GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: משרד התחבורה הוא הנושא המרכזי אצלנו בדיון.
<דרור גנון: תודה רבה.
אורי מקלב: זיו מאור, בבקשה.
<זיו מאור: אני אעלה טיפה מעל הרובד הפרקטי מעט לרוב העקרוני.
<זיו מאור: נמצאים בדיונים האלה, ובצדק, נהגי המוניות שמציגים בצורה רהוטה בדרך כלל את האינטרס שלהם, יש אינטרס אחר שנפקד מפה וזה האינטרס של הציבור הרחב, הבלתי מאוגד, הבלתי מיוצג.
<זיו מאור: אני קניתי רכב בהרבה מאוד כסף, שילמתי עליו גם הרבה מאוד מס, הרכב הזה הוא הקניין שלי, כדי שהמדינה תוכל להגביל את הזכות שלי להשתמש בקניין שלי באופן שמייצר - - - הכנסה צריכים להתקיים תנאים מסוימים והם אפילו לא קרובים להתקיים בתחום של התחבורה הציבורית.
<זיו מאור: הזכות שלי להשתמש ברכב שלי, לייצר ממנו פרנסה, להשכיר את השימוש בו, להשכיר את השעות שלי כנהג, כמי שנוסע, היא זכות שמעוגנת בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, זו הזכות הקניינית שלי ואנחנו לא רואים שהסיבות להגבלה במסגרת פסקאות ההגבלה של חוק היסוד מתקיימות בסוגיה הזו.
<זיו מאור: ההצדקה היחידה לרגולציה כלשהי בתחום ההיסעים היא כדי להגן על הגילדה של נהגי המוניות.
<זיו מאור: זה עניין לגיטימי, זה עניין שהוא מקובל בדמוקרטיות, שיש קבוצות שמתאגדות, קבוצות חזקות שמשפיעות על הפרלמנט, אבל הפרלמנט הזה חייב לראות לנגד עיניו גם את האינטרס המנוגד והוא החופש של אדם להשתמש בקניינו כרצונו.
<זיו מאור: הטיעון הביטחוני שעולה כאן מפעם לפעם זה טיעון שכל עוד קיימים טרמפים בעולם הזה וכל עוד הם חוקיים מוכיח את עצמו כלא רלוונטי.
<זיו מאור: אסונות קורים בטרמפים, אסונות קורים, כמו שאנחנו יודעים, גם במוניות, אנשים יודעים להתגונן בעצמם.
<זיו מאור: התחבורה הציבורית יכולה, כפי שנאמר, ואני לא אחזור על זה, לתת מענה לסוגיה הביטחונית.
<זיו מאור: אני חייב לומר שאנחנו גם יותר ליברלים בנושא הזה מהעמדה של אובר עצמם.
<זיו מאור: הרגולציות שאובר מציעים, להעביר נהגים שירצו להשתמש באפליקציה שלהם דרך משרד התחבורה, זה לא מקובל עלינו, שאובר יעשו את הרגולציה בעצמם, אם הם מעוניינים, ושהצרכן יבחר אם הוא רוצה לצרוך את השירות מנהג שקיבל בביטחון ציון כזה ובניקיון הרכב ציון כזה ובטיחות ציון כזה.
<זיו מאור: אין כל צורך למעורבות ממשלתית בנושא הזה.
<זיו מאור: נקודה אחרונה שאני אתייחס אליה, אשר לאותן 240,000 שקלים ששילמו בעלי הכובעים כדי לקבל את הזכות להסיע אנשים ולהפעיל מוניות, הזכות הזו, בואו לא נטעה, מה שהם רכשו, הטובין שהם קיבלו מהמדינה, זה החירות שאני לא מקבל לעשות את אותו דבר.
<זיו מאור: כלומר מה שהם רכשו זה את היכולת לעשות משהו שממני, כאזרח שלא מחזיק בזכות הזו, נמנע.
<זיו מאור: זה העניין, זה כל הדבר שישנו.
<זיו מאור: המדינה לקחה זכות שבאופן טבעי ועקרוני שייכת לי כאזרח והעבירה אותה למישהו אחר תמורת תשלום.
<זיו מאור: עצם המוסד הזה של הסחר בכובעים הוא בלתי מוסרי, הוא סותר עקרונות ליברליים בסיסיים מאוד וצריך לצאת נגדו.
<זיו מאור: אלה האינטרסים שמונחים על השולחן.
<זיו מאור: מצד אחד נהגי המוניות, שזכותם להתפרנס שקולה כנגד זכותי ומצד שני הציבור הרחב, שרוצה להשתמש בקניינו כרצונו ואני מבקש מהוועדה להימנע מלתמוך בכל מהלך שמגביר את הרגולציה באופן שמגביל את החירויות של האזרחים.
אורי מקלב: תודה, זיו.
אורי מקלב: לגבי המוניות, אני לא נכנס לזה, אבל אני מדבר איתך, באופן כללי התפיסה הזאת היא תפיסה שהיא לא כל כך מציאותית.
אורי מקלב: אני גם רוצה להתחבר, שכל בן אדם יכול לעשות מה שהוא רוצה עם הרכוש שלו, אבל אנחנו מגבילים מי יכול לגדל תרנגולות וכמה ביצים מטילים.
<זיו מאור: ואנחנו עושים זאת לא כדי להגן על הציבור.
