GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילנה בייניש: החסם השני זה לייצר אנשי מקצוע, לייצר איזה שהיא קהילת ידע מקצועית בתחום של טכנולוגיות המידע ובעצם לפזר את המטלות שצריך לעשות לחברות כדי להנגיש את המוצרים האלה.
<אילנה בייניש: העבודה היא לא קשה, פשוט צריך לייצר את התשתית הנכונה וזה צריך להתחיל קודם כל בחקיקה, כי יש הרבה מאוד.
<אילנה בייניש: אני תמיד אומרת שחקיקה מביאה איתה הרבה מאוד פרנסה והרבה מאוד ברכה, אבל היא גם מביאה איתה הרבה מאוד התנגדויות, למרבה הצער, ואנחנו עדים לזה, ובחלקן הגדול ההתנגדויות האלה נובעות מבורות ומגורמים שמנצלים את החלק הזה שלא יודעים מה לעשות ובאים עם כל מיני פתרונות שהם לא יעילים והם עוצרים את התהליך הזה.
<אילנה בייניש: אני רואה את זה יום יום בעבודה שבה אני מתעסקת.
<אילנה בייניש: שם אני רואה את החסמים, אבל אנחנו קודם כל צריכים להגיע לחקיקה, כמו שיש באירופה, שאומרת שכל מוצר טכנולוגי, החל ממכונת הכביסה ועד מערכת מידע, חייב להיות מונגש לפי סטנדרטים מסוימים שיאפשרו לאנשים עם מוגבלות גישה אליהם ובפרט אנשים עם לקויות ראייה ועיוורון.
<אילנה בייניש: זה משהו שחסר לנו פה בארץ.
אורי מקלב: מי המשרד שצריך ללוות חקיקה כזאת?
אורי מקלב: אנחנו מוכנים לעשות חקיקה פרטית, אבל האם הנגישות - - -
קארין אלהרר: משרד המדע והטכנולוגיה בשיתוף משרד המשפטים.
קארין אלהרר: התקנות לשוויון זכויות.
אורי מקלב: אומרת אילנה, היא דיברה והציגה כל מיני פיתוחים טכנולוגיים שקיימים בחוץ לארץ ולא נמצאים בארץ, לשאלתי מה החסם, בסופו של דבר היא חושבת שבלי חקיקה שתחייב גם הנגשה לכל הפיתוחים האלה, צריך להביא את זה בהנגשה, והחקיקה הזאת צריכה להיות חקיקה ממשלתית או חקיקה פרטית, או חקיקה ותקנות.
אורי מקלב: מי המשרד שמכוון אליו, שהוא צריך לעשות את זה?
אורי מקלב: אייל הוא היועץ המשפטי של הוועדה והוא גם היועץ המשפטי של - - -
<אילנה בייניש: אפשר להגיד מילה על זה?
אורי מקלב: אייל הוא גם היועץ המשפטי של ועדת הרווחה וועדת המשנה של נגישות, או בכלל היועץ המשפטי של הכנסת בנושא נגישות?
<אייל לב ארי: בדרך כלל תקנות השירות לא נקבו בסוגי טכנולוגיה או סוגי מכשירים - -
<אילנה בייניש: הן כן, אייל.
<אייל לב ארי: בקטעים מסוימים אולי כן, אבל הכלל עצמו הוא לא לקבוע בדיוק את סוג המוצר כדי שהתקנות יישארו מספיק גמישות לקלוט כל טכנולוגיה שתהיה עדכנית ככל שניתן.
<אייל לב ארי: לעתים נקיבה של סוג טכנולוגיה יכולה בסוף לצמצם, עד שהיא תתעדכן לפעמים לא כדאי, לפעמים כדאי שהמסגרת תהיה רחבה למקרה שהנגישות תהיה רחבה עד כמה שאפשר.
<אילנה בייניש: אני רוצה להתייחס.
אורי מקלב: הוא רק יסיים.
אורי מקלב: לכן מה אתה אומר, מה הדרך שכן?
<אייל לב ארי: לכן להשאיר את התקנות במתכונת הרחבה האפשרית היא עדיפה מאשר נקיבה ספציפית בטכנולוגיה.
אורי מקלב: אבל זה גורם לכך שהדברים האלה לא מגיעים לפה.
<אילנה בייניש: חד משמעית.
<אילנה בייניש: בארצות הברית יש את סקשן 508, אני דיברתי עם חבר הכנסת אילן גילאון, פשוט מחוסר זמן, שלי גם, כי אני עובדת, דיברתי איתו על זה שצריך להביא את סקשן 508 כאן למדינת ישראל.
<אילנה בייניש: סקשן 508, מה שהוא אומר לעניין טכנולוגיות מידע זה שכל חברה שרוצה להיות מה שנקרא להיות סוכנות פדרלית או להשתתף במכרזים ממשלתיים צריכה להיות נגישה, לא רק באתר האינטרנט ובאפליקציה ובמסמכים הדיגיטליים, אלא בכלל.
<אילנה בייניש: התקנות שם הן קצת יותר גמישות בעניין הזה ואני חושבת שזאת חקיקה שצריך להביא לכאן לארץ.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים לקיים דיון מיוחד בזה, רק אני רוצה לעשות פסק זמן, גם בדברייך, אילנה, נמצאת איתנו חברת הכנסת קארין אלהרר, וכפי שאולי לא הבהירו לך, אנחנו מאוד בירכנו והודינו לך על קיום היום הזה, על היוזמה.
