GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ירון בן נון: של המדינה, להתקדם ולהציג את המדדים האלה, זה פשוט משנה התנהגות בלי תקציב, עוד לפני תקציב.
<ירון בן נון: אם אני יודע, אם אני הבניין המרכזי של בנק לאומי בתל אביב או בנק מזרחי בלוד, ואני מופיע כבניין עם שרתים כך וכך לפי מדד של בניינים כאלה ואני רחוק מהאמצע מצד שמאל, אני אשנה את זה, לא משנה מה זה יעלה לי, אני לא אהיה שם כי זה רע מאוד בשבילי, לגבי הדרך בה אני תופס את עצמי, אז קודם כל ווייז.
<ירון בן נון: אלה הלקוחות שלנו, אני רוצה - - -
יעל כהן-פארן: אם אפשר לא - - -
<ירון בן נון: להראות לכם, כן, לקוחות, אבל לצורך credibility זה חשוב.
<ירון בן נון: זה דוח של מק'נזי, מ-2008, הדוח הזה סוקר את כל האפשרויות להפחית צריכה בארצות הברית, לעשות הפחתות.
<ירון בן נון: הוא בודק את כל הטכנולוגיות האפשריות הידועות להפחתת פליטות.
<ירון בן נון: הדוח הזה נחלק לשני צירים.
<ירון בן נון: ציר אחד הוא דולר/ MMBTU.
<ירון בן נון: MMBTU היא אותה יחידת גז מפורסמת, זה אותו הדבר, מיליון BTU, ופה זו השקעה בתשתית או בהתנהגות, לא משנה במה, כמה דולר תצטרך להשקיע כדי לחסוך מיליון BTU, זה מתחיל מאפס ונגמר ב 24$/MMBTU.
<ירון בן נון: הרצף הזה מראה כמה נתח מכלל האפשרות לחסוך בהתייעלות אנרגטית, אתה יכול לחסוך.
<ירון בן נון: הוא נחלק לשלושה סגמנטים: משרדים, תעשיה, ציבורי, Residential, ביתי ותעשייה, זאת אומרת, הצבע של התעשייה שאני כרגע מפנה את תשומת לבכם – כי על זה אני רוצה לדבר אתכם, הוא די בז', זאת אומרת, כל ההזדמנויות להפחתת השימוש באנרגיה בתעשייה, כמובן בלי לפגוע בתפוקות.
<ירון בן נון: אנחנו תמיד מדברים על "בלי לפגוע".
<ירון בן נון: אף אחד לא רוצה שיהיה לו חם, אני לא מדבר על זה שיהיה חם בחדר אלא שלכולם יהיה נעים ועדיין נפחית.
<ירון בן נון: כל הבז' האלה מתייחסים לתעשייה והנה, אתם יכולים לראות שפה, בצד שמאל, מתרכזים הרבה מאוד ריבועים בבז', באיזור ה 2$-3$/MMBTU, זאת אומרת, ההשקעה הכי נמוכה כדי להשיג את הכי הרבה חיסכון.
<ירון בן נון: כל ארבעת הסימונים האלה הם ניהול אנרגיה, הם דאטא, חבר'ה, הם התנהגות מונעת לפי דאטא.
יעל כהן-פארן: אתה יכול טיפה להתקדם כדי להראות מה "לייטאפ" עושה - - -
<ירון בן נון: "לייטאפ" זכתה במכרז של רשות האנרגיה בקליפורניה, ה-CEC זה ה-California Energy Commission, זכינו במכרז של 5 מיליון דולר, להיות הפלטפורמה של מחקר, שהעניין שלו הוא כיצד להפחית שימוש באנרגיה בתעשייה, באמצעות מערכות מידע.
<ירון בן נון: אנחנו משמשים את הבסיס למחקר הזה ואנחנו התחלנו הטמעה במאה מפעלים בקליפורניה, החל משבוע שעבר.
<ירון בן נון: המחקר הזה נקרא - - - והמשמעות שלו היא באמת חיבור של אנשים לדאטא הזאת, כשאתם לא מחוברים לצ'ילרים האלה, שאף אחד לא יודע מה הם עושים בדיוק, כל עוד זה נעים לו.
<ירון בן נון: המחקר הזה ממומן על ידי חוקרים בכירים בשלש אוניברסיטאות, מה- top fifteen בעולם, ברקלי, שיקגו ואמ.
<ירון בן נון: איי.טי.
<ירון בן נון: המחקר הזה, המטרה שלו – ואני פה מציע למשרד האנרגיה, זה למעשה 'מגרש חול', ממשלת קליפורניה אמרה: חבר'ה, אנחנו לא יודעים כל כך באילו אמצעים לנקוט, איפה להשקיע את הכסף כדי להגיע לתוצאות.
<ירון בן נון: אנחנו רוצים לעשות 'מגרש חול'.
<ירון בן נון: באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה ובשלושת האוניברסיטאות האלו במכון שנקרא E2E הגישו הצעת מחקר ביחד אתנו וזכינו ב-5 מיליון דולר.
<ירון בן נון: ממשלת קליפורניה אמרה למעשה, תקשיבו, זה המחקר הכי גדול מבחינת ההשקעה שאי פעם השקיעו בתחום הזה.
