GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי יאיר עמיר: מה שיוצר תסכול מאוד גדול של כאילו יש מוצר, אבל לא עוזרים לנו.
אורי מקלב: אתה אמרת עוד פן נכון, זה נקרא בהגדרה של לא תחסום שור בדישו.
אורי מקלב: אני אמרתי את זה בדיונים אחרים, כשדיברנו על הנושא של תרופות.
אורי מקלב: רוב הציבור מבוטח, חוץ מביטוח בריאות, גם בשב"נים, בשירותי בריאות נוספים, מה זה גורם?
אורי מקלב: לאנשים יש נגישות לרופאים הכי גדולים בגלל ההסדרים שיש, כשאתה בא לפרופסור גדול, מה הוא מציג בפניך, מה הוא מציג לאבא, לילד שלו?
אורי מקלב: הוא מציג פיתוחים או תרופות חידושים או בדיקות, אחרי שהוא חשף בפניך ואמר לך מה קיים היום בתחום הרפואה והפיתוחים והחידושים שיש, אתה עכשיו בא ורוצה לממש את זה דרך קופת חולים ובכלל אתה לא מתקרב לכל העניין הזה.
אורי מקלב: אתה יודע שיש לך את זה ואתה אומר, או לבן בשביל להורים או ודאי להורים בשביל לילד, 'יש את זה ואתה תמנע את זה ממנו?
אורי מקלב: ' אז גם חשפת בפנינו את הדבר הזה, אתה כבר יודע ואתה מתעניין בזה וכשיש דבר כזה והחסם נמצא בפניך, חסם תקציבי, חסם של עזרה או גיור, זה מעצים את הבעיה.
אורי מקלב: תודה על ההערה.
<משה קילים: צהריים טובים.
<משה קילים: שמי משה קילים, מנכ"ל חברת מהל"ב.
<משה קילים: אני ארצה להגיד מילת רקע עלינו כי זה מאוד חשוב גם לדיון שהתפתח בין אילנה בייניש - - -
אורי מקלב: אתה יכול לפרט מה הם ראשי התיבות?
אורי מקלב: מה זה מהל"ב?
<משה קילים: זה מה שאני רוצה לתת טיפה כרגע.
<משה קילים: מהל"ב זה המרכז הישראלי לנגישות בתקשורת.
<משה קילים: בדיוק על זה רציתי לדבר.
<משה קילים: לפני עשרים שנה, או מילה אחת אחורה, לי יש חברת אלקטרוניקה גדולה, 250 עובדים, מתעסקים בתקשורת.
<משה קילים: לפני עשרים שנה פנה אלינו חבר הכנסת שאול יהלום, שאז יזם את החוק לשוויון לאנשים עם מוגבלויות, ואמר לנו 'אוקיי, אנחנו יוזמים את החוק אבל איפה תהיה הטכנולוגיה שתבוא לתת פתרון לאנשים עם בעיות שמיעה ובעיות ראייה?'.
<משה קילים: נפגשנו איתו, נפגשנו עם הג'וינט שעזרו לנו, עם הנציבות, עמותת נגישות ישראל גם עזרו לנו קצת להיכנס לנושא ואמרנו אוקיי, ניכנס ונפתח טכנולוגיות לאנשים עם בעיות שמיעה וראייה.
<משה קילים: ואני אומר לכם בכנות, היום זה אחרי עשרים שנה, חשבנו שזה יהיה רבע טכנאי בשליש משרה, אבל בוא ניתן את שלנו לקהילה, וגבירותיי ורבותיי, היום אנחנו 40 אנשים שיושבים בתל אביב, שעוסקים רק בפיתוח, מייצרים את המוצרים, חלקם במגדלאור, עוסקים בפיתוח של תוכנה עם אנשים עיוורים, 40 אנשים שבחברת מהל"ב שמשווקים לשמונה מדינות בעולם מוצרים לאנשים עם מוגבלויות.
<משה קילים: אז לא רק זה שיצאנו ועזרנו לאנשים, אלא אנחנו גם מעסיקים אנשים, מוציאים מוצר ישראלי.
<משה קילים: איך אמר לנו מישהו?
<משה קילים: מציון תצא דבר תורה ודבר הנגשה גם מירושלים.
<משה קילים: מדינת ישראל נתפסת כמדינה של טכנולוגיה והמוצרים הם מוצרים מעניינים.
אורי מקלב: זה וולונטרי או שזה גם מסחרי מבחינתכם?
<משה קילים: זה התחיל כחברה וולונטרית, כי הג'וינט נתן לנו כסף, ככה הג'וינט עובד, שנתיים הוא תומך, ואחר כך עברנו לחברה מסחרית, חברה בע"מ.
<משה קילים: הם מרימים את הנושא ומתקדמים קדימה.
אורי מקלב: חברה פרטית?
<משה קילים: עכשיו זו חברה פרטית.
<משה קילים: מילה על סטפ-היר.
<משה קילים: המוצר הוא מוצר של התמצאות והכוונה לניידות לאנשים עם מוגבלויות ראייה, אבל מצאנו שגם אנשים עם מוגבלויות אחרות נעזרים במוצר.
<משה קילים: אני אקום כי אני ארצה להראות אותו.
<משה קילים: לאנשים ביניכם שמתקשים בראייה, אני מחזיק כרגע קופסה קטנה בגודל של 10 סנטימטרים על 10 סנטימטרים.