אורי מקלב: אצלנו זה כבר שנה שנייה שאנחנו דנים, דיברתי על כך שדיון הפתיחה של הוועדה בכנסת ה-20 היה בנושאים האלה והנה אנחנו זוכים לאחר שנה.
אורי מקלב: אנחנו גם רוצים לשמוע דברים חדשים וגם רוצים לראות מה שנעשה כדי לקדם.
אורי מקלב: הדוברים שהיו עד עכשיו גם בירכו אותך, לפי הפרוטוקול את היית צריכה לפתוח את הישיבה, היית עסוקה במקומות אחרים ואת צריכה ללכת למקומות אחרים, ולאחר מכן נוכל להמשיך.
קארין אלהרר: קודם כל תודה רבה, אדוני היושב ראש.
קארין אלהרר: היית באמת מבין הראשונים שנענו בשמחה לבקשה לקיים דיון ביום המיוחד הזה, יום העיוור, שהוא בשיתוף עם המרכז לעיוור בישראל.
קארין אלהרר: אני באמת מברכת את קיומם של הדיונים, אני יודעת שהוועדה בראשותך דנה בנושאים הללו גם בלי ימים מיוחדים, אבל טוב שגם במסגרת היום המיוחד.
קארין אלהרר: אני חושבת שהדבר שמשותף לכל הדיונים שמתקיימים בוועדות, מעבר להעלאת המודעות לזכויותיהם של ציבור העיוורים ולקויי הראייה זה גם באמת העמידה האיתנה והבלתי מתפשרת על מימוש הזכויות.
קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אתה בוודאי יודע, אתה ותיק ממני במשכן, הכנסת ידעה ברבות השנים לחוקק חוקים ולהקנות זכויות לציבור העיוורים ולקויי הראייה, למרבה הצער כשמדברים על המימוש אנחנו עדיין לוקים בחסר, הרבה פעמים בגלל בירוקרטיה, בגלל עבודה בין משרדית שהיא לא משובחת, אני אומרת את זה ככה - - -
אורי מקלב: בלשון המעטה.
קארין אלהרר: מפאת היום החגיגי ובאמת הוועדות כולן עושות היום הזה עבודה משמעותית כדי לוודא שהחקיקה שלנו לא הייתה לשווא והתקנות לא לשווא, אלא באמת כדי שהדברים יקרו הלכה למעשה.
קארין אלהרר: אז אני רוצה לסיים את דבריי ולאחל לכם המשך דיון פורה מתוך תקווה שמתי שהוא נצטרך פחות ימים מיוחדים וכולנו נהיה חברה אחת הטרוגנית.
אורי מקלב: תודה על כל הפעילות שלך, גם בנושא היום הזה, אבל גם בנושאים אחרים בכלל של כל בעלי המוגבלויות.
אורי מקלב: אנחנו מודעים לעבודה הבאמת מיוחדת שלך.
אורי מקלב: את נבחרת בכנסת ודנה ועוסקת בהרבה דברים, אבל בדבר הזה קידמת הרבה.
אורי מקלב: את גם מצליחה להביא את זה ציבורית וגם בתוך המשכן לדרגות שלא היו עד היום ואני חושב שזה באמת עומד לך לזכות ואנחנו מחזקים את ידייך בעניין הזה.
אורי מקלב: כמובן שבסוף נעמוד בקשר, נראה את הסיכומים שיש לנו מהדיון הזה.
קארין אלהרר: זה יהיה מצוין.
אורי מקלב: אילנה, בבקשה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להמשיך.
<אילנה בייניש: ממש שתי דקות.
<אילנה בייניש: אני רוצה להציג פה שני פיתוחים טכנולוגיים שאין אותם כאן בארץ.
<אילנה בייניש: אחד מהם, למשל, נקרא סקריפט טוק והוא מכשיר שיודע לקרוא מידע על תרופות.
<אילנה בייניש: אני היום, אילנה בייניש, צורכת לדוגמה, לצורך העניין, מספר סוגים של תרופות ביום.
<אילנה בייניש: אני לא, אבל אני אומרת, אדם עם לקות ראייה ועיוורון שצורך תרופות, יש הרבה מאוד אנשים שיש להם סוכרת ויש להם מגבלת ראייה, אנשים שיש להם כל מיני תרופות שהם צורכים והם לא תמיד יודעים איזה תרופה היא איזה ויש כאן מכשיר שפשוט יודע בטכנולוגיה של לייזר לסרוק את הבקבוק, את הברקוד שלו, ולהגיד מה יש בתרופה, מה תופעות הלוואי, כמה צריך לקחת, כמה מינונים.
<אילנה בייניש: זאת דוגמה אחת.
<אילנה בייניש: יש מכשיר שיודע לזהות מידע על אובייקטים או על מוצרי צריכה בצורה הרבה יותר מדויקת ממה שהאפליקציה יודעת לעשות.
<אילנה בייניש: הדברים האלה הם לא בארץ.
