GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רועי גולשמידט: יש גם מאפיינים אחרים, תרבותיים, שאפשר לחשוב ולדבר עליהם כשמדברים על היזמות הישראלית, אבל ה-srart-up nation בוודאי יכול להירתם גם לתועלות בתחום הזה ולהפוך את ישראל למובילה, לא רק ב-IT, אלא בקונספט הזה של ערים חכמות.
<רועי גולשמידט: מבחינת האתגרים, אני אגע רק בנקודות, כמו שהיושב ראש כבר הזכיר, אז קודם כל יש את שאלת היחסים בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי.
<רועי גולשמידט: כיום אנחנו אומרים שיש יחסים בהתחלת מיסוד, גם קיבלתי מידע על זה שיש כוונות, יש מגעים מול הרשות לחדשנות, יש פעילות, כאמור, בישראל דיגיטלית, אבל אין איזה שהיא ראייה כוללת.
<רועי גולשמידט: הדגש זה למצוא את האיזונים בין הצרכים השונים של כל רשות, בין האוטונומיה של רשויות מצד אחד, ומצד שני כן למצוא דרך לסייע ולהכווין.
<רועי גולשמידט: ולזכור שזה לא one size fits all, כלומר הפתרונות של הצרכים והפתרונות שמתאימים לתל אביב לא מתאימים לירוחם, אבל הצרכים של ירוחם הם צרכים של אחרים.
<רועי גולשמידט: וסליחה, הדוגמה של ירוחם היא כמובן דוגמה שרירותית, יש מקום לחשוב איך מתאימים את התועלות האלה ואת הטובין האלה לצרכים של כל רשות.
<רועי גולשמידט: שנית זה העניין של השיתוף הבין מגזרי.
<רועי גולשמידט: כשמדברים, גם בהיבטים - - - וגם בכלל, כדי להפוך את התועלות האלה למשהו כולל מדובר גם על שיתוף פעולה בין אזרחים, בין המגזר הפרטי והעסקי לבין המגזר הציבורי, כולל כמובן המגזר השלישי.
<רועי גולשמידט: צמצום הפער הדיגיטלי, זה הנושא שרלוונטי גם ברמת הרשות.
<רועי גולשמידט: שוב, הרשויות שיש להן ושאין להן, וגם ברמת האזרח.
<רועי גולשמידט: כלומר גם בתוך אותה רשות השירותים האלה יכולים להועיל לפלוני, שיש לו אוריינות דיגיטלית ברמה גבוהה, ולהועיל פחות אם הם לא מוטמעים בצורה טובה למי שהנגישות שלו לטכנולוגיה, היכולת שלו להשתמש בה ולהפיק ממנה את המיטב נמוכה יותר.
<רועי גולשמידט: השאיפה היא להגיע למצב שבו זה יהיה אמצעי לחזק את השוויון ולא ליצור פער חברתי נוסף.
<רועי גולשמידט: הגנה על פרטיות מידע, כמו שהיושב ראש הזכיר.
<רועי גולשמידט: ככל שאנחנו מכירים את זה באינטרנט ובטלפון הנייד והזירה של האינטרנט של הדברים, שבה חיישנים מנטרים כל פעילות שלנו במרחב, היא הולכת להיות זירה מועצמת של איום על הפרטיות שלנו.
<רועי גולשמידט: ואז השאלה זה איך מעצבים.
<רועי גולשמידט: ושוב, בהקשר הזה דיברתי עם נציג מטה הסייבר, שאמר שהם עוקבים אחרי הנושא הזה ומתכוונים לטפל בו, אבל לחשוב איך מעצבים באופן שיאפשר להגן על הפרטיות ויאפשר להגן בהגנת סייבר.
<רועי גולשמידט: ברגע שיותר מכשירים מחוברים ואפשר לקבל מהם המון תועלות, כמובן מרחוק, גם האפשרות לתקוף מרחוק גדלה וצריך לתת עליה את הדעת.
<רועי גולשמידט: הדבר האחרון זה הצורך בתשתיות מספקות.
<רועי גולשמידט: התשתית זה קודם כל תשתית אינטרנט, כי עליה הכול מונח בעצם, אבל גם לחשוב על דברים של תאימות בין תוכנות, או שלא יהיה מצב של תלות בספק פתרונות אחד, כמו שאנחנו מכירים בזירות אחרות של מחשוב, שיש פתרונותIT מסוג מסוים, שברגע שאתה מתחיל איתם אתה חייב להמשיך איתם.
<רועי גולשמידט: אז ליצור מצב שיש אינטראופרביליות, כלומר יכולת לעבור משירות אחד לשירות אחר ושוק תחרותי, שלא שולטים בו שחקן אחד או שניים.
אורי מקלב: תודה, רועי, על הדברים, באמת אנחנו מעריכים את העבודה שנעשית.
אורי מקלב: אני לא רוצה עכשיו להרחיב, אבל האמירה שלך, שגם הסברת אותה, לגבי ירוחם או ערים פריפריות, לא רק שאנחנו מבינים שיש פערים, הפוך, זה יכול ליצור פערים גדולים מאוד ואנחנו חושבים שאפשר להעצים את הערים האלה, דווקא על ידי נושאים טכנולוגיים, להעמיד אותן בראש, עם עזרה ותמיכה, להעמיד אותם בערים טכנולוגיות.