<משה קילים: זה רמקול קולי שעונה לתקנות הישראליות, גם לתקנות הבינלאומיות, שהוא מותקן בארץ כבר בקרוב ל-20,000 מקומות ומותקן גם, כמו שאמרתי, בשישה מקומות כסטנדרט בעולם ואנחנו פורצים לעוד שניים-שלושה מקומות.
<משה קילים: גם בכנסת.
<משה קילים: המערכת הזאת, אם מותקן רמקול כזה בכניסה, כמו בבית חולים איכילוב, אני מתקרב עם מכשיר הסמרטפון שלי, שהוא היום הופך להיות יד ימין של כולנו ובטח של אנשים עם מוגבלויות, הסמרטפון רוטט, הוא יודע לזהות שיש שלט קולי (הדגמה).
<משה קילים: אם אני ארצה לדעת פרטים נוספים, אני אלחץ על לחיץ 2.
<משה קילים: (הדגמה).
<משה קילים: השאלה פה לגבי המרחק, את המרחק אנחנו יכולים לתכנת ממטר עד 20 מטר ואני אסביר תיכף את השימושים.
<משה קילים: ההקלטה היא מאוד פשוטה, אני יכול להקליט, 'הנך נמצא בוועדת הכנסת למדע וטכנולוגיה'.
<משה קילים: אני הולך לדבר איתכם על שלושה מכשירים, יש לנו שפה לאנשים עם מוגבלויות.
<משה קילים: המכשיר הראשון הוא שלט קולי שנמצא היום גם בכנסת, גם בבתי חולים, גם בביטוח הלאומי, בכניסה לעיריות.
<משה קילים: הולך אדם עם מוגבלות, הטלפון שלו רוטט, הוא יודע שהוא ליד שלט מדבר והוא יכול לעדכן.
<משה קילים: כמובן שהאפליקציה היא חינמית לחלוטין.
<קריאה: גם תחנות אוטובוס.
<משה קילים: תיכף אני אדבר על תחנות אוטובוס, זה העיקר.
<קריאה: שאלה קטנה, המכשיר שיש לך תומך בבלוטוס?
<משה קילים: כן.
<קריאה: אני לא מצליח למצוא אותו.
<משה קילים: תיכף אני אוריד לך את האפליקציה.
<משה קילים: אז אתה הפעלת אותו כנראה.
<משה קילים: הוא מחובר עליי כרגע, רק שנייה, תיכף אני אפעיל לך אותו.
אורי מקלב: משה, לגבי מקומות ציבוריים וכו'.
<משה קילים: תחבורה ציבורית.
<משה קילים: הבעיה אולי הקשה ביותר של אנשים עם מוגבלויות, או אחת מהקשות, היא התניידות בתחבורה הציבורית, גם למצוא את תחנת האוטובוס וכמובן גם לזהות את מספר האוטובוס.
<משה קילים: היום המערכת שאני אומר לכם מותקנת כבר בשני קווי אוטובוס, בקו 39 ובקו 48 ברעננה, בעידוד של משרד התחבורה.
<משה קילים: אנחנו כמובן כרגע מממנים את זה מכספנו.
<משה קילים: כשמגיע אדם ליד תחנת האוטובוס, הטלפון שלו רוטט - - -
אורי מקלב: בצורה כזאת, שיידעו גם בשידור.
<משה קילים: הטלפון רוטט ואז הוא יודע שהוא נמצא ליד תחנת אוטובוס, ליד שלט מדבר.
<משה קילים: הוא ילחץ על כפתור 1, זה יגיד לו 'הנך נמצא ליד תחנת אוטובוס ברחוב הרצל-ז'בוטינסקי, קווים 21, 42, 35'.
<משה קילים: הוא ילחץ על כפתור 2 או יגיד 2.
<משה קילים: דרך אגב, כל התוכנה מפותחת פה על ידי בחור, שמוליק נאמן, בחור לקוי ראייה שאחרי שרצנו בכל העולם למצוא מפתחי תוכנה מצאנו שיש לנו אחד פה בירושלים, שהוא מריץ את כל התוכנה.
<משה קילים: לחיצה על כפתור 2 או להגיד 2 יגיד 'קו 21 לרעננה, קו 36 לחדרה, קו 42 לנתניה'.
<משה קילים: לחיצה על 3 אצל נהג האוטובוס, ואני אראה לכם את זה תיכף, תידלק על הצג שלו, לכל אוטובוס יש היום צג, יידלק על הצג, על המחשב למעלה, סימן גדול, 'שים לב, יש אדם עם מוגבלות בתחנה'.
<משה קילים: זאת אומרת נהג האוטובוס יכול להיות איפה שהוא לא נמצא, כשהוא מתקרב לתחנה שבה עומד האדם העיוור נדלקת לו מנורה גדולה על המסך, 'שים לב, יש אדם עם מוגבלות בתחנה' והעיוור מקבל קוד אצלו בטלפון שהאוטובוס עם המספר הספציפי הזה מגיע.
<משה קילים: הפתרון הזה הוא לא רק טוב לעיוור או לאדם עם מוגבלות, הוא טוב גם לנהג, כי הנהג אומר לי 'אדוני, איך אני אדע שהבחור הזה - - -
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שזה מהפכה בעניין הזה.
