור אותן.
אורי מקלב: אז הוא מציג לפניך עובדה.
אורי מקלב: אי אפשר לשנות את התכניות טיסה, היום באמת הטייסים הם לא מתערבים, הכל בדיוק של מטרים, התכניות טיסה עם המחשבים הם שמפעילים את הטיסות ושהם גם מנווטים, הם גם הגורם של הרתעה והתרעה.
אורי מקלב: והוא מספר שתכניות הטיסה האלה לא מקבלים דווקא אלה שנוחתים בשדה תעופה, מקבלים כל החברות, גם חברה שבכלל לא מגיעה לישראל, מגיעה למצרים, היא מקבלת את זה בגלל טיסת תיאום.
אורי מקלב: אבל כשיש לך וכל המידע מתרכז ואין - - - ושינוי כזה זה לא שינוי שאפשר לעשות באבחת יד או שינוי שאפשר לעשות בצורה מהירה.
אורי מקלב: זה דברים שמוטמעים כדי, בסופו של דבר, כל זה נעשה בשביל בטיחות בטיסות.
אורי מקלב: וזה באמת עוזר.
אורי מקלב: זה אומר שאוסף של מידע, שימוש בטכנולוגיה מתקדמת יכולה לעשות לנו היום, לקדם אותנו בעניין הזה.
אורי מקלב: אנחנו נעבור לראשון הדוברים ואני באמת רוצה לבקש מאחרים שיתמקדו בנושאים.
אורי מקלב: כדי להשלים את הנושא הזה אני מבין שליועץ המשפטי של הרשות יש מה להגיד בנושא הזה נכון?
<עמי רוטמן: בקצרה.
<עמי רוטמן: עמי רוטמן, יועץ משפטי של הרשות הלאומית לתאונות בדרכים.
<עמי רוטמן: בעצם סעיף 35 לחוק הרשות נותן את הבסיס החוקי לקבלת מידע מגופים שונים.
<עמי רוטמן: כמובן צריך תקנות בהתאם.
<עמי רוטמן: אנחנו עובדים יחד עם משרד המשפטים, בעצם במקביל לפיתוח הטכנולוגי, על נוסח התקנות שבעצם יאפשרו את קבלת המידע.
<עמי רוטמן: יש שם כמה סוגיות, יכול להיות שבסופו של דבר יגיע לפתחיחם כדי להבהיר שהמחוקק רוצה לתת יותר, אבל אני מקווה שאנחנו נצליח להגיע להבנות גם בלי הצורך הזה.
<עמי רוטמן: כך שאנחנו - - -
אורי מקלב: בסופו של דבר אתם לא שואפים להגיע למידע אישי, אתה מגיע למידע עובדתי, סטטיסטי, גיל הנהג כאלה דברים - - -
<עמי רוטמן: לגבי המידע הסטטיסטי אין בעיה גם מבחינת משרד המשפטים.
<עמי רוטמן: יש גם כמה פנים של מידע אישי שלפעמים צריך כדי לבצע את ההצלבות.
<עמי רוטמן: בנקודות האלה אנחנו עדיין ב - - -
אורי מקלב: אבל אני מקווה שאני לא אצטרך להגיע לחקיקה, אני אומר את זה לחברי, חבר הכנסת חיים ילין, שתחייב את הגופים השונים להביא את המידע.
אורי מקלב: למשל כמו חברות הביטוח, יכול להיות, אני לא יודע מה שיתוף הפעולה, הם נמצאים פה או לא, אבל יכול להיות שאנחנו עלולים או עשויים להתקל בהתנגדות או בחוסר שיתוף פעולה.
אורי מקלב: יכול להיות שמה שאנחנו נצטרך לעשות זה לחייב גופים שונים שאתם תחשבו שאלה באמת חשובים, שהמידע צריך להגיע מהם, וצריך לחייב אותם להעביר אותו בגלל שיש לזה חשיבות - - -
<עמי רוטמן: לפני שהתחלנו את המהלך את הניסוח הפורמלי של התקנות פנינו לכל הגופים הרלוונטים אז, אגב, אנחנו כבר חושבים על גופים נוספים היום, לראות מה העמדה שלהם.