<אילנה בייניש: הם לא כאן וזה - - -
אורי מקלב: אילנה, אני פשוט לא מבין, למה אנחנו לא יכולים לחייב או אין חיוב, אייל, אני שואל אותך, לחברות התרופות, הרי אלה חברות שגם מטילים עליהן הנגשה, הם לא יתמוטטו כשאנחנו ננגיש - - -
<קריאה: אין חקיקה.
אורי מקלב: זה גם יכול להיות תקנות.
אורי מקלב: זה לא דבר שמתקדם.
אורי מקלב: מה שאמרת קודם, שאם אנחנו נגביל אנחנו יכולים אולי להרע את המצב, אבל פה כתקנה כללית, חברה שמייבאת תרופות או שמשווקת תרופות בארץ היא צריכה את אותן הוראות לתרופה, שזו שאלת חיים, זו לא שאלה של אקסטרות, היא חייבת להנגיש את זה.
אורי מקלב: זה גם לא נראה לי שזה הולך להיות משהו - - - אנחנו מקבלים בכל השפות בארץ, הגם שזה לפעמים בשפות שהן כמעט שלא שמישות, הרבה פחות שמישות ממה שאנחנו צריכים ללקויי ראייה בעניין הזה.
אורי מקלב: לפעמים זה יכול להיות עיוורון לגמרי, זה יכול להיות עם קשישים שמתקשים, או עוד כאלה שמתקשים שעדיין אפילו לא נכנסים - - -
<נורית נישטט-נוי: אגב, יש תרופות עם ברייל, יש קופסאות עם ברייל.
<נורית נישטט-נוי: זה קיים בישראל.
אורי מקלב: חיצונית, אבל לא בהוראות.
<אילנה בייניש: כמה אחוזים קוראים ברייל?
<נורית נישטט-נוי: אני מסכימה איתך, אבל זה לא שאין בכלל.
<קריאה: אבל יש מעט קופסאות שיש עליהם ברייל.
<קריאה: נכון, בגלל שאין חקיקה, יש מעט מאוד מכל דבר.
אורי מקלב: אייל רוצה להתייחס לזה.
<אייל לב ארי: לגבי האריזה נדרשת חקיקה, ולכן אם נוצר כיתוב ברייל למיטב ידיעתי זה בעקבות חקיקה שתיקנה את העניין.
<אייל לב ארי: יש מאבקים מדי פעם על כל נושא כמות המידע ואופן המידע שעל אריזות של תכשירים רפואיים, זה כבר - - - לגבי האריזה או צורת האריזה של תכשיר רפואי, בדרך כלל זה מוסדר בחקיקה או חקיקת משנה.
<אייל לב ארי: רוב השינויים שנעשו באריזות בשנים האחרונות נעשו בעקבות חקיקה של הכנסת.
אורי מקלב: והוראות שימוש?
<אייל לב ארי: הוראות שימוש, אפשר להסתכל על זה בשתי רמות.
<אייל לב ארי: אפשר לראות את זה ברמה של תקנות הבריאות, אבל זה לא אמור להיכנס לשם, כי זה לא נותן שירותים, זה אמור להיכנס לתקנות השירות.
<מיכל שיק הר-טוב: אני רק מתקנת, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות הוציאה עמדה שזה חלק ממוצר ולא שירות ולכן הם לא מחויבים.
<אילנה בייניש: אדוני, אני רק רוצה לסיים.
אורי מקלב: בסדר, אבל הוא עונה לדברייך, אילנה.
אורי מקלב: אני לא מוריד את זה מהשתי דקות.
<אייל לב ארי: אני אומר את זה מנקודת המבט שלי, אבל אם הנציבות כאן אולי כדאי שהוועדה - - -
<אייל לב ארי: טוב, אחרי זה נשמע את הדברים.
<אייל לב ארי: השאלה, אני שואל גם אותך, אילנה, נניח שיבואו חברות התרופות ולא על כל חפיסה יהיה את זה, אבל אם נניח הדבר הזה יהיה נגיש באינטרנט, באתר של החברה, או באיזה אתר אינטרנט, בהנחה שיש את הנגישות הזאת, היא יכולה להיות קודם כל, אפילו בשלב הראשון, להקל מאוד ואדם שירצה לדעת מה ההוראות ומה המגבלות ומה המשמעויות יידע את זה.
<אייל לב ארי: השאלה אם זה יכול להיות פתרון זמני.
<אילנה בייניש: זה בהחלט יכול להיות פתרון בתנאי שהאתרים האלה יהיו נגישים.
<אילנה בייניש: היום אנחנו נמצאים בבעיה מאוד מאוד מאוד חמורה גם בתחום הזה.
<אילנה בייניש: אני רשומה לעדכון בנושא האינטרנט אחר כך, אז אני אתייחס לזה.
<אילנה בייניש: רק יש פה על השקופית טלוויזיה חכמה, היום יש הרבה מאוד מריבות בתקשורת על הקראת כתוביות ועל תיאור קולי ועל שליטה בממירים ובתוכנות של ממירים ולא יודעים איך לעשות את זה והנה חברת סמסונג עשתה את זה וזה עובד מצוין בארצות הברית.
<אילנה בייניש: זה כל כך מרגש לראות שאפשר לתפעל טלוויזיה באמצעות טלוויזיות חכמות ואת הדבר הזה צריך להביא לארץ ולגייר ולהתאים לשפה העברית.
<אילנה בייניש: זה עוד פיתוח טכנולוגי שעדיין לא קיים כאן בארץ.