אורי מקלב: אני באמת חושב שלנושא התחבורה הציבורית, מטבע הדברים כולנו יודעים, אבל חשוב להגיד את זה עוד פעם, שאנשים עם מוגבלות ראייה תלויים, התלות שלהם בתחבורה ציבורית היא כמעט ב-100% בשונה מכלל האוכלוסייה, שהאחוז הוא הרבה יותר קטן.
אורי מקלב: באמת שלחו לי כאן מכתב בעניין הזה, שבחלק הזה חייבים לעשות מהפכה או שינוי, מכיוון שהאלטרנטיבות שיש היום, הרמקול שמודיע ונדמה לי שבשלושה אופנים, או שלוש צורות של ההתמודדות עם המוגבלות, יש בתוך האוטובוס הודעה - - -
<משה קילים: אני תיכף ארחיב איך זה עוזר גם לזה.
<קריאה: אתה מדבר על הכריזה הקולית.
אורי מקלב: הכריזה הקולית.
אורי מקלב: יש כריזה קולית בתוך האוטובוס, כשהאוטובוס מגיע לתחנה הוא מודיע את זה ואחרי זה יש גם בתחנה עצמה.
אורי מקלב: בתחנה עצמה, ונדליזם כזה, ונדליזם אחר, בתוך האוטובוס לא תמיד שומעים, לפעמים הנהגים מורידים את הווליום, רעשים, הוא לא נמצא במקום נכון, לפעמים זה גם נעשה מאוד מאוד קרוב לאירוע שבתוך הבלבול לא תמיד אפשר להסתדר עם העניין הזה.
אורי מקלב: יש גם מקומות שזה לא נעים שזה מפריע לאחרים, עובר בבוקר השכם במקומות מגורים, כשאנחנו רוצים להנגיש, מצד אחד אנחנו עושים ואנחנו רוצים לעשות טוב לכולם.
אורי מקלב: כל אפליקציה, כל הסדר בעניין הזה, אני חושב שיש בזה נחיצות יתר וחשיבות מיוחדת.
<משה קילים: מיכל, את רוצה מילה, אבל אני רוצה לגמור את ההסבר.
<מיכל שיק הר-טוב: אייל יושב שם לידך והוא יודע מה אני הולכת להגיד, אנחנו עסקנו בוועדת העבודה והרווחה בהנגשת אוטובוסים בין עירוניים ללקויות ראייה בין היתר ומה שמשרד התחבורה פשוט לא עשה, מפאת תקציבים וכיוצא בזה, זה לא הסכים להכניס בתקנות את נושא הנגשת התחנות.
<מיכל שיק הר-טוב: בדיוק מה שמשה קילים הראה כאן, שאדם עם לקות ראייה יוכל לבוא וזה יקרא לו את השלט של התחנה, הם לא הסכימו להכניס את זה.
<מיכל שיק הר-טוב: חבר הכנסת אילן גילאון מאוד כעס, פוצץ את הדיון.
<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו מאוד מאוד נשמח שגם מהוועדה הזאת ייצא קול קורא למשרד התחבורה לשנות את זה.
<משה קילים: לא ידעתי מזה.
<משה קילים: אבל אני רוצה להמשיך להגיד, שמעת מה שאמר יושב ראש הוועדה, איך אנחנו פותרים את זה.
<משה קילים: אז אמרנו, דבר ראשון אצל נהג האוטובוס נדלקת מנורה והוא יודע.
<משה קילים: הדבר השני, כשיושב העיוור או כל אדם באוטובוס ואנחנו יודעים שהנהגים מחלישים את מערכת הכריזה, העיוור יכול, ואני אומר לכם הכול זה דברים שעובדים בשני קווים בארץ כבר, יהיה בתחילת אוגוסט גם פיילוט רשמי של משרד התחבורה, העיוור או כל אדם יכול לתת לחיצה, אצל הנהג תידלק מנורה שתראה לו 'עצור, אדם עם מוגבלות רוצה לרדת' וגם מערכת הכריזה תכריז מה התחנה הבאה.
<משה קילים: אי אפשר יהיה לכבות את זה.
<משה קילים: פיתחנו את זה לעיוורים, פתאום התברר שאנשים עם מוגבלות פיזית זה הרבה יותר טוב להם.
<משה קילים: כי איך אמר לי נהג אוטובוס 'אדוני, אם אני עוד רואה איכשהו אדם עיוור ואני מזהה אותו אני אקרא לו, שזה לא מכובד, חיים, אתה צריך להגיע?' אבל אדם נכה על כיסא גלגלים, 'אם אני לא נעמדתי צמוד למדרכה אני לא יכול לפתוח את הרמפה', ואומר לי הנהג, 'אני לא יכול לעשות רוורס עם אוטובוס ואם זה דו מפרקי, אני פשוט בורח'.
<משה קילים: פה, ברגע שאדם נכה על כיסא גלגלים, ואני אראה לכם תמונות גם איך זה נעשה, הוא נתן לחיצה, מה שד"ר נורית נוי אמרה לי, יש אכיפה על כל הנושא הזה.
<משה קילים: כי מהרגע הזה שהעיוור, או אדם עם כל מגבלה שיש, נתן לחיצה נרשמה קריאה במשרד התחבורה ואז אנחנו יודעים שבנקודה הזאת כן אדם שחיכה לאוטובוס.
<משה קילים: יצא האדם עם המוגבלות מהתחנה - - -
אורי מקלב: הנהג גם יוכל לדעת שהעיוור אמור לעלות בתחנה הזו ואז הוא גם יודע לכוון את עצמו יותר בזהירות.
