GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נילי כהן: אז כאמור לאקדמיה יש הוצאה לאור ויושבת כאן טלי אמיר, שהיא ראש ההוצאה לאור, וכל שם שאני אזכיר מיותר לומר שעושה את תפקידו במסירות ובהצטיינות.
<נילי כהן: יש לנו כאן צוות קטן שמנהל גוף משמעותי וחשוב מאוד במדינת ישראל ועושה את עבודתו במסירות עילאית.
אורי מקלב: אם אני יכול להפסיק אותך, ככה בסוגריים, על הספר.
אורי מקלב: אני לא ראיתי את הספר כמובן, אבל אמי שתהיה בריאה עבדה במשרד ראש הממשלה וחלק מהתפקיד שלה, לילדים מספרים סיפורי ילדים, אחרי שמתבגרים רואים את ההורים קצת מעל סיפורי הילדים וקצת על ההיסטוריה שלהם והפעילות שלהם.
אורי מקלב: פעילות מרכזית שראיתי, שגם עד היום היא מספרת, זה התפקיד שהיה לה במשרד ראש הממשלה בקשר בין המשרד לבין נשיא המדינה.
אורי מקלב: היא הייתה המקשרת בין המשרד לנשיא המדינה וגם הוטל עליה, בסוף ימיו, שנה לפני שהוא נפטר, זו הייתה פעילות חסויה וסמויה, להכין את ההלוויה הממלכתית הראשונה של מדינת ישראל.
<נילי כהן: ב-53', אני חושבת?
אורי מקלב: אני חושב שאפילו לפני זה.
אורי מקלב: כן, 53'.
אורי מקלב: היא הכינה עד כדי כך, היא גרה בירושלים, וייסגלס בעצמו הגיע לקחת אותה עם המכונית של הנשיא כדי שהיא תארגן ותערוך את ההלוויה.
אורי מקלב: אני חושב שהוא נפטר בשבת ואני חושב שזה היה ביום ראשון.
אורי מקלב: בסוף היום היא הייתה שורפת את המסמכים, עד כדי כד זה היה סודי, איך להכין את ההלוויה הממלכתית הראשונה.
אורי מקלב: כך שאני גדלתי קצת בהקשר הזה, יש איזה קשר.
אורי מקלב: זה מתאים.
<נילי כהן: אז בחרנו שי מתאים.
אורי מקלב: כן, משהו ככה לרכך את האווירה קצת.
<נילי כהן: כן.
<נילי כהן: אני אגב זוכרת, אם נמשיך בריכוך האווירה, כשהייתי ילדה קטנה מאוד, המוני עם ישראל נסעו לרחובות, ביניהם אמא שלי, אנחנו אז גרנו בכפר סבא, כשהיא שמעה שהנשיא מת, זה היה אבל אדיר.
<נילי כהן: היא נסעה להלוויה ועמה המוני עם ישראל.
<נילי כהן: ונמצא כאן פרופ' דוד הראל, שהוא סגן הנשיאה והוא פרופסור למדעי המחשב במכון וייצמן, חתן פרס ישראל.
<נילי כהן: לצדנו יושב כאן פרופ' יוסף קפלן, היסטוריון מהאוניברסיטה העברית, חתן פרס ישראל, שהוא מרכז החטיבה למדעי הרוח באקדמיה, מרכז החטיבה למדעי הטבע הוא פרופ' איתמר וילנר, גם הוא חתן פרס ישראל.
<נילי כהן: נבצר ממנו להגיע, הוא מוסר את התנצלותו, אני משוכנעת שתהיה לנו הזדמנות לראות אותו בפעמים הבאות.
<נילי כהן: אז הזכרתי את טלי אמיר ואני רוצה שנכיר כולנו את הצוות המצוין של האקדמיה.
<נילי כהן: לצדה יושבת דליה פינצי, המרכזת של חטיבת מדעי הרוח, לצדה יושבת סימה דניאל, שהיא מרכזת התכניות המיוחדות באקדמיה, לצדה יושבת בת שבע שור, שהיא מרכזת גם, אפשר לומר, תכניות מיוחדות, מרכז הקשר.
<נילי כהן: ד"ר מאיר צדוק, שהוא מנכ"ל האקדמיה שנים רבות.
<נילי כהן: דגנית עזר, שהיא ראש הלשכה המסורה שלנו ומנהלת כוח אדם, כוכי מימרן שהיא אחראית על הלוגיסטיקה של האקדמיה, בוב לפידות אחראי על קשרי חוץ באקדמיה וגדי לוין סמנכ"ל ואחראי על התקציב באקדמיה.
<נילי כהן: אני חושבת שאנחנו נסיים במי שיש לה קשר מיוחד עם הוועדה והגיעה אלינו מארצות הברית במיוחד לישיבה הזו, אביטל בר, שהיא אחראית על קשרי חוץ באקדמיה.
<נילי כהן: וד"ר מני קרמה, שהוא רכז חטיבת מדעי הטבע ותזכירו לי אם שכחתי מישהו, אני מקווה שלא.
<נילי כהן: אז זה הצוות.
אורי מקלב: כל מי שאת אומרת רכז זה במשרה מלאה?
<נילי כהן: כן, במשרה מלאה.