אורי מקלב: אין שום סיבה שהתושבים, תושבים בירוחם הם לא יותר פרימיטיביים מתושבים של ערים אחרות, הם יודעים להשתמש בטכנולוגיה, הם יכולים להשתמש בטכנולוגיה, הפוך, הם יכולים להיעזר בזה.
אורי מקלב: הם יכולים באמת להראות, חלון הראווה שלהם יכול להיות, דווקא בערים האלה, ערים טכנולוגיות וערים חכמות, כשזה אולי ימשוך אוכלוסייה חזקה.
אורי מקלב: דרך אגב, אני הייתי בערד לא מזמן, עבר שם רועה צאן והתחלתי לדבר איתו, אייפון מתוחכם יש לו, המילה האחרונה, והוא מתלונן שאצלם אין קליטה וכאן הוא עוצר ועומד עם הכבשים בגלל שהוא רוצה להספיק עוד זמן - - -
<קריאה: לעמוד עם המרעה.
אורי מקלב: לכן אני לא חושב שאנחנו נמצאים בעניין הזה שיש מקומות בארץ שלא יכולים להשתלב בתוך המערכת הזאת, לכן החובה שלנו מתעצמת.
אורי מקלב: מר חיים ביבס, יושב ראש השלטון המקומי.
<חיים ביבס: אם אני יכול רק הערה, כמי שגדל בבית שאן, לפעמים הם הרבה יותר טובים מאשר אלה שגרים במרכז, אבל נקיים דיון נפרד - - -
אורי מקלב: נכון, פחות מבזבזים זמן על מסיבות, יש זמן להסתכל ולומדים דברים.
<חיים ביבס: תנאי השטח הם הרבה יותר משמעותיים.
<חיים ביבס: ערים חכמות, טכנולוגיה בשירות תושבים, הכול טוב ויפה, זה בסדר, זה מפוצץ, רק בסוף בסוף בסוף הכול נעשה היום לבד, בשלטון המקומי, אין שום עזרה וסיוע של המדינה, שלא תטעו לשנייה.
<חיים ביבס: מתחיל להיווצר מצב שבו ערים שיש להן אז הן נכנסות פנימה ולערים שאין, בסופו של דבר הן לא נמצאות שם.
<חיים ביבס: אני חושב שההתייעלות היא מדהימה.
<חיים ביבס: אני יכול לומר לכם, כמי שמנהל את העיר מודיעין מכבים רעות, חלק גדול מהדברים אני עושה דרך הסמרטפון שלי, דרך האייפון.
<חיים ביבס: חלק גדול בקשר הישיר שלי עם התושבים, בטיפול בתושבים.
<חיים ביבס: אם פעם היה צריך לקבוע דלת פתוחה ועד שהוא מגיע לא רק שהבעיה נפתרה, אלא נוצרו אולי עוד 20 בעיות חדשות, היום אתה מטפל און ליין בדברים וזה היתרון.
<חיים ביבס: זה היתרון גם בהתייעלות של המערכות, כי כאשר יש קו רצוף של פינוי אשפה, אין אשפה, יש אשפה, זה לא משנה כלום, זה מתפנה.
<חיים ביבס: זה נוסע וזה צורך הרבה מאוד כספים והיום דרך הדבר הזה אפשר לייעל את המערכות.
<חיים ביבס: כאשר יש בעיה במקום מסוים והפח גדוש, לפנות, ואיפה שזה לא מחייב פינוי של שלוש פעמים בשבוע, אלא רק פעם אחת, זה יכול לייעל את המערכת.
<חיים ביבס: בנושא של חשמל, של תאורה, של הדברים המרכזיים.
<חיים ביבס: בסוף מדברים בצד אחד ובצד שני לא עושים הרבה.
<חיים ביבס: אנחנו נחשבים לאחת המדינות המובילות בתחום הטכנולוגיה, בידע שאנחנו מספקים, אנחנו לא מספקים אותו פנימה, רק החוצה, לרוב, פחות פנימה, משום העובדה שזה מאוד מאוד יקר.
<חיים ביבס: רוב הרשויות, שלא תטעו, במדינת ישראל, למעט 12 רשויות מקומיות, לא מסוגלות להיכנס לזה, כולל מודיעין.
<חיים ביבס: המספרים הגדולים, שלא תטעו, תל אביב יכולה, הרצליה, ראשון, אולי עוד כמה ערים כאלה, וזהו, שום דבר אחר לא יותר מזה.
<חיים ביבס: לכן, כדי להיכנס באמת, אם לא יהיה מצב אמיתי שבו המדינה באה ולוקחת ומעמידה תקציבים על מנת להתייעל, כי בסוף זה אינטרס של המדינה, איפה שאנחנו ניכנס פנימה ונתייעל בסוף המדינה תרוויח מזה ותרוויח הרבה.
<חיים ביבס: קחו לדוגמה את הרישום בחינוך, פעם היו עומדים עם השולחנות ורושמים את האנשים.
<חיים ביבס: לפני כמה שנים הכנסתי מערך שלם של מחשוב, כולל אפליקציה שיכולים להירשם, היום כמעט אף אחד לא מגיע לעירייה.
<חיים ביבס: בודדים מגיעים, שיש להם באמת בעיות נדירות, ואני מדבר איתכם על מערכת של עיר שלמה, מערכת של כמעט 30,000 תלמידים.
