GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב בן צור: תאר לך שעצרתי באיזה מקום, כיביתי את האוטו, יצאתי, או שלא כיביתי את האוטו ולא פתחתי את הדלת האחורית.
<אלי ביר: אם לא כיבית את האוטו אין בעיה, כי בדרך כלל המזגן פועל.
<אלי ביר: כל הבעיה הגדולה שקורית חלילה שילדים נחנקים אחרי כמה דקות בודדות זה כשאין להם אוויר.
<אלי ביר: זה לא החום, זה האוויר.
<קריאה: מה קורה כשאתה מכניס שלושה ילדים ומוציא רק שניים?
<אלי ביר: אם אתה פותח את הדלת ואתה מוציא רק אחד ואתה משאיר אחד באוטו - - -
אורי מקלב: הוא מעלה משהו שקורה, התופעה קורית וזה קרה כשיש כמה ילדים.
אורי מקלב: אתה הכנסת את כולם ביחד ועכשיו אתה מוציא אחד - - -
יואב בן צור: אם זה במיניבוס כזה, שכחת אותו מתחת לספסל, הוא נרדם לך.
<אלי ביר: זה לא פתרון למיניבוס, זה פתרון לרכבים פרטיים, זה גם פתרון לאנשים שפותחים את הדלת ומוציאים את כל הילדים.
<אלי ביר: אם מישהו פתח את הדלת האחורית והוציא רק אחד מתוך שלושה אז זו בעיה.
אורי מקלב: אז צריך לחשוב על זה.
<אלי ביר: ב-99% מהפעמים שוכחים ילד אחד באוטו כשהוא מאחורה.
<אלי ביר: ילד אחד, שוכחים לפתוח את הדלת האחורית.
אורי מקלב: דווקא זה קורה, אלי, זה קורה דווקא כשיש יותר מאחד, הוציאו ילד אחד, הוא כבר היה בתהליך, ביצע שתי משימות ואת המשימה השלישית הוא לא ביצע.
<אלי ביר: זו המשימה הסופית.
<אלי ביר: ברגע שיצאת מהרכב בסוף הנסיעה.
יואב בן צור: זה טוב למשפחה עם ילד אחד, בוא נסכם.
<אלי ביר: לא, ברגע שסיימת את הנסיעה.
אורי מקלב: הרעיון הוא רעיון מצוין, השאלה איך פותרים את הדברים שאנחנו - - - כרעיון, בפשטות שלו - - - אני גם לא נותן ציונים, כל הרעיונות טובים, אני רק אומר את זה עכשיו כאזרח רגיל, או כסבא לנכדים.
אורי מקלב: יצחק, יש לך את הפריבילגיה, אתה רוצה לשאול שאלה.
<יצחק ויינגוט: מצטער, אבל אם אתה עושה פיזור לילדים בבתי ספר ואתה מכניס את כולם מאחורה בכיסאות הבטיחות.
אורי מקלב: זה לא נותן מענה.
<יצחק ויינגוט: השאלה שלי, אני לא מסתכל על הצפצוף, השאלה שלי אם זה כשאתה מוציא את המפתח, גם אם פתחת את הדלתות עדיין יהיה צפצוף.
אורי מקלב: אם פתחת את הדלתות הקדמיות כן, הדלתות האחוריות, אם לא פתחת את הדלת האחורית הוא מצפצף.
<יצחק ויינגוט: פתחת בילדים השניים, אבל אם עצם זה שיש מישהו בכיסא התינוק ועצם הוצאת המפתח עושה צפצוף, אפילו אם כבר פתחת את הדלתות?
אורי מקלב: זה צריך התקנה בתוך כיסא הבטיחות וזה, למשל מה שהם דיברו, זה רק עם צמיד, אם לא בצמיד אז בכיסא הבטיחות.
אורי מקלב: במגוון שהגיע אליי יש גם כאלה שמתייחסים גם למשהו שיש בקשר בין הוצאת המפתח לכיסא הבטיחות.