<ירון בן נון: הם אמרו, יש פה דבר חדש, זו דאטא שמניעה שינוי, אנחנו רוצים לחקור אותה, בואו ניתן לכם 100 מפעלים, תטמיעו את המערכות שלכם, נעשה benchmarks לראות מאיפה הן התחילו, נראה בדיוק מה הם עשו, נחקור את כל הדרך שהם עשו ונוציא בעוד שנתיים מחקר, שיוביל את כל העולם ברגולציה על מערכות מידע.
<ירון בן נון: אני מציע לכם, לא לחכות שנתיים אלא לעשות פה, לא משנה עם איזו חברה, אתם לא חייבים להיות אתנו, אבל להכריז קודם כל על העובדה שאתם רוצים להקים 'מגרש חול', אתם רוצים לנסות את הטכנולוגיות האלו, הטכנולוגיות האלו משנות התנהגות.
<ירון בן נון: אני אראה לכם בדקה אחת מקרה בוחן, אם תרצו אני אבוא וארצה שעה שלמה עליו, המקרה בוחן הזה נעשה כהכנה שלנו לקראת המחקר הזה, במחלבת "תנובה" רחובות – אישרו לי להראות לכם פה את הנתונים שלהם, במחלבה הזו יש מערכת דיחוס אויר, שאלו מערכות שיש בכל מפעל תעשיה, בהספק כולל של 1,600 כ"ס.
<ירון בן נון: 1,600 כ"ס הם 1.2 מגה וואט/שעה, זה פחות או יותר כמו שכל הכנסת צורכת ביום חם.
<ירון בן נון: המחקר שלנו היה בשאלה איך באמצעות דאטא אנחנו יכולים להפחית את הצריכה הזאת.
<ירון בן נון: התחלנו מ-3.8 מיליון קווט"ש בשנת 2014, זה היה ה benchmark של המערכת הזו בשנת 2014 והתחלנו.
<ירון בן נון: עברנו אתם תהליך של שנה, אני לא אכנס פה לכל התהליך, נעשו הרבה פעולות בעקבות התהליך הזה, היום הרבה מפעלים מסתכלים על מה ש"תנובה" עשתה, אם תרצו הרצאה על איך מפחיתים צריכות של דיחוס אוויר בתעשייה אנחנו יכולים לתת לכם - - -
יעל כהן-פארן: היו שם גרפים - - -
<ירון בן נון: רגע, אני אראה לכם את התוצאות.
<ירון בן נון: התוצאות של השנה הזאת נראות כך.
<ירון בן נון: מה שאתם רואים פה זה שנה שלמה, החל מפברואר 2015 ועד היום.
<ירון בן נון: כל קו שאתם רואים מייצג צריכה יְמַמָתית, עשרים וארבע שעות צריכה של אותה מערכת.
<ירון בן נון: הצבעים השונים, תתעלמו מהם, אלה צבעי התעו"ז, הצריכה בתעריפים שונים של חברת חשמל, הקו הכתום הזה עומד על 15,000 קווט"ש ביום.
<ירון בן נון: אני לא יודע אם אתם יודעים, בית ממוצע צורך 1.5-2 קווט"ש ביום, אם הוא מפעיל את כל המזגנים הוא מגיע ל-3 קווט"ש.
<ירון בן נון: הגרף הזה מראה צריכות של 13,500 קווט"ש ביום, רק של מערך דיחוס האוויר של "תנובה" רחובות – מחלבה.
<ירון בן נון: לאט לאט אתם רואים, עשינו כל מיני פעולות איתם, שכולן מבוססות דאטא, שתבינו, אם הם לא היו רואים שיקוף לתוצאות של כל פעולה ופעולה שהם עושים אז זה בחיים לא היה מתממש.
<ירון בן נון: זו 'דיאטה' קשה, חבר'ה, זו 'דיאטה' קשה שצריך מאמן כושר שמראה לך מה אתה עושה, צריך להגיד לך איפה התחלת ומה הרווחת מכל פעולה שעשית.
<ירון בן נון: כך נראה ינואר 2015 ברמה יומית, כל צריכה כזאת היא יומית, הקו הכתום עומד על 10,000 קווט"ש ביום.
<ירון בן נון: בימים הראשונים של ינואר 2015 אתם יכולים לראות שהם באיזור ה- 13,500 קווט"ש, הירידה מתחילה – כמו שראיתם פה, הירידה הגדולה, ה-drop הגדול שלהם הוא ביוני, כשהתחלנו לעבוד אתם.
<ירון בן נון: בסוף ינואר האחרון אתם יכולים לראות, הקו עדיין מעל 10,000 קווט"ש ליום, אבל אתם יכולים לראות שהצריכות במחלבה ירדו אל מתחת 9,000 ולמעשה הם כבר שברו שיא של 7,500, זאת אומרת, הם קרובים ל 50% יומית אבל שנתית זה פחות, כי הם עוד לא עשו שנה שלמה עם המדד החדש.
<ירון בן נון: כך נראית הצריכה שלהם לליטר חלב מיוצר.
<ירון בן נון: למה זה חשוב?
<ירון בן נון: למה הגרף הזה חשוב?
<ירון בן נון: כי כמו שאמרתי, הכול לפי מדדים.