<חיים ביבס: אלה הדברים שעוד אנחנו יכולים לעשות בעצמנו, שאנחנו משקיעים בזה, אנחנו משקיעים אחת לשנה בתקציב סכום מסוים.
<חיים ביבס: קחו את נושא התכנון והבנייה.
<חיים ביבס: ככל שהוא יהיה ממוחשב יותר, מקובע יותר, הוא יהיה הרבה יותר טוב, מאשר המצב שבו באים עם דפים ומסבירים אחר כך מה קרה, למה הפרויקט הזה נהיה ככה, למה?
<חיים ביבס: כי הגישו אחד, הגישו שני, אף אחד לא שם לב בדרך.
<חיים ביבס: כשזה במערכת ממוחשבת אי אפשר לשנות שום דבר, אי אפשר לספר סיפורים.
<חיים ביבס: אני אומר את זה הרבה מאוד זמן, מנסים כולם לפתור את בעיית הדיור במדינת ישראל, אמרתי, הבעיה טמונה בדבר המרכזי, שהוא קשור גם לכאן.
<חיים ביבס: קחו את מדינת ישראל, תכנית אב, 2030, 2040, קחו את כל הדבר הזה, בגידול טבעי, כמו העיר מודיעין.
<חיים ביבס: אני יודע ב-42 השנים הבאות כמה יחידות אני אבנה, מבלי שיישבו כל מיני פקידים כאלה משועממים במינהל, שיעסקו כל הזמן בלהרוס, תנטרלו את זה, תגיעו למצב שבו אנחנו יודעים 42 שנה בדיוק כמה נבנה.
<חיים ביבס: אותו דבר אפשר לעשות דרך מה שנקרא המערכות האלה החכמות.
<חיים ביבס: אפשר לעשות את זה, קח את תכנית אב, 2030, 2040, סל לזכויות גידול טבעי, כל הדבר הזה בתוך מערכת ממוחשבת, אדוני, מה שקיבלת זה מה שזכית, 'לך תגיש את התכנית בצורה מסודרת' ואז ייפתרו כל הבעיות שאתם רואים כאשר באים למקום ופתאום נוספו זכויות, כל מיני דברים.
<חיים ביבס: רבותיי, הכול בתוך מערכת ממוחשבת, פותר הרבה בעיות.
<חיים ביבס: הכול שקוף, רואים את הכול, מסתכלים על הכול.
<חיים ביבס: עכשיו, זה כמו הסיפור של הדיור, לא באמת כולם רוצים להוריד את מחירי הדיור.
<חיים ביבס: גם פה, לא באמת כולם רוצים ערים חכמות, כי ערים חכמות זה אינטרס של מי?
<חיים ביבס: זה אינטרס שלנו, כי בסוף זה הכיס שלנו, זה הארנונה.
<חיים ביבס: ככל שהמערכת תהיה יותר מתקדמת ככה אנחנו נחסוך יותר כספים, שבסוף נחסוך אותם לציבור.
<חיים ביבס: ולא לכולם יש אינטרס.
<חיים ביבס: כמו עם הדיור, כולם מספרים שצריך להוריד את מחירי הדיור, רק המינהל לא מוכן להוריד את המחירים שלו, היזמים לא מוכנים להוריד את הרווחים שלהם, הרשות לא מוכנה לוותר, אף אחד לא מוכן לוותר על חלקו ובסוף כולם נשארים עם אותו מחיר ומספרים סיפורים.
<חיים ביבס: גם כאן, אם לא יהיה מצב שבסוף הקריאה שתצא מפה, שמדינת ישראל תיכנס לנושא הזה וכמה שיותר מהר ותעמיד תקציבים, ובסוף גם תטפל בבעיה הפסיכולוגית שקיימת במדינת ישראל.
<חיים ביבס: אני עכשיו מגיע בחופשה של החגים, יצאתי קצת עם המשפחה לטייל קצת בחו"ל, כל מקום שאתה מגיע wi fi, כל מקום שאתה נכנס, במדינת ישראל כולם בהיסטריה, כי באים חוכמולוגים, יושבים שני פרופסורים, שניהם למדו באותו מקום בטכניון, אחד מסביר לך כמה סכנה להתקדם, הוא כבר פרופסור, אבל הוא מסביר שאסור לך, אתה צריך להמשיך לדבר עם כוסות אשל וחוט דיג, בצד אחד, ובצד שני השני מסביר כמה שהוא מדבר שטויות ואתה לא יודע למי להקשיב.
<חיים ביבס: הגיע הזמן ללמוד מהאמריקאים, ללמוד מהאירופאים, לדלג על הדבר הזה, להכניס את הטכנולוגיה פנימה.
<חיים ביבס: ככל שהיא תהיה יותר בפנים, המשמעות שאנחנו נוכל לייעל את המערכות שלנו הרבה יותר.
<חיים ביבס: ובסוף צריך לזכור, שלטון מקומי זאת הזרוע הביצועית האמיתית של מדינת ישראל.
<חיים ביבס: אנחנו חוץ מצבא מטפלים בכול, אף אחד אחר לא מטפל, אנחנו מטפלים.
<חיים ביבס: ככל שהקריאה מפה תצא לבוא ולאחד את כל הכוחות על מנת להעמיד משאבים ותכניות ושלא יקרה כמו בחינוך, כי בחינוך מה עשו?