<נורית נישטט-נוי: לא רק זה, הנהג לא יכול היה לומר 'לא ראיתי' כי נרשם במחשב של החברה שהיה אדם עיוור שם.
אורי מקלב: חוץ מ'לא ראיתי', אני חושב שאם אנחנו נתקדם בפיתוחים מהירים בעניין הזה, הוא כאילו מזמין את האוטובוס.
<משה קילים: נכון, בדיוק.
אורי מקלב: הוא אומר לאוטובוס 'אתה אמור להגיע לתחנה, תדע לך שאני מחכה לך' ואז הנהג יותר זהיר.
אורי מקלב: יש גם מעלה בעניין הזה, ברגע שהוא יודע שיש מוגבלות ראייה, גם מי שנניח מקטין את הווליום, למה הוא עושה את זה?
אורי מקלב: לפעמים זה יכול מקרה אחד, הוא כל היום נוסע ואף אחד לא היה צריך, אבל כשהוא יודע שיש מקרה מעשי, אז - - - לא עושים את זה במודעות נגד ה - - - הוא עושה את זה - - -
<משה קילים: זה אוטומטית מגביר את הווליום.
<משה קילים: אז אמרנו, מוצר אחד לאוטובוסים.
<משה קילים: עוד שני מוצרים מאוד מעניינים, מוצר שני זה מוצר קריאה לעזרה.
אורי מקלב: הנהג מגביר את הווליום גם כשהווליום סגור?
<משה קילים: גם כשהווליום סגור, זה עוקף וזה מגביר את הווליום.
אורי מקלב: לנו יש את זה, לנו יש את הבלוטוס בתוך הרכב, ברכבים שקיבלנו מהכנסת, זה דבר מובנה.
אורי מקלב: יש לך שיחת טלפון, אם הרמקול לא פתוח הוא פותח אותו, אם הוא פתוח הוא סוגר אותו כדי שתשמע.
אורי מקלב: הוא עובר את זה מאוד יפה.
אורי מקלב: בהתחלה לא ידעתי את זה, אני פתחתי, אמרתי שאני לא אשמע, אמרו לי 'אתה לא צריך לפתוח שום דבר, הכול הוא עושה בשבילך'.
<משה קילים: תדעו לכם שכל הפיתוח של ניהול צי הרכב גם נעשה על ידי חברה ישראלית איי.
<משה קילים: אס.
<משה קילים: אר ויש לנו כבר ארבעה אנשים מחו"ל שרוצים לבוא ולראות את המערכת.
אורי מקלב: מדהים.
אורי מקלב: משה, מה עוד יש לך?
<משה קילים: אותה מערכת, אותה אפליקציה, נותנת לנו גם פתרון לקריאה לעזרה.
<משה קילים: מגיע אדם עם מוגבלות, אם זה לסופרמרקט או אם זה לכל מקום והוא רוצה עזרה כי קשה לו לפתוח את הדלת הוא ייתן לחיצה על הכפתור פה ואז המערכת הזאת שנמצאת כבר היום בכל סניפי הסופרסל, בכל סניפי איקאה, בחלק מבתי החולים, אדם ייתן לחיצה וזה נמצא בקופה הראשית או בעמדת עזרה, יידעו שאדם צריך עזרה.
<משה קילים: יש פה גם סימן מאיפה.
<משה קילים: תחנות דלק.
<משה קילים: פנו אלינו מעיריית שוהם, אחת המגבלות הגדולות של אנשים, אמנם אנחנו מדברים על אנשים עיוורים פה היום, אבל אנחנו רוצים לעזור לכול, אנשים עם מוגבלות פיזית שרוצים לתדלק.
<משה קילים: היום יש שלט שלדעתי הוא פשוט מעליב, 'צפור שלוש פעמים', אתה צופר, מי יגיע, מי לא יגיע, במקרה הכי גרוע יצעק מישהו לפניך 'למה אתה צופר'?
<משה קילים: היום אתה נותן לחיצה, ואני מזכיר עוד פעם, זה חינמי, זה אפליקציה שלא עולה כסף.
<משה קילים: באוטובוס הכרטיס עולה 600 כסף, זה לא סכומי כסף של אוטובוס, בתחנת דלק 400 שקל.
<משה קילים: אדם יכול להזמין לו עזרה.
<משה קילים: מוצר שפיתחנו לאחרונה והיום שמוליק הבוקר בשמונה הוא הודיע לי שנגמרה הפיתוח, אחרי שנכי צה"ל כמעט והוציאו עלינו חוזה.
<משה קילים: אדם עיוור שרוצה להיכנס היום גם לביתו, צריך להקיש על הקוד של האינטרקום, איך הוא ימצא את זה ואיך הוא יעשה את זה?
<משה קילים: היום עם האפליקציה הזאת הוא נותן לחיצה, את הקוד הוא יכול, או על ידי דיבור, 1, 2, 3, או על ידי לחיצה ושמירה בזיכרון, הוא נותן לחיצה, הדלת תיפתח לו.
<משה קילים: אני מחזק את הדברים שאמרת קודם, בעצם כולנו אנשים עם מוגבלויות, אבל על ידי הטכנולוגיה אנחנו לא הופכים אותם לנכים, אנחנו יכולים לעזור.