<ירון בן נון: לא מעניין כמה בית מלון צורך, אי אפשר להבין מזה כלום, יכול להיות בתפוסה מלאה, יכול להיות שהוא בלי אנשים בכלל, זה מעניין כמה הוא צורך למה שהוא משרת, הוא מייצר לינות, הוא מייצר ארוחות בוקר, ארוחות צהרים ולינות – זה החשוב ומול תנאים משתנים.
<ירון בן נון: אנחנו מומחים בהבאת הדאטא הזאת ככה שהמפעל יידע - - -
יעל כהן-פארן: ירון, אם אתה יכול לסכם ולבוא עם איזושהי המלצה, מה אתה חושב שאפשר לעשות כאן, כדי ליישם את זה כמה שיותר מהר.
<ירון בן נון: סיכום קצר, תחנת דיחוס אוויר אחת במפעל אחד, שעברה תהליך אופטימיזציה והמפעל, תאמינו לי, מייצר באותן תפוקות, אתם ראיתם פה, הם ירדו, לפי חלב מיוצר, 13.4 קווט"ש לליטר בשנה שעברו ל-9.05 קווט"ש לליטר, 30% ירידה חבר'ה, אתם מחפשים 17% אז במערכות מסויימות זה אפשרי, במערכות אחרות זה מאוד קשה אבל, אם עושים עבודה כוללת אפשר להגיע לזה ודי בקלות לפי דעתי, רק צריך עבודה רבה.
<ירון בן נון: קודם כל החיסכון בתחנה הזאת ספציפית הוא כמעט 1,000 טון Co2 חבר'ה, 1,000 טון בשנה, של יחידה אחת של 1,600 כ"ס, שעשו עליה תהליך אופטימיזציה.
<ירון בן נון: היום, כל "תנובה" נמצאת בתהליך עמוק אתנו, על כל המחלבות, תבור - - - תל יוסף, רחובות, טנא נוגה, לשיפור הביצועים האנרגטיים שלהם.
<ירון בן נון: אני רוצה להגיד משהו.
<ירון בן נון: הדרך להגיע לתוצאות היא להדגים קודם כל, לכל גוף, איפה הוא עומד ולתת לו להבין שהוא ניצפה, הוא תחת עין בוחנת, זה קשור להנהלה, זה קשור לאנשים, ברגע שאתה עושה את זה ואתה שם אותו קודם כל על המפה באיזשהו מקום, הוא כבר מתחיל בעצמו לסמן לעצמו יעדים.
<ירון בן נון: את היעדים הראשונים יסמנו גופים שהם יותר טובים ממנו.
<ירון בן נון: אפשר לעשות, אפשר למדוד את הטכנולוגיה הזאת בכסף, אתם יכולים להגיד: תקציבים להטמעה של מערכות.
<ירון בן נון: חבר'ה, זה עתיד, זה קורה, זה קורה בלעדיכם, אתכם, בשנים הקרובות כל מפעל שיש לו מערכות שצורכות מעל 100 או 50 קווט"ש, ישים ניטור על המערכת הספציפית.
<ירון בן נון: אני אומר לכם, הדרך לעבד את זה היא באינסנטיבים – אני לא מאמין ברגולציה נוקשה, אני מאמין באינסנטיבים אבל בעיקר להעמיד אנשים מול מראה, לשים מראה מול ארגונים ואנשים.
<ירון בן נון: אם אתם תפתחו מכרז כזה, פתוח, תגידו לגופים ציבוריים בארץ, שהם יושבים בבנייני משרדים, לצורך העניין, אני סתם זורק, בואו תצטרפו חינם אין כסף, אתם יודעים מה?
<ירון בן נון: 'נלבין' את הדאטא שלכם, בנק לאומי יידע שהוא בנין 465, אף אחד אחר לא יידע שזה בנק לאומי, ואתם תזמינו אותם להצטרף לתכנית הזאת, ואתם תציגו באתר שלכם, משרד האנרגיה, אתם תציגו מפה דינמית וחיה של כל בניין איפה הוא ואתם תעקבו אחרי השינויים ויותר מזה, תפתחו מרכז תקשורת, אני יכול ללמד אתכם איך עושים את זה אבל, תכתבו מרכז תקשורת שכל אחד יכתוב מה הוא עשה, ויש שם וואטסאפים ויש שם משהו דומה לוואטסאפים, יש שם תקשורת ויהיו בו הערות ו-comments ויהיו צילומים, וההוא החליף את הצ'ילר הזה והוא שינה את הטמפרטורה - - -
יעל כהן-פארן: ירון, תודה רבה.
<ירון בן נון: אם תרצו אני אשמח לבוא ולספר לכם - - -
יעל כהן-פארן: אם תרצו אין זו אגדה.
יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר, קודם כל, כל הכבוד, תודה ירון, ב"לייטאפ" עושים עבודה מאוד חשובה וזה באמת לא לפרסומת, אני חושבת שאין פה אף צרכן פוטנציאלי אבל, באמת, יש לי איזושהי תחושה שה-"start-up nation" שלנו נותנת לסטארט-אפים לפרוח ולעשות דברים מדהימים אבל, אנחנו רחוקים מליישם אותם.