<חיים ביבס: עשו תכנית טכנולוגית, התחילו איתה, וכמו כל דבר, הכניסו את השלטון המקומי להיריון וברחו, ואז כל התכניות מתו.
<חיים ביבס: השקיעו עשרות ולפעמים גם מאות מיליונים.
<חיים ביבס: אם לא יהיה מה שנקרא לסגור את התכנית עד הסוף, שיהיו יועצים מלווים וחברות וכל מה שצריך על מנת להביא את זה עד תום, עד המימוש האמיתי, רק כך נוכל להביא להתייעלות האמיתית.
<חיים ביבס: ערים חכמות זה דבר טוב, זה דבר נכון, אבל כדי להגיע למימוש האמיתי, לא רק כותרת, אלא גם משאבים וגם טיפול מקצועי עד תום.
<איתן עמרם: ראה ערים נגישות.
אורי מקלב: אני רוצה לשאול אותך, כיושב ראש השלטון המקומי, בקריאה שלך לממשלה לתקציבים, זה נכון, אבל באופן ההתערבות שלה להוביל מהלכים, האם אנחנו מדברים על לקחת נושא מסוים, נושא החשמל, נושא מים, נושא תחבורה, נושא תרבות, צפיפויות, ועל זה שהממשלה תדבר עם כולם בשפה אחת עם הערים?
אורי מקלב: אם נלך על פרויקט, או שאנחנו צריכים כאן מערכת של התאמות?
<חיים ביבס: מדינת ישראל לקחה ועשתה פרויקט אחד, התחילה אותו, אני חושב שבמקומות שבהם ראיתי הוא פועל בצורה נכונה וחכמה, וזה הנושא, קח את נושא המים.
<חיים ביבס: היום, לדוגמה בעיר מודיעין, אני יכול להגיד לך, מדי פעם, ככה באמצע השבוע אני פותח את המחשב אצלי בגינה, לראות תוך כמה זמן מתקשרים אליי מהתאגיד כדי להגיד לי 'יש לך נזילה', ואני יודע בדיוק היום, בכל זמן נתון אני יכול לקבל בכל מקום בעיר שלי איפה יש בעיית מים, איפה נזילה, במערכת הציבורית, במערכת הפרטית, כל הדברים.
<חיים ביבס: זו הדוגמה לחיסכון האמיתי של מה שאפשר לייצר בסופו של דבר מהערים החכמות האלה, מהדבר הזה.
<קריאה: תאורה, חיים?
<חיים ביבס: גם תאורה.
<חיים ביבס: הבעיה בתאורה שההשקעה הראשונית היא גדולה מאוד.
<חיים ביבס: מעט מאוד רשויות יכולות להיכנס, ההלוואות שהן לוקחות בסופו של דבר לא עוזרות להן כי הן משלמות את כל הריבית.
אורי מקלב: אבל זו עלות לטווח הקרוב, בטווח הארוך זה חיסכון.
אורי מקלב: אז כאן הממשלה צריכה להיכנס לזה.
אורי מקלב: אלה בדיוק דוגמאות שהממשלה צריכה להיכנס.
<חיים ביבס: רק הממשלה יכולה לבוא ולייצר שיתוף פעולה מול הרשויות ולהגיד 'רבותיי, אני מעמידה לצורך העניין 200, 300 מיליון שקל עבור הפרויקט, אתם תחזירו לי בעתיד, בהתייעלות'.
<חיים ביבס: זה כן.
<חיים ביבס: אבל במצב שבו אני עובד מול הבנקים, שכל הזמן רק סוחטים את הרשויות ומרוויחים מאות מיליונים על הגב שלנו, עדיף שהמדינה תיכנס פנימה, היא תהיה המרוויחה הגדולה.
אורי מקלב: אני מקווה שהממשלה לא תענה לנו שדווקא בתאגידים היה אפשר לעשות את התהליך הזה ולא ברשויות המקומיות.
<חיים ביבס: כן, עוד פעם, אז הם יספרו את הסיפור של למה 57 תאגידים ולא זה, זה סתם בלוף, בסוף כולנו יודעים שהתאגידים קמו כדי לייעל את הרשויות החלשות שלא שבאמת טיפלו.
<חיים ביבס: אף אחת מהרשויות האלה, הם לא איגדו אותן, וגם לא רוצים לאגד אותן, כי זה הפסדי.
<חיים ביבס: הם רוצים רק את הרשויות שהם מרוויחים.
<חיים ביבס: אז כל הסיפורים של האוצר, שישמרו לעצמם.
אורי מקלב: אנחנו כאן הובלנו תהליך של חקיקה על חיוב במכרזים, להגיש את זה בצורה מקוונת, ומשרד הפנים התנגד, מדוע?
אורי מקלב: הוא אומר שיש ערים רבות, יישובים רבים, שאין להם עוד מערכת מחשוב מינימלית שיכולים לקבל את המכרזים בצורה ממוחשבת.
<חיים ביבס: גם בנושא הזה אני יכול לעזור לך, אנחנו עכשיו עושים את המערכת, אנחנו מתחילים את המכרז הראשון, המקוון, ואני מקווה שאנחנו נהיה פורצי דרך ברמה של השלטון המקומי כדי להטמיע את זה לכלל הערים.