<נילי כהן: והאקדמיה, שיש לה באמת פעילויות מאוד ענפות וחשובות, שאני מיד אפרט אותן ואליהן אני אקשר כמובן את פרופ' אליעזר רבינוביץ, שהוא נציג האקדמיה ב-CERN, פיזיקאי מהאוניברסיטה העברית והוא עושה פעילות אדירה, הוא סגן יושב ראש המועצה ב- CERNוב-SESAME, אני לא אפרט עכשיו, אני אתן לו לפרט, אבל הוא עושה פעילות עצומה במישור הבינלאומי, לא רק לחיזוק מעמדו של המדע, אלא לחיזוק מעמדה של מדינת ישראל, כי נציג ישראלי שנבחר להיות סגן יושב ראש מועצת CERN זה הישג יוצא דופן.
אורי מקלב: אמרת בתחילת דברייך שיש קשר בין חיזוק המדע לחוזקה של מדינת ישראל.
אורי מקלב: הקשר הוא ברור, אנחנו נמצאים פה וזה חלק מהתפקיד שלנו גם.
<נילי כהן: נכון.
<נילי כהן: אז אני נכנסתי לתפקיד כמחליפתה, היה לי הכבוד להיכנס לתפקיד כמחליפתה של פרופ' רות ארנון, מדענית מן השורה הראשונה, שהייתה האישה הראשונה.
<נילי כהן: קדמו לי תשעה נשיאים, אני הנשיאה העשירית.
<נילי כהן: הנשיא הראשון היה מרטין בובר, השני אהרון קציר, השלישי גרשון שלום, הרביעי אריה דבוריצקי, החמישי אפרים אורבך.
<נילי כהן: ייבדלו לחיים ארוכים הנשיאים הבאים, שאני ממש מרגישה חובה, מתוך צניעות והוקרת תודה, להזכיר את שמם, שהם פרופ' יהושע יורטנר, שהקים את הקרן הלאומית למדע, פרופ' יעקב זיו, שהקים מפעלות גדולים באקדמיה, כמו תל"מ, תשתית לאומית למדע, שזה פורום שתומך במפעלי מדע חשובים ותשתיות מדע חשובות למדינת ישראל כמו למשל הננו טכנולוגיה.
<נילי כהן: אחרי יעקב זיו היה מנחם יערי, אחריו רות ארנון וכאמור אני.
<נילי כהן: בני קידר היה סגן נשיא ויושב כאן סגן נשיא נוסף.
<נילי כהן: עכשיו מה עושה האקדמיה?
<נילי כהן: תפקידי האקדמיה מוגדרים על פי חוק והתפקיד הראשון הוא לבחור את בכירי המדע במדינת ישראל.
<נילי כהן: על פי חוק למעשה כל חטיבה יכולה לבחור 40 חברים, אבל אני אספר לכם שיש לנו 115 חברים ואז תשאלו אותי, איך?
<נילי כהן: התשובה היא שבהגיע החבר או החברה לגיל 75 הם נשארים חברים לכל דבר ועניין חוץ מזה הם מפנים תקן.
<נילי כהן: אז אפשר באמצעות הרעיון הזה לדאוג לקבלה של חברים נוספים, בעצם להצערה ולגיוון של חברי האקדמיה.
<נילי כהן: האקדמיה, תפקידה המהותי הוא לקדם את המדע במדינת ישראל.
<נילי כהן: קידום המדע במדינת ישראל נעשה על ידי מפעלים רבים וגדולים של האקדמיה.
<נילי כהן: הזכרתי את הקרן הלאומית למדע, שהיא קרן שהיא היום עמותה עצמאית, אבל היא הייתה למעשה חלק בלתי נפרד של האקדמיה עד לא מכבר והיא מעניקה מענקי מחקר על בסיס תחרותי, למעשה לכל החוקרים בישראל.
<נילי כהן: האקדמיה, במסגרת תפקידה המרכזי לקדם את המדע, חושבת על כל מיני תחומים שצריך לסייע בהם, אז היא מוציאה דוחות, למשל דוח על קידום מדעי הרוח.
<נילי כהן: אנחנו יודעים שמדעי הרוח, יש איתם בעיה כלשהי מבחינה זו שאם בעבר סטודנטים נהרו למדעי הרוח היום פחות והשאלה איך לקדם את מדעי הרוח.
<נילי כהן: האקדמיה יזמה דוח, יזמה הקמת ועדה ב-2004, בראש הוועדה עמד פרופ' בנימין זאב קידר, הוא העורך של הספר שלנו.
אורי מקלב: דוח שמוגש למי?
<נילי כהן: לאקדמיה.
<נילי כהן: נידון באקדמיה, יש בו קווי פעולה וקווי הפעולה האלה יושמו.
<נילי כהן: אנחנו פנינו, למשל, לקרן יד הנדיב, שתרמה לנו כספים כדי להעניק מלגות, כדי ליזום פעילויות שימחישו את החשיבות של מדעי הרוח, הן בתוך האקדמיה והן בציבור הרחב.
<נילי כהן: בהמשך לדוח הזה כמובן גם ות"ת נרתמה לעניין וגם היא הקצתה כספים והיום היא מקדמת תכנית חדשה בנושא הזה.
<נילי כהן: כמובן כשמדובר במדעי הרוח מדובר על שילוב בין התרבות שלנו, התרבות היהודית, לבין התרבות האוניברסאלית, כי מדעי הרוח זה הכרת תרבויות עולם, הכרת שפות, לימוד שפות והעמקה בתרבות שלנו ובתרבות העולם.