יעל כהן-פארן: רק שניה, יש כאן סדר דוברים, אם אתה רוצה לדבר, אתה מוזמן להעביר פתק עם שמך ואני מאוד מקווה, אנחנו טיפה מאריכים את הדיון, אנחנו נסיים באחת עשרה ורבע.
יעל כהן-פארן: כן, גם אתה תקבל.
יעל כהן-פארן: אני רק רוצה לומר שהדברים שנאמרו כאן על ידי ירון, קצת סותרים את ההחלטה האחרונה לתת מרווח זמנים ארוך יותר, לחברות שצורכות הרבה אנרגיה, מעל 1,500 - - - להגיש דוחות למשרד האנרגיה.
יעל כהן-פארן: היו נדרשות בעבר כל חמש שנים ועכשיו, כמו שאני מבינה, יש תקנות חדשות ובעקבות לחץ של התעשיינים – ותיכף אני אתן גם לנציגי התאחדות התעשיינים להגיב, מבקשות להאריך את זה לפעם בשבע שנים, הן לא רוצים שתכריחו אותן, אז אולי אפשר למצוא דרך אחרת להביא אותם לזה, אבל בטח מבחינת הרצון להביא את זה ממשלתית, אנחנו מדרדרים – בוא נגיד כך.
יעל כהן-פארן: אני עכשיו מבקשת לתת את רשות הדיבור לגב' הילה בייניש, מנכ"לית המועצה לבנייה ירוקה, שהנושא של בנייה ירוקה עוד לא עלה כאן, נשמח לשמוע מה את אומרת, איפה החלטות הממשלה שנוגעות לבנייה ירוקה, שיש לה משמעות מאוד גדולה בהפחתת פליטות, בטח בעולם הבינו את זה, בארץ מתחילים.
יעל כהן-פארן: בבקשה, הילה.
<הילה בייניש: תודה, יעל, גם על הפגישה וגם על רשות הדיבור.
<הילה בייניש: אני רוצה להגיד כמה דברים, אני אתייחס בראש ובראשונה לבנייה ירוקה.
<הילה בייניש: אחת ההחלטות הכי חשובות שהתקבלו לא על ידי הממשלה אלא על ידי פורום ה-15, זו החלטה ששינתה את המציאות בישראל, החלטה שהתקבלה על יישום התקן הישראלי לבנייה ירוקה, באותן ערי פורום ה-15 ובעצם, משנת 2014, כאשר מרבית ערי הפורום אימצו את ההחלטה, אנחנו רואים שינוי משמעותי וגידול בהתחלות הבנייה הירוקה, גם בסקטור המגורים, גם במסחר, משרדים, תעשיה וכו'.
<הילה בייניש: יש פה שאלה כמה הממשלה לוקחת את זה קדימה, כחלק מתכנית הפחתת פליטות גזי חממה ומה הצורה הנכונה לעשות את זה.
<הילה בייניש: אחת האמירות החשובות שלנו היא, שהתקן הוא כלי וחשוב להתחיל אתו בצורה הדרגתית, לראות איך במַסָת הבנייה המסיבית שהולכת להיות בשנים הקרובות, הנושא של בנייה ירוקה מוטמע.
<הילה בייניש: חשוב לראות איך מטמיעים את זה קודם כל, במגזר הציבורי, בכל החברות הממשלתיות, לא רק במינהל הדיור הממשלתי, אלא בכל החברות שקשורות לממשלה וצבא הגנה לישראל, כל הגופים האלה, לחייב אחר כך גופים ציבוריים במבני חינוך, בתי ספר, גנים, זאת אומרת, הממשלה צריכה לדחוף את זה כמשהו מחייב ולתת כן תמריצים למגזר הפרטי, לראות איך משלבים את זה ב"מחיר למשתכן", איך משלבים את זה בתכניות האחרות.
<הילה בייניש: כאן אני כן הייתי רוצה לצאת למשהו רחב - - -
יעל כהן-פארן: האם מסתכלים על זה בוועדה, בצוות הבין-משרדי שיושב על התכנית להפחתה?
<הילה בייניש: גיל מכיר את הנושא של הבנייה הירוקה, זה נכנס להחלטה שאמורה להיות משותפת למשרד האנרגיה והמשרד להגנת הסביבה.
<הילה בייניש: נראה מה יקרה עם ההחלטה.
<הילה בייניש: אנחנו מחכים חצי שנה, נראה לאן זה יגיע ואם אכן - - -
יעל כהן-פארן: האם מתייעצים אתכם, עם המועצה לבנייה ירוקה?
<הילה בייניש: בהחלט.
<הילה בייניש: אנחנו שותפים, אנחנו עובדים גם עם גיל, גם עם גלית כהן, עם רן אברהם, אנחנו שותפים, גם עם חזי ממשרד האנרגיה, העניין היחיד הוא לראות איך עושים את זה בצורה נכונה וחכמה ואיך הממשלה תופסת מנהיגות.
<הילה בייניש: לעשות שינוי זה לא רק לחייב את האזרחים אלא להראות איך הממשלה עושה את זה, איך היא גורמת, להבין, כי גם אם הממשלה תעשה את זה רק במבני חינוך בישראל יהיה שינוי.