<עמי רוטמן: למעשה, אף גוף לא התנגד, כמובן מפני שיש לו את המידע.
<עמי רוטמן: אם גוף אין לו את המידע הוא כמובן לא יהיה חייב להביא אותו ולהמציא מידע - - -
אורי מקלב: במידה שאתם חושבים ואין ויכוח מקצועי אם יש את המידע או לא, אם הוא רלוונטי או לא - - -
<עמי רוטמן: בעיקרון לא הייתה התנגדות ככל שאנחנו יודעים עד היום.
<עמי רוטמן: עכשיו יוצאים עוד גופים, זה משהו של החודשים האחרונים, אני מקווה, בסך הכל יש - - -
אורי מקלב: תן לי רק להשלים את הנושא הזה של המידע שנסחבנו אליו ונבקש מעורכת דין טליה אגמון ממשרד הבריאות.
אורי מקלב: אנחנו מכירים את הידע שלך בנושא בתי חולים ומאגרי המידע, אז אם את יכולה להשכיל אותנו בנושאים האלה.
<טליה אגמון: תודה.
<טליה אגמון: סליחה על האיחור, אז לא שמעתי דברים שנאמרו בהתחלה.
<טליה אגמון: משרד הבריאות מפעיל כבר כמה שנים באמצעות מכון גרטנר רשם לאומי לטראומה, ואוסף מידע שהוא לא מידע מזוהה ברמה כזאת על נפגעים שמגיעים לבתי חולים.
<טליה אגמון: יש רשמות שזה התפקיד שלהן בחיים, הן אוספות את המידע ומעבירות אותו לרשם.
<טליה אגמון: לרשם יש מימון גם ממשרד הבריאות, גם בתי החולים משתתפים וגם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים משתתפת בתחזוקה שלו ולמעשה אפשר לומר שבלי ההשתתפות שלה זה לא היה מתקיים.
<טליה אגמון: כמובן שפה כן עולה השאלה שהוזכרה כאן האם המידע הוא מזוהה או לא מזוהה וכמה הפגיעה בפרטיות יכולה להגרם ואנחנו אוספים מידע ברמה שלדעתנו לא פוגעת בפרטיות, אבל לפעמים אם גוף אחר רוצה לקבל מאתנו פריטי מידע מסוימים ויש לו פריטי מידע אחרים, אז ההצטברות של הפריטי מידע השונים, בוודאי במסות גדולות של מידע, שדובר כאן על ה-big data, יכולה להביא לזיהוי של אנשים שאנחנו, פה על השולחן נאמר שזאת לא המטרה.
<טליה אגמון: אז אני מניחה שאם יש פה ושם התנגדויות למסור מידע הן לא בגלל הרמה העקרונית, אלא מגופים שחושבים שאסור להם למסור את המידע הזה.
<טליה אגמון: ופה כן יכול להיות שנדרשת חקיקה שתתיר להם למסור אותו או תחייב אותם למסור אותו, אם הם רואים שהמסירה שלו היא בעצם מהווה הפרה של הפרטיות של אנשים שעליהם המידע.
<טליה אגמון: אנחנו מסכימים, כמובן, שהמידע הוא מאוד חשוב.
<טליה אגמון: מאוד חשוב הניתוח, גם של המידע שמגיע מהשטח לגבי איפה היו התאונות והחומרה שלהן, אבל זה בטריטוריה של גופים אחרים שמתכללים מידע שהם מקבלים מאיתנו.
<טליה אגמון: אצלנו המידע חשוב לגבי אופן הטיפול בנפגעים ושיפור האיכות של השירות הרפואי שניתן לנפגעי תאונות דרכים כדי למזער ולצמצם את הפגיעות הקשות כמה שאפשר.
<טליה אגמון: זה פחות או יותר ברמה כללית, מה שנעשה במשרד הבריאות בנושא הזה.
<טליה אגמון: אם יש שאלות יותר קונקרטיות אני אשמח להתייחס.