<משה קילים: ומוצר שלישי שאנחנו נותנים עם זה.
<משה קילים: עוד פעם, הרמזורים מתקתקים 24 שעות, מפריעים לחלק מהאנשים, כן, אנחנו יודעים.
<משה קילים: שני ניסויים שאנחנו עושים כרגע בעיריית חולון ובעיריית שוהם, הרמזור יהיה שקט או יתקתק חלש, כי בכל זאת הוא יתקתק, וברגע שיתקרב האדם הוא יוכל לתת לחיצה, זה יקריא לו 'הנך נמצא בצומת פרישמן צפון', יש ארבעה תקתקנים בסביבה, הצומת תהיה שקטה, הוא יקבל הרבה יותר אינפורמציה, התנועה תהיה יותר פשוטה.
<משה קילים: דבר שמאוד חשוב לי להגיד, נכון שהכול עובד על סמרטפון, אבל יש גם לחצן שניתן על ידי המרכז לעיוור, שלט, שגם אנשים שמתקשים בסמרטפון או עם שיטה כזאת או אחרת - - -
<מירי מאיר שטטמן: הוא מסובסד על ידי משרד הרווחה.
<קריאה: על סמרטפון - - -
<משה קילים: על סמרטפון לא.
<משה קילים: תיכף יראו לך בהרצאה הבאה איך הכול עובד קולי בסמרטפון.
<משה קילים: על ידי שלט, שלט בסיסי, רק הדברים הבסיסיים, אם מדובר על אדם מבוגר שלא יכול - - -
<מירי מאיר שטטמן: משה, הוא מסובסד על ידי משרד הרווחה.
אורי מקלב: הנה כבר דברים - - -
<משה קילים: אני אענה על השאלה.
<משה קילים: שאלו אותי איזה טכנולוגיה, טכנולוגיית בלוטוס.
<קריאה: שאלה למשה.
<קריאה: השאלה שלי, בפרויקט של הרמזורים שהם רמזורי שמע, זה גם דרך האפליקציה מפעילים את זה?
<משה קילים: כן, גם דרך האפליקציה.
<קריאה: כי למשל היום בעיריית נהריה הם ניתקו את הקולי לגמרי וכמה שפניתי ל-106, למרש"ל נהריה, למנהלת מרש"ל, אף אחד לא עונה לי.
<קריאה: חוץ מהרמזור ששייך למע"צ בצומת כביש 4, הוא היחיד שמתקתק.
<משה קילים: אני חושב, לשאלה שלך, שזה פשע לנתק את הרמזורים, אתה פשוט גוזר גזר דין מוות, ואני לא שופט פה, מצד שני זו בעיה שזה מפריע לאנשים.
אורי מקלב: אנחנו נפנה אחרי זה לעיריית נהריה.
אורי מקלב: תן לנו אחרי זה את הפרטים קצת.
<משה קילים: אני רוצה להגיד לכם לגבי האוטובוסים, הציגו את המערכת לכל מנהלי חברות האוטובוסים.
<משה קילים: משרד התחבורה יתמוך או לא יתמוך, זה לא שאלה כי זה לא הרבה כסף, אתמול קיבלנו הזמנה מחברת אוטובוסים, מי ש - - -
אורי מקלב: אתה אומר לא הרבה כסף, אבל למה שחברה תעשה את זה?
<משה קילים: לזה אני רוצה לענות.
<משה קילים: ראה את זה מנכ"ל חברת אוטובוסים של חברת נתיב אקספרס, זו חברת אוטובוסים שיושבת בנצרת, הוא פנה אלינו, הזמין את זה ללא שום קשר, אתמול קיבלנו את ההזמנה.
<קריאה: מי, וליד עפיפי?
<משה קילים: עפיפי, בדיוק.
<משה קילים: פשוט הבן אדם אמר, 'אם אני יכול לעזור לאנשים ואני תחבורה ציבורית, לא מעניין אותי - - -
אורי מקלב: זו חברה שעובדת היום בצפון.
<משה קילים: הוא אמר 'אם אני יכול לעזור לנוסעים שלי'.
אורי מקלב: עד צפת.
<משה קילים: לא, הוא בנצרת.
<משה קילים: המרכז שלו בצפת אבל הוא בנצרת.
<משה קילים: אבל תראו את החשיבה, 'אם אני מסיע אנשים, אני מסיע את כולם, זה לא מעניין אותי אם כן עוזרים לי או לא עוזרים לי ב-2,000 שקל לאוטובוס.
<משה קילים: אוטובוס שעולה רבע מיליון שקל', אני מצטט אותו, 'יהיה לי מקום גם ל-2,000 שקל'.
<משה קילים: אין ספק שחקיקה ותמיכה כספית תקדם את העניינים, אבל יש גם אנשים שעושים את הדברים מתוך שהם מבינים את החשיבות שאנשים עם מוגבלות זה חלק מהאזרחים, זה לא משהו שצריך לכפות עליהם את החוק.
אורי מקלב: לא, זה גם כשתחילתו מתוך וולונטריות ואחר כך - - -
<קריאה: זה אלפי שקלים, יש להם כמעט 2,000 אוטובוסים.
אורי מקלב: איתן, אתה רוצה?
<איתן עמרם: ממש קצר.
אורי מקלב: יש לך שתי מעלות.