<נילי כהן: הייתה למשל בעיה, הייתה תחושה שלא מספיק פיזיקאים הולכים לכיוון של פיזיקה גרעינית והשאלה הייתה איך לקדם את הנושא.
<נילי כהן: אנחנו הקמנו ועדה שהציעה תכנית פעולה שכרוכה בהקצאת כספים כמובן, רתמנו את ות"ת שנרתמה לנושא.
<נילי כהן: תפקיד אחר שלנו שגם הוא נקבע בחוק הוא התפקיד של ייעוץ לממשלה.
<נילי כהן: הממשלה, שמתלבטת בנושא מסוים והנושא הזה משיק בין מדע לחברה, פונה לאקדמיה והאקדמיה מגייסת את מיטב אנשי המדע שלה, יחד עם אנשים רלוונטיים נוספים ומקימה ועדה.
<נילי כהן: אני אתן לכם דוגמה של פעילות כזו.
<נילי כהן: אתם זוכרים את תכנית ויסקונסין?
<נילי כהן: עם התכנית הזו היו בעיות, כפי שכולנו יודעים, וועדה בראשות האקדמיה, בראש הוועדה ישב פרופ' מנחם יערי, שהיה נשיא האקדמיה, שהוא כלכלן בעל שם.
<נילי כהן: האקדמיה נרתמה, הייתה ועדה, אני הייתי חברה בוועדה.
<נילי כהן: בסופו של דבר התכנית לא צלחה, אבל זה היה אחרי דוח מאוד מעמיק ויסודי של האקדמיה.
אורי מקלב: את מדברת על פעילות שהממשלה מבקשת?
<נילי כהן: כן, זו שאלה מצוינת.
<נילי כהן: למשל לפני חודשים אחדים פנו אלינו ממשרד המשפטים וביקשו מאיתנו עצה בנושא של רישום פטנטים והזיקה בין רישום פטנטים לבין קידום כלכלי, האם הפרוצדורה אצלנו מסייעת, אולי היא מקשה, מה צריך לעשות איתה?
<נילי כהן: הושבנו ועדת מומחים של האקדמיה, אגב בוועדה יושבים לא רק אנשי אקדמיה, אלא כל מי שהאקדמיה חושבת שהם מומחים שיוכלו לסייע בנושא, יושבים על המדוכה ובעוד חודשים ספורים ייצא דוח שיסייע למשרד המשפטים.
<נילי כהן: אני אדבר על העניין של קשרים בינלאומיים, שאין צורך לומר כמה זה חשוב, לא רק היום במיוחד, תמיד קשרים בינלאומיים זה דבר חשוב, כי קשרים בינלאומיים מזינים גם את פעילות האקדמיה כאן.
<נילי כהן: חלק מחוקרי פרס נובל עשו חלק מהמחקר שלהם בשיתוף פעולה עם מוסדות זרים.
<נילי כהן: המעמד של ישראל בעולם נוצר כתוצאה מההכרה של המדע בעולם כולו בחשיבותה ובעוצמתה של הקהילייה המדעית במדינת ישראל.
<נילי כהן: אז יש קשרים בינלאומיים, הדוקים מאוד, אני אציין רק דבר אחד, כדי לא להכביד.
<נילי כהן: הרויאל סוסייטי, שזאת האקדמיה המלכותית הבריטית, שבראשה בזמנו עמד ניוטון, פנתה אלינו והציעה שיתוף פעולה שמבוסס על חילופי פוסט דוקטורנטים, חילופי מרצים, סדנאות, והדבר הזה נעשה, קרם עור וגידים החל מהשנה.
אורי מקלב: מצד שני, תרשי לי לשאול אותך על ההחרמה של מדענים ופעילויות, דווקא אפילו בבריטניה הייתה עכשיו קריאה של חרם.
<נילי כהן: כן, נכון.
<נילי כהן: אז אנחנו רואים את הדברים האלה ואנחנו באמת זועקים.
<נילי כהן: אני רוצה לומר שעקרונית הערכה למדע הישראלי, אני מדברת באופן כללי, יש ואריאציות בנושאים שונים, ההערכה למדע הישראלי היא גבוהה מאוד ושיתופי הפעולה נמשכים, יש לנו גם קשרים בינלאומיים עם אקדמיות זרות במובן של התייעצויות, יוזמות, שיתופי פעולה לקידום מדע, לאו דווקא מחקר מדעי.
<נילי כהן: למשל נשיאי האקדמיות של אירופה, יש להם אגודה שנקראת ALIA, האיגוד של כל האקדמיות האירופאיות, ואנחנו שותפים מלאים.
<נילי כהן: למעשה פרופ' רות ארנון הייתה בוועדה האקזקוטיבית של הגוף הזה מתוך הוקרה אישית והוקרה לפעילותה.
<נילי כהן: כלומר אני חושבת שצריך לעשות כל דבר כדי להילחם בתופעת החרם ואני אומרת שהתשובה של המדע היא תשובה ניצחת.
אורי מקלב: אם תרשי לי לשקף את דברייך, את אומרת שהם מנסים, אבל הם פחות מצליחים.
אורי מקלב: את באיזה רוח אופטימית שהספינה היא חזקה וגדולה, שהמכות בצד הם לא שישפיעו עליה.
אורי מקלב: את רואה גם תופעות של הרחבה והעמקה של שיתוף הפעולה.