<אילנה בייניש: שמואל נאמן פה?
<שמואל נאמן: כן.
<אילנה בייניש: אהלן, בבוקר דיברתי איתו וכבר אמרתי לו 'אתה חייב לעזור לי ונעשה משהו'.
<אילנה בייניש: אז יש כאן חבר'ה טובים ובאמת יש לנו הרבה מאוד חברות טכנולוגיה מסייעת שעוסקות בפיתוחים טכנולוגיים ואני קוראת לכם, בבקשה, להיכנס לאינטרנט של הדברים ולגייר לנו טכנולוגיות ולשפר לנו את איכות החיים.
<אילנה בייניש: ואני אסיים ממש בהצגה קצרה.
<אילנה בייניש: החלום שלי, ואני חושבת של כל אדם עם לקות ראייה ועיוורון, זה לראות.
<אילנה בייניש: אני יושבת כאן ואני לא רואה איזה פרצוף אתם עושים לי והמשקפיים האלה היו יכולות מאוד מאוד לעזור בעניין הזה.
<קריאה: רק תגידי מחירים של הדברים.
<אייל לב ארי: עדיף לך שלא.
<קריאה: זה מאוד יקר.
<אילנה בייניש: שימו לב .
<אילנה בייניש: זה נעצר לי, אבל זה השקף האחרון במצגת שלי.
<אילנה בייניש: המשקפיים האלה יודעים לזהות מצבים, הם יודעים לתאר מה קורה בסביבה כשמצלמים אותה מעבר לרמה של הקראת טקסט.
<אילנה בייניש: גם את הטכנולוגיה הזו צריך להביא לארץ וכבר יש ניצנים שמתחילים לפעול בנושא הזה.
<אילנה בייניש: כשאני חושבת על מה יקרה כשיהיו לי ילדים והם יהיו בפארק ואני לא אוכל לראות מה הם עושים זה מרגש אותי לחשוב שהטכנולוגיה הזו קיימת והיא יכולה לעזור.
<אילנה בייניש: היא יכולה לעזור לי והיא יכולה לעזור לכל החבר'ה שנמצאים כאן שהם כמוני לא רואים טוב.
<אילנה בייניש: אני חושבת שזאת הקריאה שלי ושל החברים שלי כאן, לבוא ולקדם פיתוחים טכנולוגיים.
<אילנה בייניש: זהו, אני סיימתי.
אורי מקלב: כדאי לסיים בדברים שלך האלה, זה באמת משאיר רושם, זה השאיר רושם טוב.
<נורית נישטט-נוי: בעצם מה שאילנה אומרת זה שצריך שתהיה כאן חקיקה לגיור של טכנולוגיות בישראל.
<נורית נישטט-נוי: איזה גוף שבאמצעות חקיקה יוכל לגייר כל טכנולוגיה, שלא נהיה בפיגור של עשר שנים.
<מי-טל גרייבר שוורץ: הבעיה היא לא חקיקה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: בעיניי הפיתוחים הם מדהימים ובאמת הסיבה - - -
<קריאה: מי כבודה?
<מי-טל גרייבר שוורץ: מי-טל גרייבר שוורץ, איגוד האינטרנט הישראלי.
אורי מקלב: אנחנו אומרים תודה על כל העזרה באופן כללי בכל היום הזה, אבל גם בנושאים האלה, בשולחנות העגולים שאתם יוזמים ויושבים, יש לכם פעילות רבה.
אורי מקלב: בכלל, אנשים לא יודעים שאיגוד האינטרנט הישראלי עושה גם עבודה וולונטרית חשובה ביותר.
<מי-טל גרייבר שוורץ: תודה רבה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: הפיתוחים שחלק קטן מאוד שלהם אילנה הציגה עכשיו, אני חושבת שהם מדהימים והם רק הולכים ומתפתחים ובאמת יכולים להביא פתרון לאנשים עם מוגבלות, כל מוגבלות ומוגבלות ראייה בפרט.
אורי מקלב: חלק מהדברים זה בשורה ממש.
<מי-טל גרייבר שוורץ: אבל אני חושבת שהפתרון הוא לא בחקיקה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: חקיקה רק תגביל הבאת פתרונות פה לארץ, יש דרכים אחרות לעודד.
<מי-טל גרייבר שוורץ: אנחנו שוק קטן, אולי כשאנחנו מסתכלים על עצמנו אז אנחנו אומרים שהקהילה של העיוורים, יש קהילה גדולה בארץ, אבל בהסתכלות כלל עולמית ישראל היא שוק קטן, היא שוק מיוחד ברמת השפה, לא תביאו דברים חדשים פה, טכנולוגיה חדשה, באמצעות עודף חקיקה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: צריך לעודד, צריך לעשות, צריך לעשות האקתונים ותחרויות ולנסות לתרגם ולהביא חברות גדולות ולעודד אותן על ידי פתרונות אחרים.
<מי-טל גרייבר שוורץ: חקיקה רק תמנע - - -
<אילנה בייניש: זה מוכיח את עצמו.
<אילנה בייניש: בינתיים כל הפיתוחים שאנחנו רואים, הכי משוכללים, תראו את אורקם, למשל, שהיא דוגמה מצוינת.
<אילנה בייניש: אורקם פיתחו מכשיר - - -
<אליאב רודמן: אני אשמח להציג.