אורי מקלב: אחת, שאתה כאן מתמיד, מבקר מתמיד, דבר שני, אתה גם יושב ראש עמית שלי, אתה יושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה של לשכת עורכי הדין, אז אני נותן רספקט ליושב ראש עמית.
<שמואל נאמן: בתור מי שאמור לדבר אחריו, לכבוד הוא לי.
<איתן עמרם: אני אומר מספר מילים ויש לי מצגת קטנה של דקה וחצי.
<איתן עמרם: אני פה בשני כובעים, אני יושב ראש הפורום הארצי של משפט, מדע וטכנולוגיה בלשכת עורכי הדין ואני יושב ראש הפורום הארצי של קידום זכויות אנשים עם מוגבלויות בלשכת עורכי הדין.
<איתן עמרם: אגב, אני טכנולוג כבר למעלה מ-30 שנה ועורך דין למעלה מחמש שנים.
<איתן עמרם: בתוקף תפקידי יזמתי פתרון מבית החברה הכלכלית של לשכת עורכי הדין ובו פיתחנו פתרון להנגשת מסמכי וורד.
<איתן עמרם: כמו שאנחנו יודעים, הוורד הוא כלי שבאמצעותו רוב המסמכים נוצרים.
<איתן עמרם: זה דבר אחד.
<איתן עמרם: דבר שני, כמו שאילנה הראתה, אם המסמך שנמצא במסך או מסמך הוורד לא נגיש אז אותו קורא מסך שמורכב אצל מרבית האנשים עם מוגבלות, הוא לא מצליח לקרוא את המסמך, או שהוא קורא ג'יבריש או דיפולט שקיים.
<איתן עמרם: למי שלא יודע, מסמך הוורד מורכב מכמה שכבות, שכבה ראשונה זה שכבה שאנחנו, האנשים הרואים, מצליחים לראות ולקרוא, ויש שכבה שנייה, הלייר השני, אותו לייר שהוא טכנולוגי.
<איתן עמרם: זאת אומרת באמצעות הלייר הזה, במידה שנזין לו את התכנים הרלוונטיים, קורא המסך של אדם עם מוגבלות, אדם עיוור או בעלי קושי כזה או אחר בראייה, כן יוכל לקרוא.
<איתן עמרם: השילוב הזה של אותו מסמך, במידה שאנחנו מריצים עליו את הכלי שלנו, דואג להנגיש אותו.
<איתן עמרם: במקום שאני ארחיב במילים אני אציג לכם את הדמו במשך דקה וחצי.
<איתן עמרם: (סרטון).
<איתן עמרם: מה שראיתם כאן זה לכאורה פתרון שהוא פשוט מאוד, אנחנו מחלקים אותו חינם בשלב זה.
<איתן עמרם: עורכי דין יקבלו אותו חינם, כי זה פיתוח מהלשכה.
<איתן עמרם: אגב, עורכי דין מחויבים, על פי תקנה 42.52, ובתי המשפט להנגיש את כתבי הטענות שלהם וזה כלי שמאוד יכול להיות להם לעזר.
<איתן עמרם: דבר אחד.
<איתן עמרם: דבר שני, אנחנו מחלקים אותו חינם לאזרחים, כך שהחזון שלנו שכל אזרח, אחרי שהוא מסיים, יוכל ללחוץ על הכפתור הזה והכפתור הזה יסדר לו, כי יש בעיה לדעת, גם להיות מומחה לנגישות וגם לשבת ולחפש כל מקום ומקום שצריך להנגיש.
<איתן עמרם: הפתרון הזה הוא פתרון קל ופשוט.
אורי מקלב: הוא כלי עבודה.
<איתן עמרם: כלי עבודה חשוב לאנשים.
אורי מקלב: חשוב ביותר, השתלבות בעבודה ובמקצוע שיש לך.
<איתן עמרם: נכון.
<איתן עמרם: לא רק להנגיש מסמכים כיום והלאה, אלא גם מסמכים היסטוריים.
<איתן עמרם: מדובר על כמויות אדירות של חומרים שצריך להנגיש.
<איתן עמרם: ברגע שמשתמשים בכלי הזה הוא מנגיש בצורה מסיבית מסמכים רבים.
<איתן עמרם: יכול להיות שכתוב מסמך 70 עמודים, אנחנו לא נדע היכן הדברים האלה, אבל המנגיש הזה כן יידע למצוא, להתביית עליהם ולאפשר את - - -
<קריאה: זה תוסף וורד?
<איתן עמרם: זו תוכנה שלנו, היא add on, היא כתובה ב - - - והיא בודקת ורצה על המסמך ומנגישה.
<איתן עמרם: יש גם סרגל נגישות בתוך הוורד עצמו.
<קריאה: לא, אני שואל האם אני יכול להוריד את זה על דפדפן?
<איתן עמרם: לא קשור לדפדפן, זה מסמך וורד add on, על הוורד שלך וזה עובד על כל גרסאות האופיס.
אורי מקלב: איתן, תודה רבה על ההצגה, תודה רבה על העמידה בלוח הזמנים.
אורי מקלב: אנחנו גם מודים לך שבישיבה הקודמת עזרת לנו בדיון שעסקנו מול משרדי הממשלה, אם הם מונגשים, אם הם ממשל זמין, אם התוכן שלהם כפי שהם מייצגים לנו, שיש להם אפשרות להנגיש, לא דווקא לבעלי מוגבלות, בכלל לאזרחים ואתה תוך כדי דיון הפרית את הדיון על ידי כך שעשית על זה און ליין והתברר שיש פער גדול בין הצגת הדברים לבין האופן המעשי.