אורי מקלב: עזוב רגע את המוניות - - -
<זיו מאור: אני אומר, עושים את זה לא כדי להגן על הציבור, אנחנו עושים את זה כדי להגן על גילדות.
<זיו מאור: השאלה שאנחנו מתערבים בשאלה כמה תרנגולות מותר ללולן לגדל - - -
אורי מקלב: אבל אתה לא יכול שלכולם יהיו משקים, שכל אחד ייתן - - -
<זיו מאור: בוודאי שאני יכול.
<זיו מאור: היושב ראש אומר שזה לא ריאלי - - -
אורי מקלב: יש תפיסה כזאת ויש תפיסה כזאת, אבל בסופו של דבר זה אומר שאף אחד לא מרוויח.
אורי מקלב: היום האוצר באמת עושה חלק מהרפורמות בתפיסה הזאת, שבתנאי השוק לא יעשו את זה, למה לא יעשו?
אורי מקלב: לא ישתלם לו.
<זיו מאור: המגמה היא להכיר בכך שהרגולציות האלה שלאורך שנים הכבידו על המשק הישראלי הן מיותרות ומכבידות בסופו של דבר.
<זיו מאור: כעת אנחנו יושבים על המדוכה לגבי הסוגיה של התחבורה ואנחנו רואים שגם כאן יש רגולציות שמכבידות בדיוק כמו בנושא הלול ובדיוק כמו בהרבה מאוד נושאים אחרים ואנחנו מבקשים מהכנסת להתקדם בכיוון שהמציאות הולכת אליו, שהכלכלה הולכת אליו, ולהסיר את המשקולת הזו מעל המשק.
אורי מקלב: תודה, דברים חשובים.
אורי מקלב: עורכת דין מיכל שיק, בבקשה.
<מיכל שיק: אהלן.
<מיכל שיק: אני יועצת משפטית של עמותת נגישות ישראל, אני לא מצויה בתחבורה שיתופית וזה נושא מרתק ומעניין ואני שמחה להיות כאן.
<מיכל שיק: אני שואלת שאלה, אני לא מצויה בהצעת החוק של חבר הכנסת אוחנה, שאלתי היא האם נלקחו בחשבון לא רק היבטי בטיחות, היבטי נגישות.
<מיכל שיק: מוניות היום, יש מוניות נגישות, יש להם תמריצים שנתן להם המחוקק, הם מקבלים הנחות מאוד משמעותיות באגרות שהם משלמים כדי שמוניות יהיו נגישות.
<מיכל שיק: אם זה טוב, אם זה רע, זה כבר משהו אחר, אם צריך להתקדם עם זה, אין ספק, אבל אנשים עם מוגבלות משתמשים בתחבורה ציבורית וגם להם צריך שתהיה הזכות להשתמש בזה בעלות מופחתת.
<מיכל שיק: שאלתי אם הייתה התייחסות לזה.
אורי מקלב: את מעלה נושא חשוב מאוד.
אורי מקלב: אני לא יודע, בעיני רוחי נראה לי שגם התחבורה השיתופית יכולה לתת מענה בנושא הזה.
אורי מקלב: רכב שמתאים להסעת נכים יכול להיות חלק ממערך של תחבורה שיתופית.
<קריאה: ויכול להיות שרכב נכה, שעולה מאוד ביוקר, יכול לעבוד יותר ולהיות יותר שימושי.
<קריאה: אותו כסף שהולך לאוטובוס יכול ללכת לנכה.
אורי מקלב: לפי הנכים שאני הכרתי, הם ישמחו מאוד להיות שותפים בעניין הזה.
אורי מקלב: תהיה להם פרנסה.
אורי מקלב: דווקא אצל הנכים הרכב הוא כורח המציאות, שהוא מוכרח אותו ולא תמיד יש לו את היכולת להחזיק אותו.
אורי מקלב: זה יכול להקל עליו בעניין הזה.
<מיכל שיק: יש אנשים עם מוגבלות שאין להם רכבים, הם משתמשים בתחבורה ציבורית.
<קריאה: אנשים עם מוגבלות שיש להם רכבים מותאמים.
<מיכל שיק: ויש מוניות שהן מותאמות.
אורי מקלב: נכון, אבל - - -
<קריאה: לכן יצאו עכשיו למעלה מ-500 מוניות ב - - -
<יוני גריפמן: זה רק יגביר את ההיצע הקיים.
אורי מקלב: את העלית נושא, אני מניח שיש לזה תשובה גם ב - - -
<יוני גריפמן: גם בתוך האפליקציה, במקומות שיש בהם צורך, יש WAV, זה Wheelchair Accessible Vehicle, שמזמינים אותם ספציפית בשביל אנשים עם נגישות.
<יוני גריפמן: כל האפליקציה מותאמת לעיוורים, אפליקציה מדברת אם את צריכה, ויש עכשיו נהגים שהם כבדי שמיעה ולכן הנוסע, כשהוא מזמין את הנסיעה הוא מקבל הודעה בפוש שהנהג הוא כבד שמיעה ולכן שיזין את היעד באפליקציה, כי הוא לא יוכל לשמוע אותו.
<יוני גריפמן: כל הדבר הזה משפר משמעותית את הגישה לא רק לאוכלוסיות מוחלשות ומקומות לא נגישים, אלא גם ספציפית בנושא של נגישות בכל ההיבטים, ואני אשמח להרחיב אחר כך ולהסביר טיפה יותר.