<אילנה בייניש: כמובן, אני לא אציג אותו, אני רק אומרת שרק פסיק קטן מהאנשים עם לקות ראייה ועיוורון מגיעים למכשיר הזה.
<אילנה בייניש: זה חבל מאוד, זה - - -
אורי מקלב: למה, בגלל עלות?
<קריאה: העלות מאוד יקרה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: ואיך חקיקה תגרום לכך ש - - -
אורי מקלב: אז החקיקה לא תגרום למימון.
<מי-טל גרייבר שוורץ: אף אחד לא חייב, הם פשוט לא יביאו את זה לארץ.
אורי מקלב: מי-טל, בכל אופן תגידו לנו על ידי מה כן.
אורי מקלב: הבנו שחקיקה היא לא תמיד זאת שיכולה לפתור את הדברים, אבל מה כן?
אורי מקלב: יותר מימון?
<מי-טל גרייבר שוורץ: יש דרכים אחרות.
<מי-טל גרייבר שוורץ: כמו שהביאו את אינטל לאזור הדרום או דחפו כל מיני דברים אחרים בצורה אחרת, אם זה עידוד מבחינת מס או מענקים, או יותר הסברה, יותר מודעות, לדחוף גופים בינלאומיים להביא פיתוחים כאלה לארץ, זה ייכנס.
<מי-טל גרייבר שוורץ: אנחנו שוק קטן.
אורי מקלב: אי אפשר בהתניה?
<נורית נישטט-נוי: בגלל מה שאמרת זה לא אפשרי, משום שזו שפה קטנה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: אז מה?
<מי-טל גרייבר שוורץ: אז תכפי עליהם?
<מי-טל גרייבר שוורץ: הם פשוט לא יביאו את המוצר בכלל לארץ.
<מי-טל גרייבר שוורץ: הבעייתיות זה שהמוצר הזה לא מגיע לארץ בגלל הדרישה של העברית.
<נורית נישטט-נוי: אז אנחנו צריכים לעשות את העברית, זאת הנקודה בחקיקה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: אין בעיה, אז כאלה שיכולים להתמודד עם האנגלית יכולים להביא את המוצר הזה ברוב הפעמים לארץ.
<מי-טל גרייבר שוורץ: ברוב המקרים אין תקן שמונע להכניס מוצרים כאלה לארץ אם מסתדרים עם האנגלית, את ההסבה לעברית בואו תעודדו.
<נורית נישטט-נוי: כוונתי לא הובהרה.
<נורית נישטט-נוי: הכוונה היא שתהיה חקיקה בישראל שאנחנו ככל העמים וצריך שיהיה כאן
<נורית נישטט-נוי: גוף שהוא יממן בתרומות או בחוק או מאיזה שהוא תקציב את כל המכשירים הקיימים שיהיו בעברית.
<נורית נישטט-נוי: בגלל שזו שפה קטנה, בגלל שלאף אחד מהמשווקים אין עניין בשפה הקטנה הזאת אנחנו צריכים ליזום את זה מבפנים ולא לחכות שאיזה ינקל דודל שמשווק משהו בצרפת או אני לא יודעת במדינה עם שפה רבה, ירחם עלינו ויסכים לעשות לנו את העברית.
אורי מקלב: ד"ר נוישטט, בשביל קריאת ביניים זה היה כבר ארוך מדי, אבל זה בסדר, אמרת דברים חשובים.
אורי מקלב: אני מציע, אנחנו לא יכולים לפתח את כל הדיון רק בנושא הזה וזה גם לא נכון שחקיקה לא עוזרת, זה גם לא נכון שרק דברים אחרים, עידוד.
אורי מקלב: יש כנראה כמה דברים שיכולים להועיל, יש דברים שיכולים להיעשות בהסדרה, יש דברים שיכולים להטיל על חברות גדולות בתמריצים, במחויבות, 'אם אתם רוצים את הדבר הזה, בואו תנגישו גם את זה'.
אורי מקלב: אפשר לעשות כל מיני, צריך להיכנס לעניין הזה.
אורי מקלב: כשלב ראשון, כדי לקדם את הנושא, חשבתי עכשיו במהירות, אני אבקש מהממ"מ, גם רועי נמצא פה, גם בלי שאתה נמצא כאן, זה שטח שלך, לעשות איזה מסמך, לכתוב מסמך שיגיד לנו איפה החסמים בדברים האלה, מה יכולים להיות הפתרונות, מה קורה במדינות אחרות כשצריך שפה, מה קורה במדינות אחרות שצריכות להתמודד עם כל מיני פיתוחים ויש להם שפה אחרת, איך הם מתמודדים עם הדבר הזה ובאיזה צורה.
אורי מקלב: יכול להיות שאנחנו נלמד ממקומות אחרים מה אנחנו יכולים לעשות.
<אילנה בייניש: יש לי מוכן, אני אעביר לכם.
אורי מקלב: בסדר, אז לממ"מ יהיה יותר קל.
אורי מקלב: זה כבר כתוב בפרוטוקול, שלאילנה יש חלק מהדברים.
אורי מקלב: אני אבקש מסמך לוועדה, גברתי מנהלת הוועדה, שיכינו מסמך ראשוני בעניין הזה שייתן לנו פריצת דרך, מה לבקש, מה להכין, כמובן שיעמדו איתך, אייל, גם בקשר.