<נילי כהן: אגב, בבריטניה זה בולט באופן מיוחד.
<נילי כהן: אני אציין שגם בגרמניה יש שיתוף פעולה הדוק מאוד, ובארצות הברית.
<נילי כהן: יש מקומות אחרים שאני אומרת שזה נושא שצריך לעבוד עליו בעוצמה - - -
אורי מקלב: מטבע הדברים בתקשורת יותר בולטות ההחרמות, שלפעמים הן נקודתיות, משיתוף הפעולה והעמקת והרחבת שיתוף הפעולה.
אורי מקלב: תרשי לי, ברשותך, קודם כל לקבל את חבר הכנסת ד"ר דב חנין, שהוא משתתף איתנו הרבה ואנחנו שמחים וגם מעריכים את התרומה שלו לוועדה, אבל גם אני רוצה לקבל בברכה קבוצה של ניצולי שואה שנמצאים בחדר.
אורי מקלב: שלום לכם, יום טוב, בוקר טוב.
אורי מקלב: מאיגוד 'עמך' שבאו ליום סיורים בכנסת ובאו גם לבקר אותנו בדיון החשוב.
אורי מקלב: גם בשם האקדמיה הלאומית למדעים וגם בשם הוועדה אנחנו מאחלים לכם יום טוב, ברכה והצלחה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים להעריך ולהוקיר, היום כמה שהזמן עובר, ככה גדלותם והערכתנו והוקרתנו והדמויות שלכם הן חזקות עבורנו.
אורי מקלב: כשרואים הר גדול, הר מרשים, צריך להתרחק קצת, ממד הזמן לפעמים נותן עוד יותר את הפרספקטיבה הנכונה.
אורי מקלב: אנחנו לא רק צריכים לברך אתכם, אנחנו דווקא רוצים שאתם תברכו אותנו בזכויות שיש לכם, גם מה שעברתם ואריכות הימים שזכיתם.
אורי מקלב: אז שתהיה לכם בריאות טובה, חיים טובים והצלחה.
אורי מקלב: אני מתנצל שקצת הארכתי.
<נילי כהן: גם אני מצטרפת כמובן לכל הברכות והאיחולים.
<נילי כהן: אני אציין שהאקדמיה שוקדת על טיפוח מדענים צעירים.
<נילי כהן: אתם יכולים להפסיק אותי בכל רגע.
אורי מקלב: לא, היא רק כתבה לי שחשוב להגיד שאנחנו בשידור, זה מופיע באינטרנט, מי שמצטרף אלינו, אנחנו גם מקדמים אותו בברכה.
<נילי כהן: האקדמיה שוקדת על טיפוח מדענים צעירים, יש לנו כנסים בינלאומיים, למשל עם גרמניה, למשל עם ארצות הברית, עם האקדמיה הלאומית של ארצות הברית, הכנסים עם גרמניה הם במדעי הרוח, הכנסים בארצות הברית הם בדגש על מדעי הטבע, אבל על כל פנים המשתתפים הם מדענים צעירים משתי המדינות ובאמצעות הכנסים האלה אנחנו זורעים את הזרעים לשיתופי פעולה בעתיד ולטיפוח המדע הצעיר במדינת ישראל.
<נילי כהן: יש לנו אקדמיה צעירה, שמרכזת את מיטב המדענים הצעירים.
<נילי כהן: חברי האקדמיה נבחרים לכל ימי חייהם, חברי האקדמיה הצעירה נבחרים לארבע שנים, כלומר יש תחלופה.
אורי מקלב: היא פעילה?
<נילי כהן: היא פעילה.
<נילי כהן: למשל, דוגמה, שהיא בצד יותר של חשיפת המדע לציבור.
<נילי כהן: בעוד מספר שבועות ייחנך בשדה התעופה, תיחנך תערוכה, מי שבמקרה אולי היה בשדה התעופה ראה את התערוכות המתחלפות והתערוכה הבאה תוקדש למדע ולמדענים הישראלים.
<נילי כהן: זו הייתה יוזמה של האקדמיה הצעירה, שכמובן שותפים לה משרד המדע והתחבורה.
<נילי כהן: אז עוד מספר שבועות התערוכה תיחנך, יהיו נוכחים שר התחבורה, שר המדע ואני שמחה שגם אני אשא - - -
<טארק אבו חאמד: ב-7 במרץ.
אורי מקלב: נמל התעופה בן גוריון נבחר כדי שלפני שיוצאים לחוץ לארץ, להזכיר להם, לתת להם רושם להשאיר, שיחזרו מהר הביתה, כי זה הרושם האחרון.
<נילי כהן: בדיוק ככה.
אורי מקלב: זה גם חלק מהפעילות שלכם.
<נילי כהן: אגב, שיחזרו הביתה, בדיוק כך, יש לנו מרכז הקשר שאותו יזם פרופ' מנחם יערי, שזאת פעילות מדרגה ראשונה.
<נילי כהן: הפעילות הזו מיועדת ליצור קשר עם מדענים צעירים, בשלבי הדוקטורט, הפוסט דוקטורט, ואפילו שלבים מאוחרים יותר, במטרה לסייע לאותם מדענים צעירים להיקלט במוסדות בארץ.
<נילי כהן: אגב, בין מוסדות אקדמיים ובין תעשיות עתירות ידע.