<יהודה בר אור: אדוני, אני לא רוצה להתפרץ, אבל - - -
אורי מקלב: הוא לא התפרץ.
<יהודה בר אור: הוא התפרץ.
אורי מקלב: הוא לא התפרץ, אני נתתי לו את רשות הדיבור.
<יהודה בר אור: אז אני מבקש רשות דיבור.
אורי מקלב: אני אתן לך עוד מעט.
אורי מקלב: שי שדה, בבקשה.
<שי שדה: שלום.
<שי שדה: קודם כל תודה על ההזמנה ואני יושב ומקשיב לדיון והוא דיון באמת מרתק, אבל היו כמה הערות ביניים שנזרקו פה וזה, לדעתי, הבסיס של הדיון.
<שי שדה: כמו שאמרו פה מקודם, טרמפים זה דבר שהוא קיים עשרות שנים ונסיעות שיתופיות זה משהו שקיים גם עשרות שנים, אז נכון שהטכנולוגיה היום מאפשרת לשני זרים גמורים לגמרי לנסוע ביחד, אבל קודם לכן יכולת לנסוע - - - כסטודנטים וגם אנחנו היינו נוסעים ביחד לאוניברסיטה וחולקים בינינו את הדלק, כלומר זה משהו שקיים כבר שנים.
<שי שדה: העניין הוא, ועכשיו אני מדבר מהפן הביטוחי, הרי כל הנושא שהופך את הדבר הזה, והיו פה הערות ביניים, ללא חוקי, זה ההגדרה של מה היא נסיעה בשכר ונסיעה בשכר היום מוגדרת בחוק שיש לה הגדרה שהיא בעייתית לנושא הנסיעות השיתופיות.
<שי שדה: יש עשרות פסקי דין בעניין הזה וגם הלכות של בית המשפט העליון, וברגע שאנחנו רואים שיש הרבה מאוד פסקי דין והרבה מאוד הלכות של בית המשפט העליון זה רק אומר שהתחום הזה הוא תחום אפור וצריך להסדיר אותו בחקיקה.
<שי שדה: החקיקה יכולה להיות חקיקה די מהירה, כי הנתונים היבשים כבר קיימים, רק צריך להרחיב את היריעה להגדרה הזו.
<שי שדה: ברגע שזה יקרה בעצם החסמים שנמצאים היום בשוק ייפתחו במהירות.
<שי שדה: אם אנחנו נגדיר מה היא נסיעה בשכר ואם אני נוסע עם השכן שלי בבוקר לעבודה ויום אחד אני משלם את הדלק ויום אחד הוא משלם את הדלק, זה לא נסיעה בשכר, זה פותח את כל החסמים שגורמים לדבר הזה להיתקע.
<שי שדה: הפרויקט של וייז וגוגל הוא דבר מבורך, רק צריך שהוא יהפוך להיות, אני לא יודע אם יש פה נציג של איגוד חברות הביטוח או משרד האוצר, אבל זה המקום להרים את הכפפה ולהפוך את זה לדבר שהוא נגיש, להגדיר מה היא נסיעה בשכר בצורה הרבה יותר ברורה כדי לא להיות נהגי מוניות חאפרים חלילה, אבל מצד שני שאנשים יוכלו לשתף את הנסיעות שלהם אחד עם השני.
אורי מקלב: אתה מייצג את לשכת סוכני הביטוח, לא?
<שי שדה: אני מייצג את לשכת סוכני הביטוח.
<שי שדה: שאלתי אם איגוד חברות הביטוח נמצא כאן.
<שי שדה: אנחנו בלשכת סוכני הביטוח העברנו - - -
אורי מקלב: חברות הביטוח מעוניינות בנסיעה השיתופית?
אורי מקלב: בתחבורה שיתופית?
<שי שדה: אני לא יודע אם יש פה נציג שלהם, אני יכול להגיד שממה שאנחנו העברנו לחברות הביטוח, כרגע הם יושבים על הגדר, אין הנחיה חד משמעית.
<שי שדה: אני חושב שהם מחכים להחלטה רגולטורית.
אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על מה שמפריע לאובר ודברים כאלה להיות רשמיים, זה לא מוסדר, אבל ממה החשש?
אורי מקלב: שמס ההכנסה יגיד שעשית - - - אם יש למישהו חשש להיות שותף בעניין הזה, לפי דעתי זה רק הנושא הביטוחי.
אורי מקלב: אם אני עכשיו כאזרח רגיל, אני לא עכשיו בתפקיד, אם הייתי נכנס לעניין הזה או לא נכנס לזה, הבדיקה שלי הייתה אם אני מבוטח או לא מבוטח כשאני עושה את זה.
אורי מקלב: זה הרבה יותר מלהשתתף בדלק.
<שי שדה: זו פוליסת ביטוח שונה של הסעת נוסעים בשכר.
<שי שדה: לכל הנסיעות השיתופיות יש פוליסה ייעודית של הסעת נוסעים בשכר, דומה לפוליסה שיש לנהגי מוניות של הסעת נוסעים בשכר.
<יהודה בר אור: ברגע הזה זה לא קיים בארץ ולא חוקי.
אורי מקלב: מי אמר שזה קיים?
<שי שדה: אף אחד לא אמר שזה קיים.