<הילה בייניש: זה יוביל לשינוי, כי דרך החינוך אנחנו גם נרוויח בתי ספר שהם טובים יותר ואיכותיים יותר, שהם בבנייה ירוקה וגם נחנך דור שלם לחשוב אחרת ולהבין שהדבר הזה חשוב.
<הילה בייניש: אני רגע רוצה לצאת מהבנייה הירוקה ולדבר בצורה רחבה יותר.
<הילה בייניש: יש פה הזדמנות.
<הילה בייניש: אנחנו, מדינת ישראל מעצמה, כנראה שאם לא הייתה ועידת פריז והחלטה שאנחנו צריכים להיות חלק מזה ולהציב יעדים, כנראה שבעצמנו לא היינו מציבים יעדים כי בחמש השנים האחרונות, אנחנו, כמו שהוצע קודם, באופן קונסיסטנטי, עם החלפת ממשלות, כל הזמן מוססנו את ההחלטות שהתקבלו ולכן, מאחר ויש פה הזדמנות שהעולם הפעיל איזשהו לחץ ואנחנו חלק מזה – אנחנו צריכים לקחת את זה.
<הילה בייניש: יש הרבה פתרונות, הפתרונות הם 'מתחת לפנס', לא צריך להמציא פה דברים חדשים, פשוט צריך להחליט שעושים, צריך להבין שכיעד, אני חושבת שהתפקיד שלך יעל, כאן, כמי שמכירה את העולם הזה מאוד טוב, הוא 'לשבת לכולם על הווריד', לא לוותר, כל הזמן, עם כל מי שצריך, לעשות, לקיים את הישיבה הזו בתדירות גבוהה, להביא לכאן את הפתרונות.
<הילה בייניש: גם האנשים מהמשרדים, גם חזי, גם גיל, כולם רוצים לעשות אבל, הבירוקרטיה גדולה מאתנו ולכן, צריך פשוט לשבת על זה, כמו כל דבר אחר.
<הילה בייניש: לא רק במלחמות אנחנו צריכים לנצח ולהיות טובים, אלא זו מלחמה שהיא הישרדותית לטווח הרחוק ולא מיידי, ואנחנו יכולים לעשות את זה.
יעל כהן-פארן: תודה רבה, תודה רבה הילה ועכשיו אני רוצה לעבור לנגה לב ציון נדן, ואת תציגי את מה שאת הולכת להציג.
<נגה לבציון-נדן: תודה.
יעל כהן-פארן: הציגי את עצמך.
<נגה לבציון-נדן: אני נגה, אני מנכ"לית של חברה שנקראת "Greeneye" שעוסקת בתחום של השקעות אחראיות.
<נגה לבציון-נדן: אנחנו עוסקים בכל הנושא הזה של איך אנחנו מביאים את העולם הפיננסי, איך מעורבים בשוק ההון בכל הנושא הזה ואיך הוא הופך להיות תמריץ כשהוא בעצם דוחף את החברות וזה מה שקורה בעולם.
<נגה לבציון-נדן: כלומר, השקעות אחראיות אומרות: בואו נכניס פרמטרים סביבתיים, חברתיים וממשל תאגידי בתוך תהליך קבלת ההחלטות, מתוך הבנה שכשאני משקיע בחברה כמו כשאני משקיע בחברת "תנובה" אם היא טובה או לא טובה, אז אם היא חוסכת או לא חוסכת, זה ישפיע על המנייה שלי.
<נגה לבציון-נדן: אני רוצה לעבור ממש בקצרה רק על כמה דברים שקורים בעולם.
<נגה לבציון-נדן: העולם כבר שם, אנחנו הרחק מאחור שזה שוב, זה איזשהו תהליך, שאם אנחנו נצליח לגייס את שוק ההון לשם, אז גם הוא יהיה תמריץ מאוד מאוד משמעותי לחברות ויעזור להפחתה.
<נגה לבציון-נדן: קודם כל יש פרויקט CDP, Carbon Disclosure Project, שזה פרויקט שהתחיל עם משקיעים שאמרו:
<נגה לבציון-נדן: כדי שאני אוכל לדעת אם חברה היא טובה או לא טובה, בואו נבקש קודם כל ממנה לדווח.
<נגה לבציון-נדן: זה התחיל עם הנושא של שינוי אקלים, עם אסטרטגיה ודיווח, כמו שאתם רואים – אני לא יודעת כמה מכם מכירים אבל השמות הגדולים שם.
<נגה לבציון-נדן: פשוט אמרו: בואו נדרוש מהחברות האלו.
<נגה לבציון-נדן: בעקבות זה הם ביקשו והיום 2,500 חברות נדרשות לדווח, כשהן נדרשות לדווח על שינוי אקלים, על supply chain כלומר, גם חברות שהן עצמן לא אמורות לדווח – הרבה מהחברות הישראליות נדרשות לדווח בגלל שהן מספקות, הן ספקיות של חברות שרואות בזה חלק מהשינוי אצלן, נושא של מים ונושא של יַעֲרָנוּת, forestry ושימוש בעצים, על ארבעת הדברים האלה אמרו, בואו חברות, תתחילו לדווח ומדהים לראות כמה שעצם הדיווח גורם לחברות להשתנות ובעצם, עצם הדיווח נותן כלי עבור המשקיעים, להתחיל להסתגל לזה ולהתחיל להטמיע את זה.