אורי מקלב: אנחנו באמת נפנה למשרד לביטחון פנים ולמשטרת ישראל, שחקנים מרכזיים בנושא הזה.
<עדי זלדס: שלום, אני מאגף התנועה, קוראים לי עדי.
אורי מקלב: אני מאתגר אתכם בשאלה.
אורי מקלב: האם אתם עושים שימוש במידע שיש לכם מבחינת הניתוח נתונים ודברים בסגנון כזה?
<עדי זלדס: יש הרבה גופים שגם מיוצגים כאן שעוסקים בבטיחות בדרכים וכל אחד באמת עוסק בדברים שקשורים לתחום אחריותו.
<עדי זלדס: המשטרה אמונה ואחראית על כל הנושא של חקירת תאונות דרכים מצד אחד, ואכיפה מצד שני.
<עדי זלדס: הנתונים הם חשובים לנו בצורה מהותית לביצוע העבודה שלנו בצורה טובה.
<עדי זלדס: גם לנו חשוב, מה שנאמר פה, לחזות את התאונה הבאה, להיות שם לפני, לפעול שם בהיבט האכיפתי עוד לפני.
<עדי זלדס: כמובן, גם גורמים אחרים צריכים את זה, גם בהיבט של התשתיות וגם בכל ההיבטים המניעתיים האפשריים, כל גוף בתחום שלו.
<עדי זלדס: אנחנו התחלנו במשטרה להקים מאגר מידע כזה באמצעות הנתונים שיש לנו בתוך המשטרה והם נתונים שאנחנו קיבלנו ממקורות חיצוניים.
<עדי זלדס: זה לא מספיק.
<עדי זלדס: לא מספיק.
<עדי זלדס: אנחנו פיתחנו גם מערכת שמאפשרת מיקוד אכיפה באמצעות הנתונים האלה, ניתוח של הנתונים, אבל אנחנו מודעים למגבלות שיש לנו בהיבט של הבסיס של הנתונים.
<עדי זלדס: חסר לנו מאוד נתונים של חברות ביטוח.
<עדי זלדס: חסר לנו מאוד הנתונים מחברת גרטנר.
<עדי זלדס: אנחנו מנסים להשיג אותם עד היום ללא הצלחה בגלל כל הבעיה הזאת של הרגישות של הפגיעה בפרטיות, וברור שברגע שמצליבים ומעבים את המידע שיש אצלנו אז יש פה איזה חשיפה מסוימת של פרטיות.
<עדי זלדס: וצריך באמת, אולי הדרך היחידה להתגבר על זה זה באמצעות חקיקה.
<עדי זלדס: אבל צריך להבין פה שהמידע הזה הוא קריטי ומאוד מאוד חשוב כדי למנוע פה את המת הבא.
<עדי זלדס: זה מאוד מאוד חשוב.
<עדי זלדס: ולכן, אם זה נדרש על ידי חקיקה או כל אמצעי אחר, כל מה שיוכל לקדם את זה, חשוב לנו מאוד.
<עדי זלדס: חשוב לי גם לציין, הרשות הלאומית חשוב לה להקים את המאגר אצלה, מתייחסת לזה כאל מאגר לאומי שכל מי שרואה מידע מקבל בחזרה הרבה יותר וזה חשוב.
<עדי זלדס: אני לא ממעיטה בערך של זה.
<עדי זלדס: אבל אנחנו כמשטרה חשוב לנו גם שהנתונים ישבו אצלנו כדי שנוכל לעשות את העבודה אצלנו, לא להיות תלויים בגופים חיצוניים שיעשו עבורנו תחקורים לפי בקשה.
<עדי זלדס: חשוב לנו נגישות למידע הזה ולבצע באמת את הניתוח כדי לעשות את העבודה שלנו יותר טוב ובסופו של דבר להציל חיים.
אורי מקלב: אתם מפרסמים את הניתוחים שיש לכם?
אורי מקלב: מעבירים את זה לאיזה גופים?