<יהודה בר אור: אתה מנסה כל הזמן להטעות את האנשים.
אורי מקלב: אני רק אמרתי שיש אינטרס מובהק לחברות הביטוח לבטח את זה.
<מיטל להבי: ברשות היושב ראש, אם מותר להגיש משפט על הביטוחים.
<מיטל להבי: לדעתי הם יעשו הרבה כסף מהביטוחים האלה, כבר היום אם מישהו מחזיק רכב שיתופי, כמוני למשל, ברכב שלי שותפים כל מי שרוצה לנהוג עליו, מגיל 18 ומעלה, עולה לי ביטוח פי שניים וחצי מביטוח רגיל, רק בגלל שאני מוכנה שברכב שלי ייסע גם הבן שלי וגם העובד שלי וגם השכנה שלי.
<מיטל להבי: אז מדינת ישראל לא בנויה לעודד שותפות, להיפך, היא מטילה כל מה שאפשר להטיל על מי שמוכן לשתף משהו משלו.
<שי שדה: אבל את מדברת על ביטוח שאנשים אחרים ינהגו ברכב.
<מיטל להבי: נכון.
<שי שדה: אני לא מדבר על זה, זה יכול להיות ביטוח לנהג אחד, פשוט הוא לוקח איתו - - -
אורי מקלב: אבל השאלה למה באמת זה עולה יותר.
<קריאה: צריך לתפור פוליסות.
<שי שדה: לא צריך לתפור, הפוליסות האלה קיימות, צריך לשנות הגדרה - - -
<מיטל להבי: במקום לעודד אותי, שאני נותנת ברכב אחד - - -
אורי מקלב: למה באמת הביטוח של המוניות יותר יקר?
אורי מקלב: בגלל שיותר נוסעים, או בגלל הקילומטרז' שהם נוסעים?
<יהודה בר אור: בגלל הסכנה, שאתה נמצא על הכביש כל כך הרבה.
אורי מקלב: אז אם נניח היו עושים ביטוח לפי השעות שהוא נמצא על הכביש?
אורי מקלב: יש מדדים היום, הייתה מחשבה היום שהביטוח שלך ישולם לפי השעות שאתה נמצא על הכביש.
<קריאה: איך תמדוד את זה?
אורי מקלב: או לפי ימים.
יעל כהן-פארן: הכול עם האפליקציות, אתה יודע לאן אתה הולך, כמה צעדים אתה עושה ביום.
<קריאה: ואת רוצה לפרסם את זה לחברת הביטוח?
יעל כהן-פארן: צריך למצוא את הדרך שהמידע הזה יעבור.
<קריאה: צריך פוליסה שמתאימה לנהגים - - -
אורי מקלב: יש היום סוג של מכשיר שאומר לך את סוג הנסיעה שלך, נותנים לך 10% הנחה בביטוח אם אתה משלב סוג מכשיר שבודק את הנסיעה שלך, נסיעה כחוק.
<קריאה: קופסה שחורה.
אורי מקלב: סוג של קופסה שחורה.
<קריאה: השאלה כמה זה נכנס בפועל, אני לא יודע להגיד.
<שי שדה: יש מוצר כזה של חברה אחת בשוק, הוא נקרא סייף דרייב, שבאמת יש איזה שהוא אלגוריתם שמחשב את אופן הנסיעה שלך ובעצם פרמיית הביטוח שלך משתכללת במהלך השנה.
<שי שדה: אבל זו טכנולוגיה שמשלבים אותה בתוך הביטוח, אני מדבר על פוליסות שקיימות.
<שי שדה: לא צריך להמציא פוליסה חדשה, הפוליסות שיש היום מתאימות, רק צריך לשנות הגדרה אחת ספציפית.
אורי מקלב: אז קודם כל צריך להכניס הגדרה ואנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהשותפות שאנחנו עושים במקום העבודה או באוניברסיטה, זה לא משנה את ההגדרה, אין ספק שהנסיעה השיתופית כן משנה את ההגדרה.
אורי מקלב: אפשר לעשות את זה, רק צריך באמת אדם - - - מי שייכנס לזה, זה חקל מהביטוח, הביטוח הוא חלק מתוך האפשרות כשההתחשבנות בין הביטוח לבין הנהג, זה כרגע לא מעניין אותנו איך הם עושים את זה, אם עושים את זה לפי קילומטר, לפי נסיעה, יותר זול ממונית.
אורי מקלב: זה ממש לא מעניין אותנו, החלק הזה, אבל ברור דבר אחד, שצריכה להיות נסיעה מבוטחת ולא משהו שהוא בתחום האפור.
יעל כהן-פארן: אני לא יודעת אם מה שאני הולכת להגיד עכשיו עלה כבר ואני מצטערת שלא הייתי בכל הדיון, הייתה לי ועדה אחרת.
יעל כהן-פארן: אני באה מההסתכלות של ההשלכות של התחבורה השיתופית על נושא הסביבה, הפחתת פליטות גזי חממה, הפחתת פליטת מזהמים, צמצום השימוש ברכב פרטי, חברים.