<חיים ביבס: המשמעות היא עוד דבר, בסוף, כאשר המערכת ממוחשבת, כל אחד יכול להסתכל, כל אחד יכול לראות וזה הדבר הכי טוב.
<חיים ביבס: זו שקיפות מלאה, כל אחד יכול לראות, מבלי לספר סיפורים שבוועדת מכרזים יושבים אנשים כאלה ואחרים.
<חיים ביבס: דווקא בנושא הזה אני אבקש, אחרי שיעשו את המהלך הראשון להביא את זה פה אליך, להציג את זה בדיון משותף עם כולם, אני חושב שזה אחד הדברים המרכזיים שחשוב לדחוף אותם ברמה הארצית.
אורי מקלב: אנחנו בהמשך נבקש מראשי יישובים או ראשי מועצות, שהם יספרו האם מודיעין זה אצלם רק שאיפה ויעד או שגם אצלם יש מציאות והיתכנות למציאות כזו.
אורי מקלב: אנחנו ביקשנו מהגב' ליאורה שכטר, לפני שאני אתן לחבר הכנסת לשעבר אופיר פינס, יושבת ראש פורום מערכות מידע בשלטון המקומי, מנהלת אגף מחשוב ומערכות מידע בעיריית תל אביב-יפו, להציג מצגת עם דברי הסבר.
אורי מקלב: המיקרופון לרשותך.
אורי מקלב: אבל כמובן, לכולם אני אומר, בקצרה.
<ליאורה שכטר: לי חשוב להבהיר פה שני נושאים.
<ליאורה שכטר: האחד, מה זה עיר חכמה ופה הייתי רוצה קצת לפרוץ את הגבולות הנורמטיביים של ההגדרה, ומה צריך לעשות ברמה הארצית בשביל ליישם עיר חכמה.
<ליאורה שכטר: כמו שנאמר, אני אדלג, יש הרבה מאוד הגדרות לעיר חכמה ולכן אני אקפוץ ישר למה שאנחנו הגדרנו בתור הגדרה.
<ליאורה שכטר: אז תל אביב-יפו מתבססת על מידע וטכנולוגיות מתקדמות, אבל גם על מעורבות תושביה ובעלי עניין נוספים.
<ליאורה שכטר: בעינינו התושבים זה הנכס האמיתי שאותו אנחנו רוצים למנף.
<ליאורה שכטר: ולשם מה?
<ליאורה שכטר: לשם שיפור היעילות התפעולית, ובזה דיברו רבות, לשם שיפור איכות החיים של התושבים, ועל זה אני אשמח להרחיב, ולשם שיפור הכלכלה המקומית, וגם פה אני ארצה להרחיב, ולהפוך את הסביבה לסביבה מקיימת.
<ליאורה שכטר: אם קצת ניגע, בשביל רק להדגים, אז החלק היותר ברור, לדעתי, זה שיפור היעילות התפעולית והיא נדונה פה הרבה.
<ליאורה שכטר: גם עלויות, חיסכון, אנרגיה, תשתית, ובעצם לשפר את תפקוד העירייה.
<ליאורה שכטר: הדוגמאות פה הן דוגמאות טריוויאליות.
<ליאורה שכטר: דיברו על הפחים, דיברו על התאורה, ברור גם רמת השירות היותר טובה, שאנחנו יודעים מראש על בעיה מסוימת ואנחנו מטפלים בה מראש וגם יש פה חיסכון בעלויות.
<ליאורה שכטר: לכן החלק הזה הוא יותר ברור.
<ליאורה שכטר: אז אני ארצה לעבור לחלק הבא.
<ליאורה שכטר: החלק הבא הוא החלק המעניין בעיניי וזה שיפור איכות החיים, להפוך את העיר לעיר לכל תושביה.
<ליאורה שכטר: פה יש כמה רמות.
<ליאורה שכטר: הרמה הראשונה זה להנגיש את השירותים המוניציפליים.
<ליאורה שכטר: זה בעצם לקחת את השירותים שאנחנו נותנים היום ורק להנגיש אותם.
<ליאורה שכטר: אז פה זה ברור, אפשר לשלם, זה למשל ארנונה, אבל יש הרבה מאוד תשלומים שהעירייה מספקת.
<ליאורה שכטר: מה עוד מעניין?
<ליאורה שכטר: מעניין אותנו לרשום לגן ילדים, לכיתה א', וכל הדוגמאות שאני מראה מעכשיו הן דוגמאות שכבר קיימות בעיר תל אביב, דוגמאות חיות.
<ליאורה שכטר: דובר על הנושא של הבנייה, אז היום דף זכויות בנייה ניתן און ליין באתר העירוני, בחינם, ללא כסף.
<ליאורה שכטר: נתקדם עוד צעד, כל ארכיון תיקי הבניין סרוק ונגיש לכולם מכל מקום.
<ליאורה שכטר: שוב, בחינם, כל מסמך ומסמך והחל מהשנה כל תהליך הרישוי הוא תהליך רישוי מקוון לחלוטין, כולל ההסתייגויות, כולל הערעורים, כולל ההתנגדויות, כולל הקש כשחסר מסמך וכו', הכול מקוון.
<ליאורה שכטר: ואם בכל זאת אתה רוצה להגיע לבניין העירייה, אז יש זימון תור מראש, שתדע מתי אתה מגיע וכו'.