<נילי כהן: אחת לשנה אנחנו עושים מעין יריד תעסוקה שבמסגרתו אנחנו מפגישים את כל המעוניינים עם המוסדות להשכלה גבוהה, עם המכללות, עם האוניברסיטאות, עם התעשיות עתירות הידע, שמציבות דוכנים אצלנו באקדמיה.
<נילי כהן: וכמו כן אנחנו עושים להם יום עיון.
<נילי כהן: ביום העיון האחרון הנואם המרכזי היה פרופ' אמנון שעשוע, מוביליי, שהוא פרופסור באוניברסיטה העברית, והוא הגה את הרעיון של מוביליי, כלומר תפעול הרכב באמצעים אוטומטיים.
<נילי כהן: זה רעיון שפרץ גבולות והוא סיפר למועמדים הפוטנציאליים למה כדאי ליצור בארץ, למה כדאי להיות באוניברסיטה, וגם דיבר כמובן על ההמצאה שלו.
<נילי כהן: עוד אני אומר שיש לנו שתי חטיבות באקדמיה.
<נילי כהן: יש, אגב, דפוסים שונים של אקדמיה.
<נילי כהן: למשל באנגליה הרויאל סוסייטי, שבראשה עמד ניוטון, היא אקדמיה שמוקדשת למדע מדויק בלבד.
<נילי כהן: לעומת זאת יש את ה-British Academy, שבה יש מדעי הרוח ומדעי החברה ומשפטים.
<נילי כהן: אנחנו כאן, כלומר אבות הרעיון של יצירת אקדמיה בארץ, החליטו שהאקדמיה תהיה משותפת, גם למדעי הרוח וגם למדעי הטבע.
<נילי כהן: שזה אולי היה רעיון נועז בזמנו אבל הוא טבעי לגמרי, כי לדיסציפלינות המדעיות למעשה אין גבולות, הדיסציפלינות המדעיות נוצרו כדי להקל על קליטת הידע, אבל אנחנו יודעים שהידע תמיד מורכב במקרים רבים מכל מיני דיסציפלינות והעובדה שהאקדמיה למדעים באמת מורכבת משתי החטיבות מסייעת לעודד חשיבה בין תחומית ורב תחומית.
<נילי כהן: והנה דוגמה.
<נילי כהן: אנחנו עשינו לפני שבועיים כנס באקדמיה בנושא זיכרון.
<נילי כהן: זיכרון זה גם מהצד המנטלי וזה גם מהצד הפסיכולוגי, גם מהצד התרבותי, זיכרון היסטורי.
<נילי כהן: מה זה ההיסטוריה אם לא זיכרון?
<נילי כהן: והגדת לבנך.
<נילי כהן: כשמצווים עלינו 'והגדת לבנך'.
<נילי כהן: אז אומרים לנו לאצור, לאגור את הזיכרון ההיסטורי וליצור תודעה קולקטיבית.
<נילי כהן: אז דיברו על תודעה - - -
דב חנין: זה גם ברמה האישית, מה היא המשמעות אם אין זיכרון?
<נילי כהן: בדיוק כך, מה המשמעות לחיים אם אין זיכרון?
<נילי כהן: ויחד עם זה מה המשמעות לשכחה והאם אולי צריך גם לשכוח.
<נילי כהן: כל הנושאים האלה נדונו, הן מההיבט הפסיכולוגי, הן מההיבט ההיסטורי, הן מההיבט הספרותי, הן מההיבט האמנותי, הן מההיבט הביו נוירולוגי.
<נילי כהן: אז היה גם מנתח במדעי המוח, פרופ' יצחק פריד, שהוא מנתח דגול בבית החולים איכילוב ופרופסור באוניברסיטת תל אביב.
אורי מקלב: מרתק.
אורי מקלב: יש כבר סיכומים על זה?
<נילי כהן: אני מציעה לכולכם להיכנס לאתר האינטרנט של האקדמיה ופשוט לעקוב ולשבת כאילו הייתם נוכחים בכנס הזה.
<נילי כהן: הזמנו, אגב, פרופסור חבר האקדמיה הצרפתית, ששמו פייר נורה, היסטוריון, שהוא למעשה אפשר להגיד אחד מאבות התורה של הזיכרון הקולקטיבי.
<נילי כהן: ואולי אני אסיים בנושא אחד והוא החשיפה של האקדמיה לציבור.
<נילי כהן: האקדמיה היא מוסד שפועל שנים רבות, הפעילות היא פעילות חשובה מאוד והציבור לא תמיד מודע למה שעושה האקדמיה.
<נילי כהן: אנחנו חושבים שהאקדמיה צריכה להיראות ואתר האינטרנט שלנו בין השאר מיועד לכך, אבל מעבר לכך אנחנו יזמנו סדרה שפתוחה לציבור ואנחנו מתכוונים לעשות סדרה כזו במשך כל שנה.
<נילי כהן: הסדרה השנה היא בת 6 הרצאות, היא מוקדשת לנושא הגירות, היא לא נוגעת להגירות בממד הפוליטי, היא נוגעת להגירות בממד ההיסטורי, היא נוגעת להגירות של האדם הקדמון, היא נוגעת להגירות של ציפורים, של דגים, והסדרה הזו מושכת אליה קהל.
<נילי כהן: אנחנו דאגנו לכך שלסדרה הזו שכאמור נערכת פעם בחודש, יגיעו גם תלמידי תיכון כדי שהרצאות מסוג כזה ייתנו להם השראה בהמשך הדרך.