יעל כהן-פארן: זאת צריכה להיות מטרה שהתחבורה השיתופית יכולה לתרום לה הרבה מאוד, גם לצמצום הנסיעות, כי ברגע שלבן אדם יש פחות תמריץ לקנות רכב פרטי, כי מה לעשות, רכב פרטי הוא יקר, אחזקתו יקרה, הדלק יקר, היום האלטרנטיבות טעונות שיפור, בוא נאמר, והנושא של התחבורה הציבורית יכול לתת לזה בוסט מאוד רציני ודחיפה לאנשים שפחות יצטרכו לקנות רכב פרטי וייסעו קצת פחות.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שהעמידה של נהגי המוניות מנגד וניסיון לעצור זה משול לעובדי בזק שהיו מתנגדים להוצאתם של הטלפונים.
יעל כהן-פארן: הטכנולוגיה מתקדמת, אנחנו צריכים להכיר בזה, העולם משתנה ואתם צריכים למצוא את דרככם בתוך העולם המשתנה הזה.
יעל כהן-פארן: ואני מלאת כבוד, צריך למצוא את הדרך שבה אתם לא תיפגעו, ואני בטוחה שהיא אפשרית, אבל בסופו של דבר העולם משתנה.
יעל כהן-פארן: אז אם תעמדו רק נגד ותגידו לא לא לא, בסוף הקיר הזה ייפול עליכם.
יעל כהן-פארן: אתם רוצים לפרוץ את הקיר הזה ביחד?
יעל כהן-פארן: עם מי שמקדם תחבורה שיתופית לטובת כולם.
יעל כהן-פארן: אם אנשים ישתמשו יותר בתחבורה שיתופית, יהיה להם פחות רכבים פרטיים, הם ישתמשו גם יותר במוניות.
יעל כהן-פארן: האיזון בין שעות שבהן אנשים מהווים נהגים בתחבורה שיתופית לשעות אחרות שבהן המוניות נותנות את המענה לתחבורה פרטית ספיישל יתאזן ובואו נחשוב על זה ביחד.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שאין מקום בעולם שלנו, ב-2016, כשהטכנולוגיה מאפשרת כל כך הרבה דברים, וזה שנאמר שווייז ומוב-איט זה לא חוקי היום וכל ה-carpool המשותף, הכול לא חוקי.
יעל כהן-פארן: בטח לא חוקי, בואו נשאיר את הכול פרוץ ואתם תראו מהר מאוד איך האנרכיה משתלטת.
יעל כהן-פארן: אז צריך לעשות רגולציה וצריך לקבל את הדברים האלה כי לשם אנחנו צריכים ללכת.
יעל כהן-פארן: אלה הטכנולוגיות החדשות שמאפשרות לנו ללכת לכיוון של תחבורה טובה יותר.
יעל כהן-פארן: ופה אני מסתכלת על האינטרס הציבורי הרחב.
יעל כהן-פארן: אמר פה קודם חבר פורום קהלת שאנחנו מסכימים על האינטרס הציבורי הרחב והוא מסתכל על האינטרס הצר של בעל מכונית, אני מסתכלת על האינטרס הציבורי הרחב, שיהיו יותר אפשרויות לנסיעה שהן לא רק ברכב פרטי ושהן ישפרו את איכות האוויר ואת איכות החיים של כולנו.
אורי מקלב: רק לצורך התיקון, אני מבין שהדובר מטעם קהלת היה אליאסף קלר ולא מה שאני אמרתי, ולא זיו מאור.
<אליסף קלר: אני אליסף קלר, אני הנציג של פורום קהלת, זיו מאור הוא פה מטעם האגודה לזכות הציבור לדעת.
<אליסף קלר: הוא עבד בעבר בפורום קהלת והייתה אי הבנה.
<בועז ארד: בועז ארד, מהתנועה הליברלית.
אורי מקלב: טוב, אני אתן לך בסוף.
<אליסף קלר: תודה.
<אליסף קלר: שמי אליסף קלר, אני חוקר בפורום קהלת, זה מכון מחקר שאחד היעדים שלו זה קידום מדיניות של שוק חופשי.
<אליסף קלר: אנחנו עורכים היום מחקר על כלכלה שיתופית, זה מחקר יותר גדול שחלק ממנו עוסק בתחבורה שיתופית.
<אליסף קלר: רציתי להגיד שכשאנחנו מדברים על כלכלה שיתופית אז זה נשמע לחלקנו משהו שהוא קצת חדש וקשה להתמודד איתו והקונספט הוא קצת שונה, וזה כמובן מובן, ומצד שני צריך להבין שהטכנולוגיה היא בצורה משמעותית כאן מ-2014 ויש הרבה ידע בעולם לגבי איך צריך להתמודד עם זה.
<אליסף קלר: אז יש לנו היום עשרות מחקרים, בכל העולם, זה יכול להיות מאמרים אקדמיים, זה יכול להיות ניירות מדיניות וגם מסמכים של גופים מדינתיים שנותנים לנו המלצות איך צריך להתעסק עם זה.
<אליסף קלר: הדבר הראשון שרציתי להגיד זה שמה שברור הוא שהדיון הוא לא איפה שהוא נמצא כאן, ברור שצריך לאפשר את זה, זה קונצנזוס מוחלט, השאלה היא איך צריך להסדיר, מה ההסדרה הנכונה לדבר הזה צריכה להיות.
<אליסף קלר: מתוך עשרות המחקרים האלה, שבדקנו אותם וראינו אותם, יש בקונצנזוס שלושה עקרונות מרכזיים להסדרה של הדבר הזה שהייתי רוצה לשתף איתכם היום.