אורי מקלב: גם דיוני הוועדה שקופים?
<ליאורה שכטר: לא, הדיונים נמצאים באתר האינטרנט.
אורי מקלב: חובה היום להקליט את הדיונים.
<ליאורה שכטר: זה לקחת את השירותים שקיימים היום ולהנגיש אותם.
<ליאורה שכטר: גם זה חלק שהוא ברור ולא מעט ערים התחילו בזה.
<אילנה בניש: אני מבקשת להשתמש במילה להעביר אותם למקוונים, כי נגישות זו מילה קצת רגישה פה עכשיו ויש לה השלכות.
<ליאורה שכטר: קיבלתי.
<ליאורה שכטר: אבל החלק שהוא פוטנציאל לשינוי יותר משמעותי זה לקדם שירותים חדשניים שמתאפשרים באמצעות שיתופי פעולה, או עם הממשלה, או עם חברות מסחריות וכו', להמציא משהו חדש, לתת לתושבים שירותים שהם שירותים חדשניים.
<ליאורה שכטר: אז אחד השירותים הטריוויאליים זה לפרוס תשתית, לפרוס wi fi במרחב הציבורי ופה יש לנו 80 מרחבים בכל המרחב הציבורי היותר משמעותי, שאנשים מבלים בו ועובדים בו.
אופיר פינס-פז: תגידי לנו, ליאורה, כמה זה עולה דבר כזה, לפרוס wi fi במרחב של תל אביב?
אופיר פינס-פז: כמה זה עולה לתל אביב?
אופיר פינס-פז: את יכולה להגיד?
<ליאורה שכטר: כמה זה עלה.
<חיים ביבס: כמה זה עולה, זה כל הזמן עולה.
<חיים ביבס: זה לא יכול לעלות פעם אחת, זה כל הזמן עולה.
<ליאורה שכטר: אני רוצה להגיד לכם שהשוק הזה הוא שוק תחרותי מאוד.
<ליאורה שכטר: עשינו מבנה מכרז שמראש מתחר גם על אחוזי התחזוקה, הגענו לרמת תחזוקה של בין 2% ל-3% מעלות המכרז עצמו.
<ליאורה שכטר: המכרז הפתיע אותנו בעלות שלו, אנחנו מדברים על סדר גודל של 5 מיליון שקלים.
<ליאורה שכטר: הגדרנו את המחיר מראש, ורק תיחרנו על כמות האתרים שנכנסים פנימה וזו הייתה העלות.
<ליאורה שכטר: כמות השימוש היא עצומה, אנחנו רואים בחודשי הקיץ 80% יוניק משתמשים בחודש, שגולשים ברשת, וזה לא רק תיירים, זה כל מי שנמצא.
<ליאורה שכטר: אבל, שוב, בעיניי זה שירות טריוויאלי, אני רוצה להתקדם לשירותים היותר מעניינים.
<ליאורה שכטר: יש לנו מועדון שהוא מועדון תושבים, שהמטרה שלו היא לתת מידע מוכוון אישית, לתת הטבות, בשביל להוזיל את יוקר המחיה בעיר, ולתת שירותים דיגיטליים מתקדמים, הוא נקרא מועדון דיגיטל.
<ליאורה שכטר: וכשאנשים נרשמים, אני רק אסביר איך זה עובד, הם אומרים מה הם תחומי העניין שלהם, גיל, איפה הם גרים, נותנים טלפון ומייל ואנחנו משתמשים בהם רק לטובת הצרכים של המועדון, ומה שאנחנו עושים, אנחנו משתמשים בזה בשביל להעביר להם מסרים שהם מותאמים אישית, בין אם מוניציפליים קלאסיים, התפוצץ צינור מים בבית של התושב, אנחנו שולחים לו אס.
<ליאורה שכטר: אמ.
<ליאורה שכטר: אס, אומרים 'התפוצץ צינור מים, דע, אנחנו מתקנים, ייקח כך וכך שעות', ובין אם שירותים לא טריוויאליים.
<ליאורה שכטר: למשל עשינו 'הדקה ה-90', מכל התיאטראות בעיר, אנחנו לוקחים הצגה, כיסאות שלא מנוצלים ומציעים אותם ביום חמישי בערב בהנחה מאוד ניכרת לתושבים שציינו שהם רוצים תרבות.
<ליאורה שכטר: זאת אומרת אנחנו מספקים שירותים, עוזרים להם לצרוך תרבות בעלות מאוד מאוד מוזלת, יצרנו פה win win גם לעירייה, שנותנת שירותים מפתיעים, גם לתושבים וגם לתיאטראות.
<ליאורה שכטר: וזה מה שאני מתכוונת בעיקר בנושא של לאיפה נכון להתקדם בעיר חכמה, מנושא של שיתוף ציבור, מידע שהוא מוכוון אישית, אפילו סתם, להורים, מתי הזיקוקין ביום העצמאות, באיזה מקום, באיזה שעה, רק תבואו, ועד כל מיני פעילויות שהן חינם לתושבים, יוגה על הגג, קבוצות ריצה, סיורים בשכונה שלך, בוא תלמד מה השכונה שלך עושה.