אורי מקלב: מילה אחת על הדוח של מצב המדע בישראל.
<נילי כהן: כן, אתה התחלת בזה.
<נילי כהן: אנחנו שמחים שבמסגרת החוק למעשה מוטלת עלינו החובה, והייתי אומרת גם הזכות, לדווח על מצב המדע בישראל אחת לשלוש שנים ואנחנו צריכים להגיש את הדוח הזה אליכם.
<נילי כהן: הדוח נמצא בעבודה אינטנסיבית מאוד.
<נילי כהן: בראש הוועדה שאמורה לכתוב את הדוח, לערוך את הדוח, לספק את הנתונים, עומד פרופ' רשף טנא ממכון וייצמן ואנחנו עובדים באינטנסיביות.
אורי מקלב: יש בו גם החלטות מעשיות?
<נילי כהן: הצעות.
אורי מקלב: על הדוח הקודם, יש מי שמבקר מה הממשלה עושה, ואני כאן פונה גם לחברי, חבר הכנסת דב חנין, אני לא יודע למי - - -
<נילי כהן: אנחנו מגישים את הדוח לממשלה.
אורי מקלב: אתם לא גורם לפי החוק שהוא גורם מפקח ומבקר את היישום של הדוח.
<נילי כהן: למיטב ידיעתי לא.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לחשוב, אני אומר את זה במסגרת הדיון, איך לוקחים את מה שהיה ועובדים על זה.
אורי מקלב: אין לי ספק שיש שם דברים חשובים מאוד שבאים מהשטח, מההכרה עצמה ולראות איך הממשלה גם מיישמת את הדוח הזה, איך היא פועלת, איך היא דנה בזה, איך זה מחולק לתוך המשרדים.
אורי מקלב: כשנגיע לזה ונגיש את זה נעשה גם דיון על זה וגם נחשוב בחלק הזה איך אנחנו - - -
<נילי כהן: אני מסכימה לחלוטין ואני באמת רוצה לסכם ולומר, תודה רבה על ההזדמנות שנתתם לנו, זו הזדמנות חשובה מאוד, כי זה לספר לכם - - -
אורי מקלב: בעניין הזה שכרנו שאנחנו - - - לספר לנו, אבל זה גם חשיפה ציבורית ואנחנו נותנים גם חלק בחשיפה הציבורית.
<נילי כהן: חשיפה ציבורית ונוסף על כך אני שמחה מאוד שדוח המדע ייתן לנו הזדמנות להיפגש עוד כמה חודשים שוב.
<נילי כהן: תודה רבה.
אורי מקלב: תודה רבה באמת על הדברים המרשימים מאוד, המקצועיים מאוד.
אורי מקלב: נכנסת כנראה בסערה לתפקיד, השליטה המוחלטת ואת צללת בפנים וזה מרשים מאוד.
<נילי כהן: זה רק בזכות הצוות.
אורי מקלב: ברור, מי שמעריך את הצוות שלו הוא באמת מצליח.
אורי מקלב: שיתוף פעולה זה אחד הדברים החשובים.
אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, אנחנו יודעים שאנחנו צריכים לקפוץ - - -
דב חנין: תודה לך, אדוני היושב ראש, וברכות לך, גברתי, ולכם, אנשי האקדמיה הישראלית למדעים.
דב חנין: אני מאוד גאה בפעולה שלכם ובפעולה של ענפי המדע הישראלי בכלל.
דב חנין: גילוי נאות, אני מגיע לכנסת מהאוניברסיטה, לא מהאקדמיה הישראלית למדעים - - -
אורי מקלב: אם היית ממשיך באוניברסיטה היית מגיע לשם.
דב חנין: אולי, בראייה מאוד אופטימית אולי זה היה קורה.
אורי מקלב: אנחנו מעריכים אותך פה, אין ספק.
דב חנין: בכל מקרה הגעתי לכנסת מהאוניברסיטה, מהפקולטה למשפטים ששם לימדתי, ואני מאוד מעריך את החשיבה האינטר-דיסציפלינארית ואת הגישה שאומרת שהתפיסה שלנו צריכה להיות כוללת ולאחד את תחומי הידע השונים בתחומיה של אקדמיה אחת למדעים.
דב חנין: זו גם ההזדמנות להביע הערכה הגדולה לפעילות שלכם ולהישגים של המדע הישראלי.
דב חנין: יש לנו הרבה הרבה במה להתגאות, אבל לא באתי לכאן כדי להציע לנו לנוח על זרי דפנה כי אני חושב שזו תהיה טעות.
דב חנין: אנחנו צריכים לראות גם את האתגרים וגם את הקשיים שעומדים בפנינו.
דב חנין: אני חושב שבתחום ההשקעות במדע בחברה הישראלית ובמדינת ישראל יש הרבה מה לשפר.
דב חנין: אנחנו במידה מסוימת נהנים מזרי דפנה של מה שעשו קודמינו, אני לא בטוח שאנחנו מייצרים את התשתית ואת התנאים לממשיכינו בעוד הרבה שנים לבוא לכאן לכנסת ולהתהדר באותם הישגים שאתם, ובצדק, יכולים להתהדר בהם היום.
דב חנין: ישראל צריכה להשקיע יותר בידע, במדע ובאקדמיה.
דב חנין: אני חושב שזו משימה משותפת של כולנו.