<אליסף קלר: העיקרון הראשון זה רגישות לגודל, שזה אומר שצריך להפריד בין בן אדם שמשתמש באפליקציה, למשל אפליקציה של אובר, בן אדם שעושה את זה פול טיים לבן אדם שעושה את זה מספר מוגבל של שעות.
<אליסף קלר: אין סיבה מהותית להבדל ברגולציה בין בן אדם שעושה את זה פול טיים לבין נהג מונית שעושה את זה פול טיים, הרגולציה צריכה להיות זהה.
<אליסף קלר: היתרון של האובר זה שהוא מנצל משאבים שהם לא היו מנוצלים קודם.
<אליסף קלר: המטרה היא לא רק להביא עוד נהגי מוניות חדשים.
<אליסף קלר: העיקרון השני, שהוא מתחבר לעיקרון הראשון, זה שבשביל שתהיה תחרות שווה בין נהגי מוניות לבין התחבורה השיתופית אנחנו צריכים לבחון מחדש את הרגולציה שיש לתעשיות מסורתיות.
<אליסף קלר: זה גם נהגי מוניות, אבל זה גם למשל במלונות ודברים דומים.
<אליסף קלר: שוב, הקונצנזוס במחקרים האלה זה שמה שאנחנו צריכים לעשות עכשיו, אנחנו צריכים לראות למה התחבורה השיתופית עובדת איך שהיא עובדת, שהיום היא עובדת בלי הרגולציה, ולהוריד את הרגולציה הזאת גם מהתעשייה המסורתית.
<אליסף קלר: ראינו את זה עכשיו כשאנחנו מנסים לדבר על מין מונית שיתופית או דברים כאלה, כי היום אלה דברים שאסורים ואנחנו רואים שבתחבורה השיתופית הדברים האלה עובדים ואין סיבה שלמוניות יהיה אסור לעשות את הדברים האלה.
<אליסף קלר: זה העיקרון השני שהוא חשוב מאוד וכדאי להפנים אותו, שיש פה הזדמנות נדירה לבדוק מה עובד ולהתאים את הרגולציה לדבר הזה.
<אליסף קלר: הדבר השלישי זה הסתמכות על הרגולציה העצמית.
<אליסף קלר: התחבורה השיתופית מסתמכת בצורה מאוד רצינית על העניין של הדירוגים העצמיים וחשוב לה מאוד שאנשים ישתמשו טוב בשירותים שלה ובגלל זה היא מפעילה פיקוח עצמי די נרחב.
<אליסף קלר: גם בדוח של ה-OECD שיצא ב-2015, לפני חודשיים יצא דוח של נציבות האיחוד האירופי, כולם מדברים על זה שצריך לקחת את הדבר הזה בצורה מאוד רצינית וכשאנחנו עושים הסדרה אנחנו צריכים להתחשב בזה, אנחנו צריכים להתחשב בזה שיש פה מערכת שהיא עובדת טוב, אנשים באמת משתמשים בדבר הזה וכמה שאפשר צריך להסתמך על רגולציה עצמית.
<אליסף קלר: אלה שלושת העקרונות המרכזיים שמופיעים בספרות המקצועית וכו'.
<אליסף קלר: רציתי להביא עוד נקודה אחת לסיום, שזה יותר אנקדוטה צבעונית, אבל אני חושב שהיא רלוונטית לגבי מה שעלה פה קצת בדיון, לגבי הביטחון האישי.
<אליסף קלר: אני חזרתי עכשיו מברזיל, בברזיל מאוד מאוד מקובל שימוש באובר, זה מאוד מאוד נפוץ, וברזיל, צריך להבין, היא מדינה מאוד מסוכנת.
<אליסף קלר: בתוך 50 הערים המסוכנות בעולם ומסוכנות לפי מספר רצח לאוכלוסייה 50% זה ערים בברזיל, אז אנשים לא הולכים ברחוב בלילה, הם מפחדים, הם מפחדים לקחת אוטובוס בלילה.
<אליסף קלר: מה שהם כן עושים, הם הולכים באובר, ובזה הם בוטחים, אנשים זרים.
<אליסף קלר: לכאורה זה אבסורד, אבל צריך להבין את ההיגיון כאן, ההיגיון הוא כפול, אחת, זה טכנולוגיה של המעקב אחרי נסיעות שדיברנו.
<אליסף קלר: צריך להגיד, דרך אגב, הטכנולוגיה הזו לא מיוחדת לכלכלה שיתופית, גם גט טקסי, שהיא לא בדיוק כלכלה שיתופית, יש לה את אותה טכנולוגיה.
<אליסף קלר: היתרון השני, שהוא יותר רלוונטי לעניין של הכלכלה השיתופית, זה שהם מבינים כמה יש לנהג להפסיד.
<אליסף קלר: האנשים האלה שמסיעים אותך אלה אנשים שלפני זה עבדו בתור עובדי בניין, הם הרוויחו חמישית ממה שהם מרוויחים היום בעבודה הרבה יותר קשה והאנשים האלה אסירי תודה.
<אליסף קלר: המשתמשים של אובר אלה האנשים בשכבות הכי חלשות שהיום יכולים להרשות לעצמם דברים שפעם לא יכלו להרשות לעצמם, טיפולים לילדים ודברים דומים, זה מנהגים שדיברתי איתם, ואנשים מרגישים מספיק בטוחים להפקיד את עצמם בידיהם בערים הכי מסוכנות בעולם.