<ליאורה שכטר: אותו דבר באפליקציה העירונית שמחצינה תרבות, ספורט, גם נותנת היבטים של תחבורה, איפה יש לנו אופניים פנויים, האם החניון של אחוזת חוף פנוי כרגע או לא, כי אנחנו חושבים על התושבים.
אורי מקלב: יש לכם עוד יעדים או שאתם מרגישים שאתם מכסים את הכול?
<ליאורה שכטר: אנחנו רק מגרדים את ההתחלה ופה חשוב לי להדגים, יש לנו חזון של עיר חכמה בתחבורה, שבוצע כאן עם מיטל ואני אדגים.
<ליאורה שכטר: אחד הדברים שמשמעותיים זה גודש התנועה בעיר ואנחנו אומרים שאנחנו צריכים לעזור לטפל בגודש, איך אנחנו עושים את זה?
<ליאורה שכטר: למשל לוקחים עוד בן אדם ומכניסים אותו לרכב.
<ליאורה שכטר: לא עם מקדם מילוי של 1.09, אלא שני אנשים ייכנסו לרכב ויש אפליקציות שעושות את זה היום.
<ליאורה שכטר: איך אנחנו ממנפים אותם כדי שיצליחו בעיר שלנו.
<ליאורה שכטר: אותו דבר חניות פרטיות, איך אנחנו עוזרים למצוא חניה בכחול לבן ואנחנו מתכננים להוציא RFI עם שדה ניסויים לדבר הזה.
<ליאורה שכטר: ועוד ועוד.
<ליאורה שכטר: אחד הנושאים המהותיים מבחינתי בעיר חכמה זה שיתוף ציבור.
<ליאורה שכטר: הציבור, דעתו חשובה, הוא יודע לפעמים דברים הרבה יותר טוב מאיתנו ונכון לשמוע אותו ולהתחשב בדעתו.
<ליאורה שכטר: אני אתן דוגמה הכי קלאסית, אנחנו לוקחים ומשפצים שכונות.
<ליאורה שכטר: כל פעם שאנחנו עושים את זה אנחנו פונים לתושבי אותה שכונה ושואלים מה הם רוצים שיקרה בשכונה שלהם.
<ליאורה שכטר: הרי מי יודע הכי טוב מה נכון שיקרה בשכונה אם לא תושבי השכונה?
<ליאורה שכטר: למה לא לנצל, להשתמש בידע, בצרכים שלהם, כדי לתת להם שירות יותר טוב.
<ליאורה שכטר: אותו דבר יש לנו פעילות מאוד ענפה ללימוד מתוקשב בבתי הספר.
<ליאורה שכטר: ואני רוצה להתייחס לנושא של הסטרט-אפים כי אחת המטרות מבחינתנו היא עידוד הכלכלה המקומית.
<ליאורה שכטר: לנו במדינה יש נכס, שזה ה- start up nation שלנו ולכן אנחנו רוצים שאת השירותים העירוניים, לא רק העירייה תיתן, אלא אנחנו נעזור לסטרט אפ לתת גם שירותים מוניציפליים וגם לחברות המסחריות, ויש לנו מודל שתומך בדבר הזה.
<ליאורה שכטר: כשהלכנו ומיפינו מה הסטרט אפ צריך מאיתנו, מה אנחנו יכולים לעזור לו כדי שהוא יוכל לפתח שירותים עבור התושבים, נפגשים איתם, יש לנו ועדה, רואים איזה צרכים יש להם ולפי זה אנחנו מסייעים להם.
<ליאורה שכטר: זה מה שיש לנו היום בתל אביב.
<ליאורה שכטר: אני לא אתעכב, אבל הרעיון שלנו זה ליצור עיר חכמה בכל אחד ואחד בתחומי העיסוק העירוניים, להיעזר בסטרט-אפים ובשוק החופשי בשביל לתת שירותים יותר טובים לתושבים.
אורי מקלב: יש לכם גם שילוב עם אנשים מחוץ לתל אביב, או עם ערים?
אורי מקלב: את רואה גם בזה יעד, שיתוף פעולה עם ערים באזור גוש דן, ערי הלוויין, אם יש בזה גם ניסיון או יעד בעניין הזה?
<ליאורה שכטר: אני אקח את זה ואקח את זה גם לרמת הממשלה ואני אסגור בזה.
<ליאורה שכטר: קודם כל אנחנו, בפורום המנמ"רים של הרשויות המקומיות, מתכנסים ומשתפים מידע האחד עם השני.
<ליאורה שכטר: יש לנו תכניות לשתף את המידע גם ברמה הרבה יותר גבוהה, על ידי אפילו אולי שימוש במכרזים משותפים וכו', בשביל לקדם דברים ביחד, עם הרבה מאוד פתיחות, אבל אני רוצה להגיד משהו על הרמה של הממשלה.
<ליאורה שכטר: אני מסכימה שהקידום המשמעותי של תחום הערים החכמות יכול להיווצר - - -
אורי מקלב: משרד התחבורה יכול להתחיל מהקצה, זה לא בסוף.
<ליאורה שכטר: רוב האחריות הרי נמצאת במשרד הממשלתי בהגדרה.
אורי מקלב: אני אומר גם עם הערים.
אורי מקלב: למשל נושא התחבורה, יכול בשיתוף פעולה, הוא לא צריך להיות כשמגיעים ליעד, הוא יכול להיות גם בתחילת היעד, זה גם יכול להיות הרבה יותר מועיל כשיש את זה.