אורי מקלב: אני גם מבין שלד"ר נוישטט יש גם מה להגיד בעניין הזה.
אורי מקלב: נראה, יכול להיות שהמסמך הזה יביא לנו פריצת דרך.
אורי מקלב: אני מאוד מודה לך, אילנה.
<אילנה בייניש: תודה, אני אעזור בשמחה.
אורי מקלב: בסדר גמור, בגלל שיש לנו עוזרים אנחנו יודעים שהמסמך הזה יכול להיות מסמך מעשי.
אורי מקלב: הדובר הבא מבחינתנו זה מר אליאב רוזמן, אורקם.
אורי מקלב: הנה, הגעת מיד, מכשיר לביש הקורא טקסט על מוצר.
<אליאב רודמן: שלום, תודה רבה.
<אליאב רודמן: כפי שאמרת, אני אליאב רודמן ואני מייצג את חברת אורקם.
<אליאב רודמן: אנחנו חברה ירושלמית עם טכנולוגיה שמסייעת לאנשים שהם עיוורים וגם כבדי ראייה.
<אליאב רודמן: אני אראה לכם בקצרה את המכשיר ואז כמה נקודות ועדכונים לגבי המצב שלו היום בפריסה בשוק, או אם תרצו אחרת, כמה מכשירים כאלה יש בידיים של אנשים היום בעולם ובישראל.
<אליאב רודמן: יש לנו מכשיר קטן מאוד פה, מצלמה ואוזנייה קטנה, שאפשר להרכיב כמעט על כל זוג משקפיים.
<אליאב רודמן: לצורך הדיון כאן אני אכניס גם רמקול חיצוני שיעזור לכולנו לשמוע.
<אליאב רודמן: המכשיר יודע לקרוא, המכשיר יודע לקרוא טקסט מודפס מכמעט כל דבר.
<אליאב רודמן: פה יש לי את העיתון של הבוקר, באותה מידה הוא יכול לקרוא את המצגת שאילנה הציגה מקודם או מהטלפון החכם שלי.
<אליאב רודמן: הוא יודע גם לזהות מוצרים ולזהות פנים.
<אליאב רודמן: השימוש מאוד פשוט ואינטואיטיבי, אני רק מצביע, המצלמה מזהה את ההצבעה, מצלמת, עושה עיבוד מהיר מאוד ומתחילה לקרוא (הדגמה).
<אליאב רודמן: אני אעצור אותו כאן, אבל הוא יכול להמשיך לקרוא כך.
אורי מקלב: בכזו מהירות כמה טקסט, כמה שורות?
אורי מקלב: בבת אחת הוא יכול לתת כתבה שלמה?
אורי מקלב: כמה מילים?
<אליאב רודמן: זה תלוי בגודל הגופן ובמרחק מהמצלמה, אבל לצורך העניין טקסט בפונט מאוד מאוד קטן מקרוב, מטווח יד או קצת פחות, וטקסט גדול גם מרחוק יותר.
<אליאב רודמן: הוא תופס כתבה של עיתון, הוא יודע לזהות את המבנה ולעבוד לפי הכתבות.
אורי מקלב: בספר זה חצי עמוד?
<אליאב רודמן: בספר ממוצע הוא תופס את כל העמוד ומקריא אותו בבת אחת.
<אליאב רודמן: כל עמוד צריך להפעיל את המכשיר מחדש.
אורי מקלב: מה שהמצלמה הזאת יודעת לעשות, במרחק ובגודל?
<אליאב רודמן: המצלמה שלנו היא מאוד דומה למצלמה שיש ב - - - מבחינת המצלמה, העדשה עצמה, אבל זה כל המכשיר, המצלמה הקטנה והמשקפיים והיחידה הזאת שנכנסת לכיס, בערך בגודל של טלפון.
אורי מקלב: מה העלות של המכשיר הזה?
<אליאב רודמן: ישר לעניין.
<נורית נישטט-נוי: כן, השורה התחתונה.
<נורית נישטט-נוי: שכנעת.
אורי מקלב: יותר קל לנו.
<אליאב רודמן: בישראל המכשיר הזה עולה בין 10,000 ל-14,000 שקלים.
<אליאב רודמן: יש לו שתי תצורות שנמכרות והוא נמצא היום בישראל, הוא לא דורש גיור, כי אנחנו חברה ישראלית.
אורי מקלב: בעיניי אני בטוח שהוא מהפכה בעניין הזה, לאו דווקא כאלה שמוגדרים לקויי ראייה ועיוורים.
אורי מקלב: יש הרבה אנשים מבוגרים שמתקשים בקריאה השוטפת, זה יכול להיות מכשיר של הרבה אנשים שיכולים להיעזר.
אורי מקלב: אני לא חושב שיש מודעות.
אורי מקלב: אנחנו היום משמשים במקרה הזה כמקדם מכירות כדי להעלות את המודעות בעניין הזה.
אורי מקלב: אני חושב שזה נכון מכיוון שזו לא רק שאלה של מחיר, זו שאלה של מודעות, של יכולות ובאמת שיש לה את האפשרות הטכנולוגית להגיע לכאלה רזולוציות.
<אליאב רודמן: אז יש למכשיר גם יכולת לזהות מוצרים, שזה למשל שטרות כסף.