<עדי זלדס: אנחנו מעבירים באופן שוטף את כל הנתונים שלנו ללמ"ס, משם גם גופים אחרים ניזונים.
<עדי זלדס: ואנחנו עושים את הניתוחים שלנו לצורך מיקוד האכיפה שלנו וכמובן לפניות של הציבור דרך חופש המידע.
<עדי זלדס: כל פניה אנחנו נותנים לפי - - -
אורי מקלב: את יכולה להביא לנו איזה דוגמא של מידע שאספתם ומתוך זה הגעתם למסקנה שהגופים הרלוונטיים באמת יכולים לפעול בעקבות כך בנושאים ולשנות את הדברים ולמנוע דברים.
אורי מקלב: אני מניח שכביש, צומת אדום או משהו מעין זה, כביש מסוכן, זה נתונים שאני חושב שהדברים האלה ברורים.
אורי מקלב: אנחנו מדברים קצת מעבר לכך.
אורי מקלב: משהו שרק באיסוף נתונים מוצאים את זה בניתוח נתונים.
אורי מקלב: דברים קצת יותר שלא היו דברים שמובנים מאליהם, לא ברורים מאליו.
<עדי זלדס: המערכת הזאת שדיברתי עליה שמסתמכת על כל הנתונים ובעצם נותנת סוג של חיזוי, סוג של מיקוד, נותנת את זה בכל מיני היבטים.
<עדי זלדס: גם היבטי תשתית למשל שיש לנו מוזנים לתוך המערכת ובאמת לאחרונה אנחנו הפקנו באמצעות המערכת מוקדי סיכון ברמת התשתית והעברנו אותם לנתיבי ישראל.
<עדי זלדס: יש להם גם את הנתונים שלהם.
<עדי זלדס: המטרה היתה שיצליבו אותם עם הנתונים שאנחנו נותנים להם וכוחות משותפים באמת יתמקדו בעשייה התשתיתית איפה שבאמת מסוכן.
<עדי זלדס: אז זה נתונים שאנחנו באמת נתנו להם ביוזמתנו.
<עדי זלדס: כמובן, יש פה את העניין של חוק חופש המידע, לא כל דבר אפשר לתת, אבל יש נתונים שאפשר לשתף בין הגופים.
<עדי זלדס: בהחלט רצוי וחשוב לעשות את זה.
אורי מקלב: מה לפי דעתכם, אתם כמשטרת תנועה, בנתונים שאתם מפרסמים על מספר התאונות, על אזורי התאונות, כמה אתם חושבים שהם קרובים למה שקורה בשטח?
אורי מקלב: באיזה רמה האחוזים?
<עדי זלדס: התאונות הקטלניות וחמורות - - -
אורי מקלב: אני חושב שאסור לנו רק להתמקד בתאונות הקטלניות כבר אמרו את זה קודם.
אורי מקלב: התאונות הקטלניות הם באמת מדידים מאוד ויכול לראות והדברים ברורים, אבל דווקא התאונות האלה שחוזרות ונשנות שהן לאו דווקא, מספיק מי שמלווה פצוע אחד שלא נחשב קשה, אלא פצוע בינוני.
אורי מקלב: ופצוע קל יודע מה זה פצוע קל, כמה השלכות, למה זה מתגלגל.
אורי מקלב: לא צריך להגיע לדברים קטלניים שהם באמת, אנחנו, קל לנו אולי רק לספור אותם ולהתמודד.
אורי מקלב: אני חושב דווקא צריך לאתגר אותנו דווקא התאונות הלא קטלניות או לאו דווקא התאונות הקטלניות, התאונות האלה שהן דרגות שונות והן גם לכל מבחן, כשאנחנו נגיע פעם לנושא הכלכלי, והרי ודאי בסופו של דבר, כל המאגרי מידע זה שאלה של תקציבים.
אורי מקלב: מישהו שיעשה את האיזון בין מה שעושים בתקציבים למה שעולה למדינה ההתמודדות, בין אם זה נושא של הרכוש, בין אם זה נושא של גוף.