אורי מקלב: זה באמת אתגר את המשרדים השונים, שבפעם הבאה שהם באים לוועדה ורוצים להציג מיצג הם יודעים שיש מישהו שמבקר אותם מיידית, לא יודע אם מביך אותם, אבל בכל אופן הם אמורים שהמיצג שלהם יהיה צמוד למציאות הקיימת.
אורי מקלב: תודה, איתן.
אורי מקלב: עכשיו לעורך דין שמואל נאמן.
אורי מקלב: אתה גם נמצא במהל"ב וגם נמצא בחברת פילוסופט מובייל?
<שמואל נאמן: אני אסביר.
<שמואל נאמן: הרבה פה מהאנשים אני זכיתי להכיר.
אורי מקלב: נראה לי שיש הרבה הערכה.
<שמואל נאמן: אני אציג את עצמי במילה אחת, מפני שהאנשים שלא זכיתי להכיר, אני באמת מתכנת מזה הרבה מאוד שנים, הייתי לקוי ראייה הרבה שנים, לפני 12 שנה איבדתי את הראייה, המשכתי בתחום הזה של תכנות ואז הייתה לי ההפתעה הראשונה, להבין עד כמה טכנולוגיה יכולה לגשר על המגבלה ולכסות בעצם את הפערים.
<שמואל נאמן: באמת המשכתי לתכנת, עבדתי ועדיין אני עושה דברים עבור התעשייה הביטחונית, אבל לפני שלוש שנים ככה פתאום דגדג לי באצבעות לבדוק את העניין של מכשירים סלולריים וראיתי את הפוטנציאל הגדול.
<שמואל נאמן: זה עלה פה בדיון כמה וכמה פעמים, אי אפשר להגזים בהערכה של המכשיר הזה מבחינת האוכלוסייה שלנו.
<שמואל נאמן: ברגע שהבנתי את זה החלטתי שאני רוצה לעשות משהו שהוא קשור גם לנגישות וגם למובייל.
<שמואל נאמן: למעשה מדובר במכשיר, בקופסה, שיש לה המון חיישנים, חיישן כמובן של אוריינטציה, זווית, יש לנו מצלמה, מיקרופון, חיבור לאינטרנט, מסך, יציאה לרמקול, המון המון חיישנים וכמובן עוצמת עיבוד מאוד משמעותית וזה בעצם כלי קטן שנמצא בכיס של כולנו והיופי הוא שבניגוד לפיתוחים ייעודיים שבדרך כלל הם לאוכלוסייה שלנו המכשיר הזה לא עולה הרבה, מהסיבה הפשוטה שהוא בייצור המוני.
<שמואל נאמן: אז אם צג ברייל עולה בין 20 ל-40, כמו ששמענו, או מוצרים שהם פיתוחים ייעודיים עולים הרבה מאוד כסף, פה אנחנו יכולים להביא מוצר שמבחינה טכנולוגית הוא מאוד מאוד מאוד חזק ואם רק נדע לנצל אותו לצרכים שלנו נצליח להביא מוצרים שהם איכותיים מאוד ומגוונים מאוד ובעצם יכולים לעזור לנו בעלויות מזעריות.
<שמואל נאמן: ואז באמת נכנסנו לתחום הזה של פיתוח למובייל ובהקשר הזה באמת זכיתי גם להכיר ולעבוד עם אילנה וגם עם משה.
<שמואל נאמן: כרגע סיימנו דור ראשון של האפליקציה ואנחנו מקווים להמשיך פיתוחים שקשורים לניווט במרחב.
<שמואל נאמן: מה שעשינו עד היום זה בדרך כלל, כמו כל סטרט אפ, התחלנו עם כל מיני כוכבים ורעיונות ודברים שרצינו, ואז כשבאתי להדריך אנשים, עם הרגליים על הקרקע, הבנתי שהדבר הראשון שצריך לעשות זה להנגיש לאוכלוסייה, שלא כולה טכנולוגית ולא כולה capable, דבר ראשון את הדברים הבסיסיים, את הטלפון, את האס.
<שמואל נאמן: אמ.אס, הדברים הבסיסיים.
<שמואל נאמן: אז התחלנו עם חבילת אפליקציות שעוזרת בתחום הזה.
<שמואל נאמן: את החבילה הזאת עשינו בעזרת מימון של המדען הראשי ובליווי של נורית וביטוח לאומי והצלחנו להרים חבילה שעוזרת ועזרה להרבה אנשים.
<שמואל נאמן: הדבר הבא שלקחנו - - -
אורי מקלב: היא חינמית?
<שמואל נאמן: לא, היא לא חינמית.
<שמואל נאמן: היא עולה, למרות שהעלות היא 500 שקל.
אורי מקלב: חד פעמית?
<שמואל נאמן: כן, חד פעמית, העלות היא לא פנטסטית.
<שמואל נאמן: אחרי זה הבנו את הפוטנציאל שבמכשיר הזה והמשכנו לכיוון של - - -
אורי מקלב: זה גם לסלולר?
<שמואל נאמן: אני מדבר רק על הסלולר.
<שמואל נאמן: התחום העיקרי של מה שאנחנו עושים, החברה נקראת פילוסופט מובייל, רוב מה שאנחנו עושים הוא סביב המובייל, סביב המכשירים הסלולריים.