<אליאב רודמן: היום ישראל עוברת תהליך של הנגשה של שטרות, אבל היום אני יכול להצביע על כל שטר כסף או פנים של אנשים.
<אליאב רודמן: תסתכל לכאן, אני אלחץ על הכפתורים (הדגמה).
<אליאב רודמן: בתחביר הוא לא שולט טוב עדיין, זו בעיה מוכרת בעולם הטכנולוגי של מה שנקרא טקסט טו ספיץ', זו בעיה שאנחנו מתמודדים איתה.
<אליאב רודמן: גם הקול הסינטטי שלנו הוא גם מוכר פה להרבה מאוד אנשים.
אורי מקלב: כלומר אדם נכנס לרחוב, או כמו שאמרה אילנה לפארק, אתם יכולים להכיר את הסביבה, הוא יזהה למשל אם זה כלב, בעל חי או בן אדם?
<אליאב רודמן: אז היום הוא מזהה פנים של אנשים, הוא מזהה וקורא טקסט ומוצרים שזה אומר מוצרי סופר.
<אליאב רודמן: זאת אומרת מוצר שהאריזה שלו נראית זהה בכל פעם, זה יכול להיות קופסה של קורנפלקס, אני יכול להכניס, ללמד אותו איך נראה מוצר, אז אתה יכול לתת לי ציור של הילד או הילדה וללמד את המכשיר איך לזהות אותו.
<אליאב רודמן: וכמו שאמרתי, שטרות כסף זו אולי הדוגמה הכי חשובה.
אורי מקלב: דווקא אני לא יודע, כי יש אלטרנטיבה.
<נורית נישטט-נוי: דווקא חשוב שהוא מסתכל עליך ואומר את שמך, בפעם הבאה שהוא יסתכל הוא לא יצטרך להגיד, הוא יזהה אותך.
אורי מקלב: הוא כבר יגיד מיד ש - - -
<נורית נישטט-נוי: בדיוק, ברגע שאני מסתכלת עליך ואומרת - - -
אורי מקלב: זאת אומרת אותו מוצר, נניח אדם שיש לו צורך בדברים, הוא יכול לבד בפעמים הראשונות לתכנת לו את זה ואחרי זה כשהוא הולך זה כבר הרבה יותר קל.
<אליאב רודמן: נכון.
אורי מקלב: אני מניח שהיעדים הם ברורים, זה יכול להיות מידע אינסופי בעניין הזה.
אורי מקלב: זה יכול להיות אישי ויכול להיות אוניברסאלי במידע שיש לו.
<אליאב רודמן: צר זמננו קצת מלהסביר את כל הדקויות של המוצר עצמו, אבל אני כן רוצה לציין שקודם כל הוא נמצא בידיים של מעל 1,000 אנשים בעולם ועשרות רבות כבר בישראל, הוא נמכר בישראל בגרסה בעברית כבר מספר חודשים.
<אליאב רודמן: ניגשנו לוועדה במשרד הרווחה שגם הגב' מירי מאיר שטטמן יושבת בה ואנחנו ממתינים מהם - - -
אורי מקלב: חברת אורקם היא חברת סטרט אפ ישראלית?
<אליאב רודמן: נכון, ירושלמית אפילו.
אורי מקלב: אתם יושבים בהר חוצבים?
<אליאב רודמן: בהר חוצבים.
<אליאב רודמן: אז אנחנו ממתינים כרגע לתשובה מהוועדה, במקביל יש לנו גם פיילוט עם משרד החינוך, עם מספר תלמידים, שהסתיים בהצלחה והתוצאות יפורסמו במהלך חודש יולי, בחודש הבא.
<אליאב רודמן: הביטוח הלאומי בתהליך של רכישה של עשר יחידות כדי לספק לארגונים כדוגמת המגדלאור או המרכז לשיקום ראייה ירודה.
<אליאב רודמן: אפשר לקבל הדגמה של המכשיר דרך המרכז לעיוור ומבחינתנו וגם לאור כל השיחה שהתנהלה עד היום אנחנו נודה לך, אדוני היושב ראש, אם תסייע לנו לקדם או לממש, כפי שחברת הכנסת אלהרר אמרה, את האישור של המכשיר שלנו בוועדה, אותה תקנת תע"ס 6.7 שדוברה לפני כן.
אורי מקלב: על פניו זה נראה מרשים מאוד וחדיש, מבחינתי זה נראה לי מהפכה.
אורי מקלב: זה יכול להיות הרבה יותר רק מלקויי ראייה, זה יכול להיות גם לאנשים שמתקשים.
אורי מקלב: אני גם חושב שכמה שהדבר הזה יופץ יותר כך אני מבין שגם המחיר, יש הלימה בין המחיר לבין הכמויות של הייצור מטבע הדברים ולכן גם חשיפה בינלאומית לעניין היא גם חשובה.
אורי מקלב: אני רק מקווה, אני לא יודע אם זה טוב, שבסוף גוגל לא יקנו את החברה שלכם במסגרת המשקפיים של גוגל.
<אליאב רודמן: כן, אתה רואה שמיקרוסופט כבר נושפים בעורפנו.
<אליאב רודמן: זה מעודד אותנו כי זה אומר שאנחנו בכיוון הנכון.
<אילנה בייניש: אתם יכולים להשתמש ב-IPA שלהם בלי שום בעיה.