אורי מקלב: גם אתה דיברת על כך, אבישי.
אורי מקלב: אתה דיברת על כך שזה משהו בין כיסא הבטיחות למפתח של הרכב.
אורי מקלב: אצלו הממשק בין כיסא הבטיחות לנושא של הרכב, ברגע שאתה מוציא את זה.
אורי מקלב: אנחנו דיברנו על דברים אחרים.
אורי מקלב: אנחנו נתנו לתלמידים, קרן, גם על ידך, התלמידות האחרות, אנחנו מאוד רואים בהערכה, מעבר לתוצאה של הפיתוח שלכם, אבל שזו החשיבה שלכם הייתה, שזה מה שמצאתם לנכון לפתח ובעזרה של התעשייה האווירית.
אורי מקלב: ברשותכם, אני אעבור עכשיו לאמיר עדני ואחר כך סילבי פאר.
<אמיר עדני: שלום.
<אמיר עדני: לצערי גם אני נאלצתי למצוא פתרון כתוצאה ממקרה מצער של קרובה למשפחתי, שלשמחתי הוא לא נגמר באסון.
<אמיר עדני: שה' ינחם אתכם ושתהיו בריאים קודם כל.
<אמיר עדני: הפתרון שלנו לא דורש טכנולוגיה, לא דורש סוללות, לא דורש שום פעילות מיוחדת של התקנה ועלויות כספיות.
<אמיר עדני: מדובר במוצר של שקלים בודדים בלבד.
<אמיר עדני: אנחנו יודעים ועשינו סימולציות כאלה ואחרות שכשנכנסים לרכב אנחנו זוכרים שיש תינוק מאחורה.
<אמיר עדני: מה שקורה הוא שאנחנו מתחילים לאבד את הריכוז כשמתחילים טלפונים תוך כדי נסיעה, וכמו שאמרת, כל המרכיבים שנמצאים ברכב מוציאים אותנו מריכוז.
<אמיר עדני: הפעולה היא מאוד פשוטה.
<אמיר עדני: יש רצועה שנכרכת סביב חווק ההגה באופן קבוע, כשהנקבה, לצורך העניין, נמצא ליד הסוויץ', ליד איפה שמכניסים את המפתח, ברגע שאנחנו נכנסים לרכב ואנחנו יודעים שהתינוק מאחורה, כי אנחנו עדיין לא שכחנו את התינוק, לפני שנייה חגרנו אותו, הסיכוי שנשכח שיש תינוק מאחורה הוא קלוש, לצורך העניין, אנחנו מקליקים את המפתח פנימה.
<אמיר עדני: עכשיו במהלך הנסיעה אנחנו מאבדים את הריכוז, מקבלים שיחות טלפון, מתקשרים, רואים כל מיני דברים בדרך, עוברים כל מיני חוויות כאלה ואחרות, מולטימדיה ברכב וכל מה שכרוך בזה, שכחנו את הילד.
<אמיר עדני: ברגע שאנחנו רוצים לצאת, אנחנו פועלים באופן אוטומט כל הזמן, גם בנהיגה, והדבר היחיד שראינו לנכון הוא למצוא פתרון לעצור את המהלכים האוטומטיים שבן אדם עושה במהלך היום שלו.
אורי מקלב: הוצאת המפתח זה לא אוטומט כבר?
<אמיר עדני: יפה, הוצאת המפתח היא אוטומטית, אבל הוא לא יוכל לקחת את המפתחות כי הרצועה סוגרת את המפתח ולא נותנת לו לקחת את המפתח.
<אמיר עדני: כמו שאמרו פה כולם - - -
יעל כהן-פארן: ואז הוא ייזכר בתינוק?
<אמיר עדני: כן.
יעל כהן-פארן: אבל גם זה יהפוך לאוטומט.
<אמיר עדני: לא, יש לו פה סימון שמתריע.
<אמיר עדני: הדבר הפשוט הזה מתאים לכל המגזרים, גם למי שאין לו טלפון חכם עם אפליקציה.