דב חנין: סוגיית החוקרים הצעירים היא סוגיה שמדאיגה אותי במיוחד.
דב חנין: כל אחד אולי באופן סובייקטיבי נתקל בקבוצות אחרות ובמעגלים אחרים, אבל אני פוגש הרבה מאוד אנשים שהם, לדעתי, אנשים מבריקים, עם הרבה פוטנציאל והרבה יכולות שלא ממשיכים איתנו, מהרבה סיבות.
דב חנין: לא תמיד זה רק הסיבות האקדמיות נטו, אבל גם הקשיים של חוקרים צעירים להתקדם ולמצוא לעצמם מקום בעולם הידע הם ממשיים.
דב חנין: אני חושב שזה משהו שצריך להטריד את כולנו וזו סוגיה אסטרטגית שהאקדמיה הישראלית למדעים צריכה להציב בפניה, למרות שבוודאי חברי האקדמיה לא שייכים לקטגוריה הזו, אבל הם אלה שמובילים את התחום ואת עולם המדע הישראלי.
אורי מקלב: עכשיו אמרה הנשיאה, זה חלק שנמצא על השולחן ו - - -
דב חנין: ברור לגמרי.
דב חנין: עוד תחום שמאוד מטריד אותי זה מצב מדעי הרוח.
דב חנין: אני חושב שאנחנו נמצאים במשבר, פשוט משבר.
דב חנין: מה שקורה אצלנו באוניברסיטאות, אם אנחנו רואים את עתיד האוניברסיטאות, זה פשוט מדאיג.
דב חנין: זה מחייב שינוי גדול, גם ברמה של האוניברסיטאות, אבל גם ברמה של מערכת החינוך בכלל.
דב חנין: משהו פה אצלנו השתבש אם אנחנו לא מבינים כמה מדעי הרוח הם חיוניים, הם חשובים לנו כחברה ולנו כבני אדם.
אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, אני יכול לבקש ממך שתהיה שותף איתנו בדיון מיוחד שנעשה על מדעי הרוח?
אורי מקלב: בעבר ועדת המדע דנה, אני חושב שעכשיו הגיעה העת, ואתה כאחד שמכיר את המקום, תהיה שותף איתנו.
אורי מקלב: אפשר לתאם עם מנהלת הוועדה, אפשר לקבוע לקיים דיון מיוחד בנושא.
דב חנין: אני מאוד מאוד אשמח.
דב חנין: ומשפט אחרון, שגם הוא קצת אולי חורג מהמקום הפורמלי של האקדמיה הישראלית למדעים.
דב חנין: אני מוטרד קצת מהאווירה שקיימת במקומות מסוימים באקדמיה שלנו באוניברסיטאות.
דב חנין: ישנה תחושה, היא לפעמים לא נוחה, של אנשים, אנחנו כולנו עקבנו בדאגה אחרי מה שקרה במל"ג בימים האחרונים, זה בהחלט מדאיג, זה מעורר סימני שאלה וזה עניין של כולנו.
דב חנין: אני לא רוצה כרגע, בדיון החשוב והחגיגי הזה, להיכנס לכל פרטי העניין, אני מניח שהוא גם יגיע לדיון במסגרות אחרות בכנסת, אבל אנחנו חייבים כולנו להבין שאווירה נוחה, בטוחה ועצמאית בעולם המחקר, בעולם העשייה האקדמית, מאוד מאוד חיונית לנו.
דב חנין: גם אם יש במערכת הפוליטית אי פה אי שם אנשים שחושבים או מאמינים שיש קיצורי דרך וניתן אולי לקדם איזה שהיא מטרה פוליטית שחשובה בעיניהם על חשבון העצמאות האקדמית ועל חשבון החירויות והמעמד של האוניברסיטאות ושל עולם המדע הישראלי, אני חושב שזו שגיאה גדולה ואני חושב שאנחנו כולנו צריכים להתאחד, גם אתם, כנציגי התחומים האלה, וגם אנחנו כחברי הכנסת, במאמץ המשותף להגן, גם על העצמאות, גם על החופש המחקרי וגם על התחושה הנכונה שהיא כל כך חיונית בענפים של ידע ומדע.
אורי מקלב: לפני שאתה הולך, אני רוצה בהזדמנות שאתה נמצא פה, גם ליידע אתכם ואולי גם ביחד איתכם לחשוב על פניות, לא רק פנייה, שהיו לוועדה, בבקשת עזרה בקשיים שיש למדענים בקבלת אשרת תייר בכניסה לארצות הברית, קשיים שלא היו עד עכשיו.
אורי מקלב: בשנה האחרונה יש קשיים מאוד גדולים, המדענים, עד שהם מקבלים את האשרה הזו הם נתקלים בקשיים, בבירוקרטיה, בתהליך ארוך מאוד שלא מעט מדענים הפסידו את הכנסים האלה ולא יכלו להשתתף בהם.
אורי מקלב: אם בעבר קיבלו אשרת תייר כמדען לעשר שנים, עכשיו הם מקבלים את זה רק לשנה אחת וגם זה אחרי הרבה מסמכים שצריך להגיש.
אורי מקלב: אני פניתי, חבר הכנסת דב חנין, בעניין הזה לסגנית שר החוץ ולחבר הכנסת אופיר אקוניס, יש כאן גם מכתב, אולי אנחנו נעלה את זה שוב פעם בדיונים כאן בכנסת, כדי להציף.