<אליאב רודמן: אני חושב שזה אולי הפוך, אבל זה שמיקרוסופט הוציאו סרטון מאוד משכנע בהחלט מעודד אותנו כי זה אומר שאנחנו בכיוון הנכון.
<אילנה בייניש: בהחלט.
<אילנה בייניש: יש אחד בארץ.
<אליאב רודמן: יש לנו פה משהו שיכול לעזור וכפי שאמרת, היום אנחנו בנושא של עיוורים וכבדי ראייה, אבל גם לאנשים שהמגבלה שלהם היא לא הראייה הפיזית, אלא העיבוד במוח, שזה למשל הקהל של אנשים עם דיסלקציה, שמתקשים לקרוא, זה גם משהו שאנחנו מייעדים את המכשיר שלנו אליהם.
<אליאב רודמן: היום בוועדה הזו המכשיר יכול להיות זכאי לעד 70% מימון ולדעתנו בערך מחצית מהאנשים שהכירו והתנסו במכשיר באופן אישי כבר בישראל היום ממתינים להחלטה של הוועדה בעניין הסבסוד.
אורי מקלב: אבל אישור תע"ס?
אורי מקלב: ביטוח לאומי נמצא פה?
<נורית נישטט-נוי: לא, משרד הרווחה עוסק בזה.
<מירי מאיר שטטמן: משרד הרווחה.
אורי מקלב: במסגרת האישור אתם גם בודקים את הדבר הזה?
<מירי מאיר שטטמן: אני רוצה להסביר, אם יורשה לי להסביר בכמה מילים איך הדברים עובדים.
<מירי מאיר שטטמן: אין לנו עניין בחברה כזו או אחרת, אנחנו גוף ממשלתי, אבל יש ועדה שנקראת ועדת מוצרים חדשים וגם היא תוסדר באמצעות התע"ס הזה.
<מירי מאיר שטטמן: לוועדה הזו, כל מי שחפץ כמובן יכול להגיע, להציג, בוועדה יושבים אנשי מקצוע.
<מירי מאיר שטטמן: משרד הרווחה משתמש גם ביועצים, וזה גם חידוש, כלכליים ומקצועיים על התחום הזה.
<מירי מאיר שטטמן: בימים אלה יש מכרז של קול קורא עבור יועצים כאלה ובהתאם לדברים שעולים בוועדה הזו הדבר מובא למשרד להחלטה על גובה סבסוד וכאלה דברים.
<מירי מאיר שטטמן: חברת אורקם הציגה את עצמה כבר לפני הוועדה הזאת, זו ועדה שמתכנסת ארבע פעמים בשנה, וזה נמצא בהליך המקובל.
אורי מקלב: ואם בזכות הוועדה יהיו עוד דברים, אז אתם בנפש חפצה מבקשים את זה.
<מירי מאיר שטטמן: אני קוראת למי שרוצה ליצור קשר ולבוא להציג דברים.
<מירי מאיר שטטמן: יש המון טכנולוגיות, אנחנו הולכים על שמות גנריים של - - -
אורי מקלב: אנחנו נתמוך גם בהגדלת התקציב בסעיף הזה וגם נעשה בעניין הזה.
אורי מקלב: משה, קריאת ביניים?
<משה בר: אני רציתי להגיד לכבוד היושב ראש דבר אחד, כמה מיסוי יש על המכשירים האלה?
<משה בר: למה לא לחשוב להוריד את המיסוי?
<משה בר: מה שקורה, אין תקציבים, אתה בא לקנות מכשיר כזה אומרים 'יש לנו רק לעשרה מכשירים'.
<משה בר: אם היו מורידים את המיסוי ואת המע"מ אז אולי הם יכלו לרכוש עשרים מכשירים.
<משה בר: זה דבר שלא יזיק למדינה, אלה דברים פורצי דרך שיכולים לעזור לציבור, להוריד את המסים ואת המע"מ.
אורי מקלב: כאחד שעבר מסכת קשה מאוד ולא הצלחתי בהצעת חוק שלי, הורדת מס ערך מוסף בתרופות מצילות חיים, שהם לא רק זה שלא נותנים מימון לזה, עוד מבקשים ממך.
אורי מקלב: בשביל זה לפעמים היה קריטי, בתרופות יקרות למע"מ יש משמעות עוד יותר גדולה בין אדם שיכול היה לממש את זה לבין לא יכול לממש את זה.
אורי מקלב: אבל אתה צודק בקריאה הזאת כקריאה, אנחנו איתך בעניין.
אורי מקלב: כל דרך שהיא בהוזלת המכשיר, בסבסוד המכשיר, להנגיש את זה, בלהקל לייבא את זה, כל דרך היא כשרה וטובה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: זו דרך לעודד טכנולוגיה.
<אלי יאיר עמיר: רק הערה קטנה.
<אלי יאיר עמיר: נוצר תסכול מאוד גדול בקרב לקויי ראייה ועיוורים שמתקשרים אלינו באופן יומיומי ושואלים על המערכת של אורקם ועל מערכות אחרות שאמורות להיות מונגשות להם והם בתוך התהליך.
<אלי יאיר עמיר: הם יודעים על המוצר, אבל הם שומעים את המחיר וכרגע הם מבינים שזה בכלל לא להם.