<אליסף קלר: אני בטוח שמה שטוב בערים הכי מסוכנות בעולם טוב גם כאן.
<אליסף קלר: זה אולי אנקדוטה, אבל אני חושב שכדאי לתת על זה את הדעת.
<בועז ארד: שמי בועז ארד, מהתנועה הליברלית החדשה, שאגב הוקמה בין השאר בעקבות מחאת הקוטג' ומחאת הדיור, שני מקרים שאנחנו ראינו שעודף רגולציה פועל נגד אזרחי ישראל.
<בועז ארד: אם זה מחאת הקוטג' אנחנו חיים תחת חוק החלב שמנהל את שוק החלב כמו קולחוז, ואם זה נושא הדיור, אז אנחנו תחת מינהל שמחזיק את הקרקעות בצורה שאי אפשר לזוז בישראל.
<בועז ארד: אנחנו רואים פה, ראינו את זה גם בדיון, את ההשתקפות של העניין הזה, שנציגי המשרדים האמונים על מנת לאפשר לנו תחבורה, על מנת לאפשר לנו חקיקה נכונה, מייצגים את הרגולציה שהם בעצם התיימרו לעזור לנו איתה, בעצם עומדים פה וצועקים על אנשים 'זה לא חוקי, אסור לך'.
<בועז ארד: זאת אומרת עומדים פה וכאילו מתלהבים מהרעיון שהם יחסמו איזה יוזמה.
<בועז ארד: זה דבר בלתי נתפס.
<בועז ארד: אנחנו רואים שהמנגנון הזה קם על אזרחי ישראל ונגד התופעה הזאת אנחנו יוצאים במסגרת הפעילות של התנועה הליברלית ואני רוצה כאן להעלות נתון שייכנס לפרוטוקול.
<בועז ארד: ניסינו לברר בעקבות ההצהרה של שר התחבורה על כך שאם מדינת ישראל רוצה להכניס את אובר לישראל שיכינו 8 מיליארד שקל פיצויים.
<בועז ארד: רצינו לברר קצת נתונים אז פנינו באמצעות חוק חופש המידע למשרד התחבורה על מנת לברר על סמך מה נסמכת ההצהרה הזאת ואז הסתבר, אל"ף, שאין נתונים, שמשרד התחבורה לא יכול לספק את הנתונים של כמה רישיונות נמכרו באיזו שנה מאז שהתחילו למכור רישיונות, אבל מה שכן הצליחו לספק זה נתונים של חמש השנים האחרונות, שבסך הכול מסתמכים ב-359 מיליון שקל.
<בועז ארד: זה חמש השנים האחרונות של מכירת רישיונות.
<בועז ארד: אפשר לגלות עוד דבר מעניין מהנתונים שהתקבלו.
<בועז ארד: אפשר לראות שבשנת 2010 נמכרו שני רישיונות בלבד, בשנת 2011 נמכרו 21, ב-2012 72, 2013, תזכירו לי מתי אובר התחילו להיכנס לישראל?
<בועז ארד: ב-2013 473 - - -
אורי מקלב: מה המסקנה מהנתון הזה?
<בועז ארד: וב-2015 שיא של כל הזמנים של חצי העשור האחרון, 674 רישיונות.
<מיטל להבי: המסקנה שקודם כל יפסיקו למכור רישיונות כדי שלא יצטרכו לפצות, מה זה?
<בועז ארד: זה בדיוק העניין, המסקנה היא, אל"ף, שהפיצויים הם לא כאלה גדולים, ובי"ת, שמשרד התחבורה לא מחכה להסדיר את הנושא, אלא מנסה, להערכתי, ליצור מציאות בשטח שתקשה על התקדמות.
<בועז ארד: שוב, זה עוד היבט של לצעוק לאנשים 'מה שאתה עושה הוא לא חוקי ואל תזוז ותעשה מה שאנחנו אומרים לך, כל עוד זה נשלט דרכי ודרך עושי דבריי', ואנחנו שמענו פה את הקריאה 'תעשו את זה דרכנו', גם מכונית אוטומטית.
<בועז ארד: אז יש גבול לעניין הזה.
<בועז ארד: אני חושב שאזרחי ישראל צריכים להיות בראש סדר העדיפויות וטובת הכלל כאן צריכה לעמוד לנגד עיני המחוקקים ואני מאוד מודה על הדיון הזה ואני חושב שראויה להערכה ההיצמדות להיבטים העקרוניים והטכנולוגיים והטכניים, עד כדי נאיביות, אבל אני מניח שהיא נאיביות של נימוס וזה בסדר גמור ואני מאוד מעריך את הכיוון ומקווה שנתקדם.
אורי מקלב: השילוב של ההומור בתוך הדברים שלך הוא באמת - - - זה בסדר גמור, תודה.
אורי מקלב: יהודה, משפט, אבל לא - - -
<יהודה בר אור: אני רק אגיד דבר אחד.
<יהודה בר אור: המדיניות שלנו פה, של משרד התחבורה ושל כל מי שמדבר ודן, זה לעבור לתחבורה ציבורית ולשפר את התחבורה הציבורית ככל שניתן.