<נגה לבציון-נדן: בהמשך אנחנו רואים שיש - - -
יעל כהן-פארן: סליחה, 2,500 חברות בעולם – את יכולה להגיד כמה בארץ?
<נגה לבציון-נדן: בארץ יש לנו מספר חברות, "כיל" נדרשת, אחרי הרבה שנים שהיא לא דיווחה, באיזשהו שלב היא הבינה שכנראה להיות אחד מהאחוזים הבודדים שלא מגיבים להן משקיעים, כדאי שלא, "כיל" התחילה ומאוד מאוד השתפרה בזה, כלומר, "כיל" היום מקבלת ציון מאוד מאוד גבוה בדיווח.
<נגה לבציון-נדן: יש - - -
<פרי לב און: יש - - - נדרשים.
<פרי לב און: אני לא מבין את זה.
<נגה לבציון-נדן: אתה מקבל מכתב.
<נגה לבציון-נדן: היום משקיעים שיושבים על 600 טריליון דולר, כלומר, הרבה מאוד כסף, אומרים: חבר, אנחנו מבקשים ממך שתדווח לנו מהי האסטרטגיה שלך בנושא של שינוי אקלים ושתיתן לנו נתונים.
<פרי לב און: הם מבקשים אבל "נדרשים" היא מילה חזקה.
<נגה לבציון-נדן: אני אגיד לך למה זה כן נדרש.
<נגה לבציון-נדן: כש-90% נהנים ו"טבע" היא לא דוגמה לזה, כש-90% נהנים ואתה אחת מחברות הפארמות היחידות שלא מגיבה, אז הדרישה הופכת להיות מחייבת וזה מה שמדהים, הלחץ של המשקיעים פה עובד.
יעל כהן-פארן: זה התנדבותי אבל הלחץ - - -
<נגה לבציון-נדן: זה התנדבותי אבל אתה לא רוצה להיות מהמעטים שלא מגיבים.
<פרי לב און: אני מסכים.
יעל כהן-פארן: זה כמו ה-benchmarks שציין ירון, שאם אתה תהיה בבניין הכי גרוע אז גם אם אף אחד לא יכריח אותך, אתה תנסה להשתפר כדי לא להיות הבניין הכי גרוע.
<מרים לב און: זה כמו - - -
<נגה לבציון-נדן: נכון, לגמרי.
יעל כהן-פארן: בואו ניתן לנגה לסיים.
<נגה לבציון-נדן: אנחנו רואים שה-CDP מדבר על דיווח אבל מה שמדהים זה שגם המשקיעים הופכים להיות חלק מפעולה.
<נגה לבציון-נדן: דבר ראשון, כל הנושא של De-investing כלומר, להוציא את הכסף מן הנושא של הנפט, בכלל, זה תהליך מעניין של משקיעים, חלק מזה הוא האוניברסיטאות, לדוגמה, האוסטרלים, האוניברסיטאות האוסטרליות הפסיקו להשקיע בנפט, אותו תהליך קורה בהרווארד ודברים כאלה, אבל הנושא של De-investing זה צד אחד, אנחנו מדברים על משקיעים שכן רוצים להמשיך להשקיע והן - - -
יעל כהן-פארן: נגה, אם אפשר, שתי דקות, סיימת?
יעל כהן-פארן: איך זה יכול להשפיע על התהליכים בארץ?
<נגה לבציון-נדן: מה שמעניין שזה הופך להיות, מדיווח אנחנו הופכים את זה להיות חלק מהתהליך.
<נגה לבציון-נדן: בעצם, בעקבות פריז משקיעים אמרו: אנחנו מתחייבים לחשב את 'טביעת הרגל הפחמנית' שלנו, של הפורטפוליו שלנו, שוב, כחלק מההבנה שזה מה שישפיע על המשקיעים שלהם ועל ערך המניות שלהם, 118 מיליון משקיעים, אנחנו מדברים על 10 טריליון שעושים את זה, 600 מיליארד כבר אמרו: לא רק שאנחנו מודדים את עצמנו, אנחנו דורשים מהחברות האלו להתחיל להפחית את זה, כי אנחנו מתחילים לעבור מחברות שהן עתירות אנרגיה, לחברות שהן יוכיחו שינוי ואנחנו יכולים לראות שנענו לזה, חברות אמרו: בואו, אנחנו לוקחות את האתגר והם דרשו מהן, שוב – באופן וולנטרי אבל 'מי רוצה להיות שם', דרשו מהן להפוך להיות 100% אנרגיה מתחדשת ואם אתם רואים, מי שהוביל את זה הוא משקיעים ואנחנו יכולים לראות שכל אחת מהחברות האלו קבעה יעד, באיזו שנה היא הולכת להיות 100% אנרגיה מתחדשת.
<נגה לבציון-נדן: אנחנו יכולים לראות את כל הגדולים.
<נגה לבציון-נדן: לגבי הנושא האחרון, בכמה מדינת ישראל צריכה להיכנס, הנושא הזה של המשקיעים, שוק ההון בישראל נמצא הרבה מאוד מאחור ואני חושבת שכל הגופים האלה, כל המשרדים האלה, לא רק משרד האוצר – שאנחנו בקשר אתו, אלא כל המשרדים צריכים להבין שאם שוק ההון יתחיל לדרוש מהחברות, אז גם משרד האנרגיה ירוויח וגם המשרד להגנת הסביבה ירוויח, כי היום מדברים על 59 טריליון דולר שנמצאים שם.