אורי מקלב: הבעיה לא נפתרה עוד ואני חושב שחלק מגורם מרתיע גם בארצות הברית, בעניין הזה, בקשיים האלה, זה שזה נחשף.
אורי מקלב: אנחנו לא יודעים עדיין אם זה בעקבות חרם או חרמות, אבל זו תופעה שקיימת.
אורי מקלב: בעיקר זה במדעי הטבע והטכנולוגיה, מדעי החיים והרפואה, משם זה הגיע אלינו.
אורי מקלב: אנחנו לא זיהינו מה הבעיה, אבל אנחנו יודעים שאנחנו צריכים לפעול בעניין הזה גם כן לטובת המדעים.
אורי מקלב: תודה רבה על החלק הזה.
אורי מקלב: אנחנו מתכנסים.
אורי מקלב: יש לנו שני חלקים, אני מתנצל מראש, הזמן רץ מעבר למתוכנן, אז אני מראש אבקש מהדוברים הבאים לקצר כמה שאפשר, ממש לעשות את זה בהבזקים, בלי לפגוע חס וחלילה.
אורי מקלב: הדובר הראשון שיתכבד בדבריו זה פרופ' דוד הראל, סגן נשיאת האקדמיה, בבקשה.
<דוד הראל: אני אקצר מאוד.
<דוד הראל: אני רוצה לחזק את הברכות שלנו לוועדה ועל החשיבות שלה, רוצה מאוד לחזק את מה שחבר הכנסת חנין אמר בקשר לעצמאות האקדמית, ויש לי תחושה שיכול להיות ארגון קצת יותר טוב של הקשר בין הגוף שלנו, שזה גוף מייעץ, גוף שמסתכל בהרחבה, לבין הגופים שאמונים על למשל חלוקת תקציבים לאקדמיה.
<דוד הראל: יש קשר מאוד מאוד הדוק בין מה שוות"ת עושה לעצמאות וחופש אקדמי, מה שמל"ג עושה לעצמאות וחופש אקדמי, ואני גם מאוד מודאג מדברים שאנחנו רואים שם.
<דוד הראל: אנחנו לא גוף עם שיניים, אנחנו לא יכולים לשנות שום דבר, אנחנו גם לא יכולים לצאת עם איזה שהוא קול נחרץ, אבל אני חושב שאם הוועדה שלכם, ואנחנו בתור אקדמיה, נחשוב היטב איך אפשר לגשר על הפערים האלה לטובת העניין שכולנו מעוניינים בו, אז אני חושב שזה - - -
אורי מקלב: אנחנו נראה איך אנחנו נהיה שותפים בעניין הזה.
אורי מקלב: זה חשוב, אנחנו יודעים.
<דוד הראל: אין מדענים צעירים בלי תקציבים, אין הנגשה - - -
אורי מקלב: בלי תמריצים ובלי תקציבים אי אפשר לפעול.
<דוד הראל: הכול קשור בכול.
<דוד הראל: תקציבים לא אנחנו מחלקים.
אורי מקלב: אנחנו באמת צריכים לראות, אולי אחת המסקנות שצריך להעלות בוועדה שאנחנו חושבים שיש קשר חשוב מאוד בין התקציבים, בין התמריצים, כדי שיוכלו ליישם גם את הגוף המייעץ שלכם.
אורי מקלב: אתם יכולים לייעץ, אבל אם לא יהיו לזה המשאבים הנכונים אז מה עשינו?
אורי מקלב: תודה לפרופ' דוד הראל.
אורי מקלב: ד"ר מאיר צדוק, מנכ"ל האקדמיה, בבקשה.
<מאיר צדוק: בקיצור, אני אחראי על הזיכרון הארכיאולוגי.
<מאיר צדוק: אני מ-72' במערכת, אז יש לזה איזה שהיא חשיבות.
<מאיר צדוק: פעולות שהאקדמיה יזמה, ועדת המדע בכנסת היא יוזמה של האקדמיה, עם בני בגין בזמנו ודן מרידור.
<מאיר צדוק: ברטרוספקט הרבה פעמים אני שואל מה היה האימפקט, כי ישבתי פה בחלק גדול מהישיבות.
<מאיר צדוק: קודם כל בחלק של הצעות חוקים שהיו נוגעים לנו היינו אקטיביים, אבל יש דבר אחד שלא העלינו על דעתנו כשעלה הרעיון, זה המקום היחידי לדו שיח של ראשי מערכת ההשכלה הגבוהה עם מערכת נבחרי העם, שהוא דו שיח לא בעל מאפיינים פוליטיים, אלא בעל מאפיינים ענייניים וזה מקום שקט, שהוא חשוב מאוד שלנו יש מקום כאן להתבטא לאורך שנים.
<מאיר צדוק: בקצרה, האקדמיה למדעים נתפסת כגוף מייעץ, אבל היא עמדה מאחורי הקמת הקרן, כמו שפרופ' נילי כהן ציינה, היקף הקרן היום הוא בערך כ-500-600 מיליון שקל בשנה.
<מאיר צדוק: זו פעולה מעשית שהצילה, לדעת חלק גדול מהמדענים, את המדע הישראלי, כי לא היו לנו כספים.
<מאיר צדוק: האקדמיה הקימה את המועצה הלאומית למחקר ופיתוח, שנמצאת היום במשרד המדע.