<יהודה בר אור: כל מה שנאמר על רכב פרטי שיעשה את הדבר הזה, זה רק להכניס את המצב הזה לתחבורה הציבורית, להפוך את המצב שפרייבטים יעשו את העבודה של תחבורה ציבורית.
<יהודה בר אור: אני יכול להגיד בשתי מילים, יש 24,000 בעלי מספרים ולכן הנתון הזה של משרד התחבורה הוא נכון, אם תעשה 240 כפול 24,000 אולי תגיע לחשבון נכון.
<יהודה בר אור: אנחנו רואים בעולם שאובר, כמו שאחד אמר פה, שהתחילו לעבוד איתם, התחילו לעבוד איתם בתאילנד, בווייטנאם, בהודו, בספרד, בגרמניה, ברוסיה, בהולנד, בארצות הברית חלק מהמדינות, ובדרום קוריאה ובבלגיה ואני יכול להגיד לך, אדוני, ברוב המדינות האלה, בתוקף תפקידי נסעתי והסיפור הזה שהם נוסעים רק על ידי אפליקציה הוא לא נכון, כי אני עצרתי מוניות של אובר ברחוב ושילמתי במזומן בהרבה מדינות והם לקחו מזומן ולא נתנו חשבונית ולא נתנו כלום.
<יהודה בר אור: והם כן נוסעים במזומן ברחובות ולא רק דרך האפליקציה.
<יהודה בר אור: עכשיו אני אסביר את זה בצורה נכונה יותר, ובאמת אני התפלאתי, כי אני דיברתי ברור וגם שלחתי לך, אדוני, לנו יש את האפליקציה והפיתוח שמראה איפה הנהג מגיע ואיפה המרחק ומי הנהג.
<יהודה בר אור: כל מה שהוא פיתח ועשה, למדנו מהם לעשות ועשינו את זה ואנחנו היום יכולים לעשות את זה טוב.
<בועז ארד: אתם ממציאים את הגלגל.
<יהודה בר אור: לא אמרתי שנהגי המוניות הם בלבד יעשו את זה, אני אמרתי שאם אתה רוצה נהג מקצועי שיעשה לך את זה, נהג מקצועי צריך להיות איש שיודע לבצע נסיעות והוא נהג רכב ציבורי ולא נהג רכב פרטי.
<יהודה בר אור: זה כל העניין.
אורי מקלב: אנחנו הגענו לסיכום.
אורי מקלב: הדברים התארכו קצת.
<גלעד חן: אורי, אפשר להגיד מילה קטנה?
אורי מקלב: לא ביקשת רשות דיבור.
<גלעד חן: אני עכשיו מבקש.
<יהודה בר אור: הוא יגיד מילה, אני צריך אחריו להגיד מילה.
<גלעד חן: קוראים לי גלעד, עובד באינטל, לא שייך לאף ארגון, מדבר מטעם עצמי והסיבה היחידה שאני פה זה כי אני חושב על הילדים שלי.
<גלעד חן: אני יכול לעזור להם בפרנסה כשאני חי, אחר כך הילדים והנכדים - - -
אורי מקלב: אתה מאינטל ירושלים או קרית גת?
<גלעד חן: מחיפה.
אורי מקלב: באת מחיפה עכשיו - - -
<גלעד חן: באתי מחיפה.
<גלעד חן: קודם כל אתה לא יודע את השיפורים הטכנולוגיים שעומדים להיות בעוד חמש שנים, תחשוב מה היה לפני חמש שנים ומה יש היום, תחשוב, אותו דבר יהיה בעוד חמש שנים.
אורי מקלב: רק במהירות יותר גבוהה.
<גלעד חן: כן.
אורי מקלב: אנחנו לא יודעים, מה שהיה לפני חמש שנים יהיה בעוד שנתיים, בקצב.
<גלעד חן: נכון.
<גלעד חן: אנחנו מדברים הרבה על תחבורה ציבורית, שכחנו דבר אחד, לשאול את הציבור.
<גלעד חן: לשאול את הציבור זה לשאול אותו 'אתה רוצה להתקין אובר או שאתה רוצה לנסוע במונית?'.
<גלעד חן: את זה שכחנו, זה הדבר האלמנטרי.
<גלעד חן: אנחנו מדברים כל הזמן על הציבור, מדברים על טובת הציבור, מאיפה אנחנו יודעים?
<גלעד חן: מאיפה אנחנו יודעים מה אדון כהן רוצה?
<גלעד חן: על בסיס מה אנחנו יכולים לדעת?
<גלעד חן: כל מה שאנחנו רואים זה אנשים שחושבים במקום אנשים אחרים.
<גלעד חן: רגע, הקדוש ברוך הוא נתן לנו שכל, בשביל לחשוב.
אורי מקלב: מה דעתך באמת על התחבורה ה - - -
<גלעד חן: אני חושב, לא רק בעניין התחבורה הציבורית, אבל בעניין התחבורה הציבורית ממשלת ישראל צריכה לרכוש בחזרה את כל המספרים הירוקים, אפשר לממן את זה באמצעות הטלת מס על אובר לתקופה קצובה של כמה זמן, את הכסף הזה, לרכוש את המספרים הירוקים, לא רק אובר, דרך אגב, זה לא משנה, ואז תהיה פה תחבורה חופשית.
אורי מקלב: בהצעת החוק זה נמצא, אבל - - -