אורי מקלב: בסופו של דבר, מניעה וכל השקעה היא לעין ערוך מצדיקה את עצמה מבחינה כלכלית, אבל לא צריך להגיע לזה.
<עדי זלדס: אתה צודק לחלוטין.
<עדי זלדס: היום באמת כל תאונה קטלנית וחמורה נחקרת והנתונים עליה מדויקים.
<עדי זלדס: התאונות הקלות אנחנו יודעים שההבדל בין תאונה קלה לבין תאונה קטלנית או חמורה יכול להיות הבדל מאוד מאוד קטן, ולכן חשוב לנו גם הנתונים האלה וחשוב לנו מאוד לנתח אותם.
<עדי זלדס: רוב הנתונים האלה יושבים בדרך כלל בביטוח כי מן הסתם הבנאדם מגיע לתבוע את החברה ולקבל את הכסף לתיקון - אם זה פחחות, אם זה משהו אחר.
<עדי זלדס: כל הנזק בלבד לא מגיע אלינו.
<עדי זלדס: מגיע אלינו מדיווחים פה ושם, אבל המסה העיקרית לא נמצאת אצלנו.
אורי מקלב: אני מדבר עכשיו לאו דווקא על תאונות פח אני מדבר גם כן על תאונות שהן מפח והלאה.
אורי מקלב: קלות, אני לא יודע מה זה נקרא קלות או לא קלות.
אורי מקלב: אני באמת לא מדבר על קלה-קלה, אבל גם זה אתה צריך לעשות.
אורי מקלב: בסופו של דבר בעידן טכנולוגי שיש היום איסוף נתונים בדברים אחרים, בנושאים שונים אנחנו אוספים הרבה מידע ויש לנו את האפשרות להתמודד עם זה.
אורי מקלב: אין טעם ואין עניין לאסוף מידע כשאין את האפשרויות הטכנולוגיות היישומיות או לעשות עם זה איזה ניתוח.
אורי מקלב: אבל כשיש היום את האפשרויות האלה ועושים את זה בכל מיני גופים אחרים או בדברים אחרים.
אורי מקלב: אם ניקח נושאים מקבילים לנו, לאו דווקא נושאים ביטחוניים, יש היום הרבה, משתמשים היום כדי להתייעל.
אורי מקלב: ניקח את החברות הפרטיות או ניקח את הגופים היום, את הרשתות, החברות האלה שהן היום נמצאים בעידן הטכנולוגיה, הפלאפונים, בין אם זה גוגל ובין אם זה פייסבוק.
אורי מקלב: איך הם יודעים כשמגיע מידע כלכלי, איך הם יודעים להשתמש בכל משהו, בכל פיסת מידע שיש להם.
אורי מקלב: הם יודעים לנתח את זה כדי להגביר את ההכנסה הכלכלית שלהם.
אורי מקלב: בוא נלמד מהם.
אורי מקלב: למה שלא נעשה את הדבר הזה בשביל להציל נפשות, בשביל למנוע פציעות.
אורי מקלב: וזה קיים, זה קיים לצרכים כלכליים, קיים לצרכים האלה.
אורי מקלב: אנחנו יכולים לקחת מהם דוגמא.
אורי מקלב: כשמגיע נושא כלכלי איך אנחנו יודעים למנף את הידע הטכנולוגי.
אורי מקלב: אנחנו ישבנו אתמול בישיבה בנושא פייסבוק.
אורי מקלב: אנחנו יושבים מטבע הדברים של ועדת המדע.
אורי מקלב: זה הרי מפעם לפעם גם נחשף לציבור המידע שיש.
אורי מקלב: המידע שיש זה מגיע עד ניתוח אופי, זמנים, שעות, מצבי רוח, סביבה.
אורי מקלב: הדברים האלה, אנחנו צריכים לקחת אותם, ואין לי ספק, אני יותר ויותר מרגיש שאנחנו מפספסים דבר.
אורי מקלב: אולי חיפשנו, מה שנקרא בלשון התנ"ך, אתונות ומצאנו מלוכה.