<נגה לבציון-נדן: ה-PRI שחתומים עליו 1,380, כמה חתומים משוק ההון הישראלי, ניחוש?
<נגה לבציון-נדן: נאדא.
<נגה לבציון-נדן: בואו נתחיל.
יעל כהן-פארן: אני עוברת לאיתן פרנס, נציג איגוד אנרגיה ירוקה לישראל.
<איתן פרנס: אני תפקידי לקלקל את החגיגה של כולם.
<איתן פרנס: אני שמח ומברך את נציגי המשלה ואותך, כמובן, יעל, על היוזמה.
<איתן פרנס: מהצד שלנו אנחנו יכולים לדבר הרבה דיבורים, במשך שנים, אנחנו ארגון שקיים כבר שבע שנים אז יש לנו היסטוריה של ועדות, ישיבות בכנסת, ישיבות ממשלה, בפועל אנחנו לא עושים גם את מה שלא עולה כסף ויותר מזה, חוט השני שעובר כאן מהטכנולוגיה המדהימה של "לייטאפ" ואחרים שנמצאים פה בחדר, גם סינרג'י ואחרים לבין מה שנגה דיברה עליו הוא המודעות.
<איתן פרנס: יש לנו שכל בראש, למנהלים של המפעלים יש שכל בראש, לצרכני החשמל יש שכל בראש ותפקיד המדינה הכי חשוב הוא להביא להם את המידע.
<איתן פרנס: מהו המידע – אותו מידע על צריכה, שיש משאב שנקרא אנרגיה.
<איתן פרנס: זה פעם ראשונה.
<איתן פרנס: פעם שניה שהוא גם מזהם ועל הנזקים של הזיהום שלו, מה הם עושים לנו.
<איתן פרנס: אנחנו עוצמים את העיניים, אנחנו לא רואים את הפליטות.
<איתן פרנס: תפקיד המדינה הוא להתגבר על הכשל הזה וקודם כל שהעם יראה את הנזקים ואת הפליטות.
<איתן פרנס: פעם שניה, אנחנו הולכים כאן במדינת ישראל בכיוון הפוך.
<איתן פרנס: נמצאים כאן נציגי משרד האנרגיה, הם מכירים כבר את המחאה החריפה שלנו, על זה שאם עד היום התעשייה בישראל חוייבה בסקרים אז עכשיו זה משתנה.
<איתן פרנס: ומה הם אותם סקרים, אותם סקרים היו לקחת את המפעל שמתמודד עם קשיים יומיומיים, שבקושי מרים את הראש מלעסוק בדברים שהם לא הניהול השוטף, ולהסתכל על דוח, על סקר שאומר מהי טביעת האנרגיה של המפעל ומה אפשר לעשות טוב יותר.
<איתן פרנס: את זה משרד האנרגיה רוצה לקחת היום מהמפעלים.
<איתן פרנס: צריך לשים את זה על השולחן, וצריך לענות לזה.
<איתן פרנס: אני אומר למה לקחת, כי קרה תהליך, קודם כל, משרד האנרגיה, בכנסת הקודמת, הודיע לכולם שהוא הולך למעשה להפחית את הרף המזערי לביצוע סקרים ל-700 ערך שעות - - - נפט והיום אנחנו שמענו, רק שבוע שעבר, את מנכל משרד האנרגיה ואת ראש הממשלה, שיצאו בהכרזות שהם הולכים להקל על הרגולציה בתעשייה, שימו לב, הם הולכים לקחת מהתעשייה את הידע על אנרגיה, נקודה.
<איתן פרנס: זאת אומרת שהם הולכים לעזור להם להיכשל.
<איתן פרנס: אין מילה אחרת כי אם אתה לוקח ממנהל מפעל את אותו סקר, אז אתה עוזר לו להיכשל ולהמשיך לייצר מוצרים שהם נחותים, חלב שהוא יותר יקר אם זה "תנובה" ואז אנחנו נשלם על הקוטג' יותר כסף.
<איתן פרנס: זה לא מעניין אף אחד, "צריך להקל על הרגולציה", "לאפשר לה לעבור את השנה הזאת" אבל, אנחנו לא מדברים על השנה הזו, אנחנו מדברים על עתיד המדינה הזו ואני חושב שכאן יעל, אנחנו מחפשים דברים אופרטיביים, אז לבקש ממשרד האנרגיה להסביר לכנסת, מדוע אחרי חתימת הסכמי פריז, דווקא בנושא של המודעות, בא משרד האנרגיה ורוצה לפגוע, זה אחד.
<איתן פרנס: שניים, ועם זה צריך לדבר על 'הפיל שבחד"ר, 'הפיל שבחד"ר הוא הגז הטבעי ומנכל משרד האנרגיה כנראה לא יוכל לענות לנו בחודשים הקרובים - - -
יעל כהן-פארן: כי הוא עסוק.