אורי מקלב: אבל אם תתני את משפט הסיכום שלך, מה את מצפה מהממשלה?
אורי מקלב: זה באמת נושא חשוב לנו מאוד.
<ליאורה שכטר: אז בעיניי הנושא הזה, חוץ ממספר ערים אולי יותר איתנות ויותר גדולות, הקידום המשמעותי של הערים בישראל יכול להיות רק באמצעות חסות ממשלתית ובעיניי זה שני תחומים עיקריים.
<ליאורה שכטר: תבינו, זה עולם של הזדמנויות, שלא תמיד הוא עולה כסף.
<ליאורה שכטר: סטרט אפ שנמצא ונותן מענה מסוים, לא עולה כסף, אבל צריך קודם כל שינוי סטייט אוף מיינד, מהרמה הכי גבוהה, מראש העיר, ועד רמת מנמ"ר ואנשים שעובדים בתוך העירייה.
<ליאורה שכטר: ואחד, מה שהייתי מצפה, זה לעזור בהכשרות לשנות את הסטייט אוף מיינד הזה, ושתיים, אחרי שעשינו את השינוי, בעצם לתמוך, להקצות משאבים ברמה הממשלתית.
<ליאורה שכטר: אני מסכימה, זו משימה לאומית, זה תחום שיכול להוות מקפצה, גם חברתית וגם כלכלית, למדינת ישראל ואני חושבת שזה תחום שנכון שיהיה לו מעקב ותמיכה גם שלך וגם של ועדת המדע כאן.
אורי מקלב: רק גירית אותנו.
אורי מקלב: אני אומר שבאמת מה שידוע, מה שאת אמרת, שהדברים האלה הם רק על קצה המזלג, אנחנו רק התחלנו עם הדברים והם רחבים מני ים.
אורי מקלב: אני לא אהיה הוגן אם אני לא אגיד שבפני הוועדה בהזדמנות, לפני כשנה, הוצג אגף הרווחה של עיריית תל אביב, הם היו כאן בכנסת והם הציגו בפני ועדת המדע את העבודה הממוחשבת שלהם והיום גם מסונכרנת עם כל המחלקות העירוניות הפזורות בכל מקום.
אורי מקלב: ולראות, לא רק בדברים הראוותניים שאנחנו רואים היום, במקום חניה ובתרבות, בדברים שרואים, פיצוץ מים, אלא בדברים שהם אולי נחשבים אצלנו ברובד התחתון, בנושא כמו רווחה, מתן שירות של עובדים סוציאליים, כמה זה מייעל וכמה זה מתגבר ומחזק את הנושא המקצועי, שמתחלפים ושיש רצף ושיודעים בדיוק בזמן הנכון.
אורי מקלב: אני אומר את זה לממשלה, שזה לא רק בנושאים שאולי הציבור מכיר אותם, גם בעבודה השוטפת, העירונית, ששם אנחנו גם מצפים שייתנו את השירות ואת המענה המקצועי ביותר, יש הרבה תועלת והרבה מה לעשות בנושא הזה של המחשוב, על כל המשתמע מכך.
אורי מקלב: לא רק מחשוב מחשוב, אלא הרבה יותר מכך, באפקט הרחב של העניין ובסנכרון של הדברים ובאמת לתת את המענים, לדרוש גם פעילות ממי שנותנים את השירות, לשתף עם זה פעולה ולמקסם את העניין.
אורי מקלב: חבר הכנסת לשעבר, אופיר פינס-פז.
אורי מקלב: אתה היום משמש כראש המכון לשלטון מקומי באוניברסיטת תל אביב.
אורי מקלב: אז גם עצם התפקיד הוא חשוב מאוד וגם זה שמכבדים חברי כנסת לשעבר, לא רק בגלל שאנחנו מעריכים מי שהשקיע, אנחנו רוצים שבסוף גם יעשו איתנו את זה.
אופיר פינס-פז: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה על ההזמנה.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר שלפני דיון על עיר חכמה אנחנו צריכים לזכור שאנחנו חיים בעולם חכם והכול הרי תולדה של הדבר הזה.
אופיר פינס-פז: עולם חכם ועולם חדשני ועולם טכנולוגי שמאפשר היום עוד הזדמנויות בתחום המידע.
אופיר פינס-פז: בעצם אנחנו חיים בתקופה של מהפכת מידע ומרגע שאנחנו חיים בעולם הזה כמובן שיש לזה השלכות על כל אורח החיים שלנו.
אופיר פינס-פז: בעניין הזה, אדוני היושב ראש, אני חושב שדווקא השלטון המקומי, אפילו הישראלי, לפעמים מתקדם יותר מהשלטון המרכזי.
אופיר פינס-פז: אני יכול לספר לכם, סטודנטים שלי, יש גם סטודנטים מהביטוח הלאומי, רק בשנה שעברה סטודנטים שלי מהביטוח הלאומי הפכו את השירותים בביטוח הלאומי למקוונים.
אופיר פינס-פז: רק בשנה שעברה.
אופיר פינס-פז: אני אומר לכם שבשלטון המקומי הישראלי הרבה עיריות עברו את השלב הזה לפני כבר די הרבה שנים, את השלב הבסיסי הזה, אני לא מדבר על שלבים יותר מתקדמים.