אורי מקלב: חיפשנו אולי דברים קטנים איך הטכנולוגיה יכולה להיות שותפה ואני לאט לאט מתחיל להפנים לעצמי שזה לא רק שהיא צריכה להיות שותפה היא יכולה להיות המובילה.
אורי מקלב: המובילה האמיתית בנושא של הטכנולוגיה.
אורי מקלב: וזה משתלב גם כן שאנחנו, הכל נהפכים, הטכנולוגיה מתפתחת בנושא הרכב, בנושא הכבישים מתפתחת מאוד וגם הגורם האנושי כבר נהיה תלוי בזה.
אורי מקלב: כשאנחנו ניתחנו את הנושא של שכחה ברכב שזה יושב עלי, מעיק עלי מאוד הנושא של ששה ילדים או שש קורבנות טהורות, נשמות צעירות שהלכו לעולמם בכאלה - - - ושמענו ונפגשנו עם ההורים וראינו את הדברים האלה.
אורי מקלב: ומה הם אומרים כולם?
אורי מקלב: היסח הדעת בגלל מה שקורה היום.
אורי מקלב: היום אדם לא נוסע לעבודה, הוא לא בדרך לעבודה, אלא הוא כבר עובד בדרך.
אורי מקלב: הוא כבר בתוך הדרך עובד.
אורי מקלב: הוא שקוע שם ושם זה קורה, ולכן אם הטכנולוגיה ככה משפיעה עלינו וככה מובילה אותנו אז אנחנו צריכים באם זה לטוב אז זה גם אנחנו צריכים גם לדעת גם לדברים האחרים.
אורי מקלב: משרד התחבורה, נמצא נציג של משרד התחבורה.
<צור אהרון: שמי צור אהרון, ראש אגף התקשוב של משרד התחבורה.
<צור אהרון: אנחנו מלווים בהיבט של החקיקה את הרשות הלאומית, שותפים ומייעצים להם בכל מה שקשור.
<צור אהרון: באמת אנחנו מאמינים שברגע שישוחרר צוואר הבקבוק מול משרד המשפטים ויוכל להיות מוקם אותו מאגר נתונים שאליו ידווחו בעצם כל בעלי העניין.
<צור אהרון: בכוונה אני מגדיר בעלי העניין, כל מי שידווח גם יוכל להשתמש בזה, וכמו שנאמר פה קודם הסינרגיה הזאת תיצור לנו בסיס נתונים קודם כל שיציל חיים, אבל לאחר מכן הוא גם בהחלט יוכל לשמש כפלטפורמה לעסקים.
<צור אהרון: מזה, ברגע שיהיה בסיס נתונים כזה, אפשר כמובן לתרום לכלכלה ולמשק כי יש שם ערב רב של נתונים שאפשר לעשות בהם הרבה דברים.
<צור אהרון: אנחנו שקופים ומעבירים באופן קבוע נתונים בהתאם לדרישה של הרשות, כל הנתונים שיש לנו, אבל לנו אין נתונים בתחום הבטיחות או בתחום התאונות.
<צור אהרון: אנחנו מספקים להם נתונים סטטיסטיים על כלי הרכב, על ביקורות שעושים על כלי רכב, אבל לא בתחום התאונות באופן ישיר.
<צור אהרון: כל מאגרי המידע של משרד התחבורה בהתאם לדרישה של הרשות פתוחים והם מקבלים מאיתנו כל מה שהם צריכים.
אורי מקלב: אני שואל אם אתה לא חושב שצריך להיות גורם אחד בסופו של דבר, מה אתם עושים עם הניתוח הזה, אני מתחיל להרגיש שאולי כל אחד אוסף, משטרה אוספת, משרד התחבורה אוסף נתונים וכל אחד יש לו נתונים, אבל אם לא צריך להיות איזה גורם אחד שהוא זה שיביא לזה.
<צור אהרון: הגורם האחד לעיריית המשרד זה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<צור אהרון: זה מהות תפקידה.
אורי מקלב: אם זה באמת הדברים הנכונים אז אני חושב שגם צריך לתכלל.