<איתן פרנס: כי הוא יהיה עסוק, אחרי זה יהיה עסוק, כבר ארבע שנים אנחנו עסוקים במדיניות גז טבעי, אנחנו מצאנו גז בים והפכנו להיות – לא מחלה הולנדית אלא מחלה ישראלית, אפשר 'לקרוא לילד בשמו', בגלל 'המחלה הישראלית' עוסקים בגז ולא נותנים למפעלים את הכלים שראיתם פה, כלים דיגיטליים שבסך הכול מביאים את המפעל להגברת הפריון ואנחנו לא נותנים לזה לקרות - - -
יעל כהן-פארן: אולי צריך להציע ל"לייטאפ" שתשובה יקנה אותם ואז דברים יתחילו לזוז.
<איתן פרנס: לא יודע מה יקרה אז אבל - - -
<ירון בן נון: לא, אנחנו לא למכירה, בטח לא לתשובה.
<איתן פרנס: אני מסכם בקצרה.
<איתן פרנס: מפה קוראים קריאה מעשית, אני יודע שהדרג המקצועי במשרד האנרגיה, גם אנשים שיושבים פה, אמרו כבר את דעתם המקצועית לכנסת בנושא הזה של המודעות וכמה חשוב שיהיו סקרים.
<איתן פרנס: מי שצריך לענות על זה הוא ביבי נתניהו שהקל את הרגולציה, אחריו שר האנרגיה, יובל שטייניץ שקידם את התהליך ומאחוריו שאול מרידור, שהוא האיש שהביא את הדבר הזה לשולחן.
<איתן פרנס: זה עוד לא עבר בוועדת הכללה, אני מקווה מאוד שמן הועדה הזאת - - -
יעל כהן-פארן: ביבי נתניהו שר הכלכלה, שר התקשורת, שר החוץ ויש עוד משהו?
יעל כהן-פארן: תודה רבה איתן.
יעל כהן-פארן: כן, בדיוק התכוונתי לתת לך, רק שניה גבריאל, אסנת אביטל מהתאחדות התעשיינים.
יעל כהן-פארן: למה אתם מנסים לצמצם את החובה על חברות לדווח על התייעלות אנרגטית?
<אסנת אביטל: קודם כל צריך לשים את הדברים במקומם, שסך הכול זה חלק מפעילות רוחבית לצמצום הרגולציה בישראל על התעשייה, שזה אחד המכשולים העיקריים בכלל לצמיחה תעשייתית, כלכלית והמשאבים שנדרשים היום לבחינת רגולציה, לעמידה ברגולציה, לתגובות אל מול הרגולציה המתחדשת, בעצם מונעים התעסקות ב-Main Business של העסקים, שזה כוח ייצור.
<אסנת אביטל: אנחנו מדברים פה בנושא התייעלות אנרגטית על הסקרים שסך הכול התדירות שלהם ירדה מחמש שנים לשבע שנים, אנחנו לא חושבים שיש צורך בתדירות גבוהה, כשהשינויים במפעלים הם לא בכזו תדירות, אין קווי יצור חדשים כל חמש שנים, אין סיבה, על סקרים שנערכים מוציאים השקעות כספיות, הוצאות של כוח אדם על עשיית סקרים, כשבפועל דברים לא משתנים.
<אסנת אביטל: כמו שאמרו כאן, פרק הזמן המאוד קצר ומוגבל שיש היום למפעלים גם ככה להתעסק בנושא ההתייעלות האנרגטית, מופנה לעשיית סקרים ולא לעשייה בפועל, כך שצריך לשים דברים בפרופורציה.
<אסנת אביטל: אנחנו מדברים בסך הכול על הפחתה בתדירות - - -
<איתן פרנס: זה לא רק הפחתה, מספר הנסקרים, זה אמור לרדת דרמטית מאלפיים שעות שווה ערך טון לשבע מאות שווה ערך טון.
<אסנת אביטל: גם שם, השאלה היא באמת האפקטיביות של הסקרים ואנחנו לא חושבים שהאפקטיביות הוכיחה את עצמה - - -
יעל כהן-פארן: אולי כי לא נדרש לבצע את הסקר אלא רק לדווח עליו.
<אסנת אביטל: בואו נעבור באמת לנושא המהותי שזה הביצועים ואיפה שנדרש.
<אסנת אביטל: כמובן שהתעשייה - - -
יעל כהן-פארן: סליחה, אני חייבת להעיר שנכון שהסקר, כל עוד הוא רק סקר ולא מבוצע, זה מאוד בעייתי אבל, כל הרעיון של עריכת הסקרים היה כדי לגרום למפעל להבין מה מצבו, כמו שציין כאן ירון מ"לייטאפ", אם אנחנו לא יודעים איפה אנחנו נמצאים אז אנחנו לא יודעים לאן אנחנו הולכים ואז, להתחיל ליישם.
יעל כהן-פארן: זה שאולי לא ישמו זו בעיה ותיכף תעני אבל, עצם זה שמורידים את הצורך להסתכל מה המצב, ברגולציה ממשלתית, אני מבינה את הצורך להפחית ושיש לזה השלכות על יוקר המחיה וכו' אבל, לתת לגל הזה של יוקר המחיה לשטוף את הכול ולשטוף את הצורך בהתייעלות אנרגטית – זה מאוד חורה.