<שמואל נאמן: רק בהערת אגב, העניין שהועלה לגבי מכשירים כשרים, אנחנו יצרנו קשר ויצרו איתנו קשר משתי החברות הכשרות ובימים אלה זה כבר עבר.
<שמואל נאמן: היום אפשר להתקין את התוכנות האלה על טלפונים כשרים, זה כבר שאלה שעלתה, אבל כבר נפתרה, גם בעזרת אנשים כמו ישראל ועדינה.
אורי מקלב: זה נתיב?
<שמואל נאמן: גם נתיב וגם גולדן תקשורת, שתי החברות.
<שמואל נאמן: עברנו דרכם, עברנו את תהליך האישור שלהם.
<שמואל נאמן: יש להם תהליך אישור של אפליקציות, עברנו את תהליך האישור, נתנו מסמך שעוזר להנגיש סמרטפונים והיום אפשר לקנות גם סמרטפון כשר נגיש.
<שמואל נאמן: המשימה הזאת, אפשר לסמן עליה וי.
<שמואל נאמן: הפיתוחים שאנחנו בעיצומם היום הם בתחום של גם מה שאנחנו עושים עם משה, בהקשר של נגישות, וגם מרגע שאילנה הראתה לי את הסרטון הזה, זה לא נתן לי מנוח וזה מאוד מאוד דגדג.
<שמואל נאמן: כמעט שיכולנו להגיע לפה עם מצגת של הדבר הזה פה בארץ, אבל אני, בלי נדר, מקווה שלשנה הבאה אנחנו נוכל להביא מוצר שעושה את מה שאילנה הראתה, בעברית, פה בארץ, מבוסס על סמרטפון ולא בעלויות פנטסטיות.
<שמואל נאמן: אני חושב שברגע שהאוכלוסייה הזאת מתלבשת על טכנולוגיה קיימת, וזה עניין מאוד מאוד גדול, אני יכול היום בעלות מאוד נמוכה לתת המון שירותים - - -
אורי מקלב: שמואל, תמקד, על מה אתה מדבר?
אורי מקלב: אילנה הראתה כמה דברים.
<שמואל נאמן: אני מדבר על המשקפיים.
<שמואל נאמן: אז אני לא יכול לייצר משקפיים כאלה, אבל אני יכולה לתת את אותה פונקציונליות דרך המצלמה של הסמרטפון, שוב, בגלל שמיקרוסופט עצמם, אלה שייצרו את המוצר הזה, הם לא באו לייצר מוצר עברי, הם באו להראות טכנולוגיה של בינה מלאכותית.
אורי מקלב: אז בעצם חברת אורקם תפשוט את הרגל?
<שמואל נאמן: לא, חס וחלילה, אורקם יושבים בסדר.
<נורית נישטט-נוי: היא לא יכולה לפשוט רגל, זה שעשוע.
<נורית נישטט-נוי: הפרופסור שעשוע, שעשה את המוביל איי, זה חברת הילד שלה, חברת בת.
<שמואל נאמן: אני חושב שיש מקום לכול, אני לגמרי לא רוצה - - -
אורי מקלב: לא, כדי להבין, ברגע שאתה עושה את הפיתוח הזה אז המשקפיים של אורקם יהיו מיותרים?
<שמואל נאמן: לא, שום דבר לא מיותר אף פעם.
אורי מקלב: אורקם נותן הרבה יותר רחב?
<שמואל נאמן: לא, הוא נותן משהו אחר.
אורי מקלב: שמואל, דבר איתנו, אנשים שלא מבינים הרבה.
<שמואל נאמן: אוקיי, אורקם עושה דברים אחרים והחיבור שלו לעיבוד של התמונה הוא אחר, העיבוד שלו נעשה מקומי, לא מבוסס על התחברות לאינטרנט, הוא נגיד מזהה את האצבע, לי לא תהיה שום כוונה לזהות אצבע כשאתה מצביע.
<שמואל נאמן: המוצרים הם מוצרים אחרים, הם באוריינטציה אחרת, אבל מה שאני אומר זה שהכלי הזה, שנקרא טלפון סלולרי, היכולות שלו הן אדירות והשמים הם הגבול לגבי מה שאנחנו רוצים ויכולים לעשות.
אורי מקלב: זה מה שאמרתי, תראה מה שזה עשה לחברת אינטל.
אורי מקלב: כשהיא לא הדביקה בנושא של הסלולר היא נמצאת בקשיים, בגלל שזה שמה נמצא.
אורי מקלב: הטכנולוגיה נמצאת שם.
אורי מקלב: זה שאתה באמת פועל מתוך שמדגדג לך את האצבעות ומתוך יעד, מתוך מוטיבציה ואידיאולוגיה, ואתה מנגיש אותה לציבור שהוא מוגבל, באמת מגיע לך, אתה מועמד שלי לפרס ישראל.
<שמואל נאמן: חן חן.
<שמואל נאמן: אני רוצה להגיד שבמהלך - - -
<נורית נישטט-נוי: זה לא רחוק, צודק.
אורי מקלב: אני חושב שזה באמת, דבר כזה שבא מתוך גם אולי הכרה, צורך, הצורך אישי אבל באמת תרומה ולתרום על זה, זה דבר שמחמם את הלב.
אורי מקלב: זה מה שמאחד אותנו לעם אחד.