אורי מקלב: משטרת ישראל מעבירה ללמ"ס, ללמ"ס צריך להעביר, אבל יש גם דברים שצריך להעביר גם מיידית לאותה רשות שהיא תתכלל את הכל.
אורי מקלב: דברים שמודיעים שהם יסחרו משם את המידע אני חושב שצריך להטמיע בגלל שאז גם השיח הוא לא בין - - - לא צריך את המתווך הזה של הלמ"ס באמצע.
אורי מקלב: בגלל שאם מתוך המידע צריך לשפר את המידע, צריך להכווין את המידע שיש אז הגורם המקצועי הזה, שבמקרה הזה אני גם תומך מאוד שתהיה הרשות, היא זאת שגם צריכה לעמוד ישיר וגם צריך לכוון את זה ואתם צריכים לכוון את זה שהמשרדים הרלוונטים והמקומות שיש להם נתונים רלוונטיים יעבירו, גם אם מעבירים למקום שהוא כללי בגלל עוד דברים לא רק בגלל המלחמה בתאונות דרכים, בגלל נושאים כלכליים ועוד דברים כאלה, סטטיסטיקות של רכבים, שנת ייצור, יכול להיות שזה לא, שזה גם צריך להיות, זה גם חלק.
אורי מקלב: אבל עדיין כשאנחנו מדברים על גורם מתכלל זה שכל הגופים מעבירים אליו ויכול להיות לעוד דברים, אבל אליו זה המקום המרכזי שצריכים להעביר אליו ואז הדיאלוג גם ביניהם, לא דווקא בתור המתווך.
אורי מקלב: אנחנו צריכים קצת להתקדם.
אורי מקלב: בטרם, יש כאן נציגות בטרם?
<אסתר גולן: אסתי גולן, מנהלת אגף מחקר ופיתוח בארגון בטרם.
<אסתר גולן: הוזכר פה על ידי מנכ"ל הרשות נושא של משפחה בטוחה והזכרתם גם את הנושא של תאונות חצר וילדים, אז אני רוצה רגע לדבר בשם הילדים.
<אסתר גולן: אנחנו מדי שנה ושנה, בשנת 2015, 115 ילדים נהרגו מתאונות דרכים.
<אסתר גולן: אנחנו מדברים על תאונות דרכים, בית ובכלל הזירות.
<אסתר גולן: אנחנו מדברים על 500 ילדים שמגיעים מדי יום לחדרי המיון עקב תאונות, כמחציתם עקב תאונות דרכים.
<אסתר גולן: מתחילת 2016 עד נכון לסוף אוקטובר, 46 ילדים נהרגו מתאונות דרכים.
<אסתר גולן: זה לא כולל תאונות אופניים עצמיות שאין בהן מעורבות של כלי רכב.
<אסתר גולן: ארגון בטרם, ואני מאוד מברכת על הדיון הזה, השכיל והבין את החשיבות של הנתונים כתשתית בסיסית לקידום מניעה ומדיניות מותאמת כדי למגר את הנושא של תאונות בכלל ותאונות דרכים בפרט.
<אסתר גולן: ואנחנו, כמו הרבה מאוד מהגורמים שיושבים פה מנהלים מאגרים בנושא.
<אסתר גולן: אנחנו עוסקים יום יום בהצלת ילדים על בסיס המאגרים האלה והמידע הזה.
<אסתר גולן: אני אתן פה דוגמא.
<אסתר גולן: יש לנו במסגרת פרויקט של איסוף נתוני היפגעות ובטיחות ממוצרים, שיתוף פעולה עם משרד הכלכלה - מנהל תקינה ובמסגרת המידע שהגיע אלינו על מושב בטיחות שמוגדר כמושב בטיחות, אבל מדובר בפיסת בד שהדבר האחרון שהיא עושה היא מעניקה בטיחות לילד ברכב אז אנחנו בפעילות משותפת עם מנהל תקינה שהוציא אזהרה לציבור בעצם בלמנו את ההפצה של המוצר הזה לציבור.