<אמיר עדני: גם למי שאין כסף להתקין מערכת חיישנים - - -
אורי מקלב: הוא מאוד מיוחד.
<אמיר עדני: הוא מאוד פשוט, שקלים בודדים.
אורי מקלב: השאלה היא, אנחנו שואלים איך זה נותן מענה לזיכרון.
אורי מקלב: יש דברים שזוכרים וזה נהפך לאוטומט, גם עצם הוצאת המפתח, גם עצם הרצועה.
אורי מקלב: היום כשמבקשים ממני לדעת את המספר של הקוד של האזעקה אני לא זוכר, אבל אני לא טועה בזה, אני נכנס ואני עושה אותו ובסך הכול הרכב אצלי כמה חודשים, חודשיים-שלושה וכששואלים אותי אני לא זוכר, אני לא יודע להגיד לך מה המספר.
אורי מקלב: אני כבר עושה את זה עם החזות.
יואב בן צור: כן, לפעמים אתה לא זוכר את מספר הטלפון שלך.
אורי מקלב: אנחנו מדברים עכשיו על משהו שהוא קשור לרכב, בהשוואה למה שאתה אומר.
אורי מקלב: אני מבין שאם בן אדם מקבל על עצמו, אני עושה את זה רק כשיש לי את הילד.
אורי מקלב: זה נכון בתחילת דרכו, אבל הוא לא יסמוך על הזיכרון שלו, הוא אומר, לא, אני עלול לשכוח ואז אני באמת הולך ואחבר את זה ואני עושה את זה.
אורי מקלב: זה כבר מפותח?
אורי מקלב: יש לך אב מודל?
<אמיר עדני: הפתרון כבר נמסר.
<אמיר עדני: יש יותר מ-2,000 בתי אב עם הפתרון, נמכר על ידי 'יד שרה', עכשיו זה עבר על ידינו, יש מועצות מקומיות שכבר רכשו את המוצר, גני ילדים בכל רחבי הארץ מתקשרים ורוכשים את המוצר.
<אמיר עדני: הם שמים את זה, זה פתרון יעיל.
אורי מקלב: איפה רוכשים את זה?
<אמיר עדני: באתר של בטרם, יש את כל הנתונים שלנו.
יואב בן צור: מה העלות שלו?
<אמיר עדני: שקלים בודדים, 8-9 שקלים.
<אמיר עדני: שקלים בודדים, זמנים.
אורי מקלב: זה מה שחברת חשמל נתנה לכל עובדיה?
<אמיר עדני: נכון.
<אמיר עדני: זה פתרון שלי ושל גיסי.
<אמיר עדני: המקרה הוא של גיסי מחברת חשמל, הוא הציג את זה לפני שלוש שנים בוועדה עם הגב' חוטובלי.
אורי מקלב: היתרון של המוצר הזה שהוא עכשיו על המדף, ללא צורך בהתקנה.
אורי מקלב: הוא לא נותן פתרון של 100%, אבל הוא נותן עוד תזכורת, זרז, למה ש - - - יותר מזה זה ודאי, אבל זה עדיין לא נותן את הפתרון המלא, אבל אדם שרוצה היום עכשיו לקנות משהו אז - - - מוכרים את זה בכל חנויות אביזרי הרכב?
<אמיר עדני: לא, כרגע אנחנו מוכרים את זה דרך אתר אינטרנט, דרך בטרם, דרך - - -
<קריאה: לא בטרם, ארגון בטרם לא מוכר, אנחנו מנגישים לציבור מידע על פתרונות שקיימים היום בשוק.
<קריאה: אני אשמח לדבר עוד כמה דקות כדי לספר על הנושא.
אורי מקלב: לפני שנעבור למר לייכטר, עובד מור ושגיא מור נמצאים פה?
<שגיא מור: כן.
<שגיא מור: ראשית אני רוצה להודות לכם, ליושב ראש ועדת המדע, לחברי הכנסת, מכובדיי.
<שגיא מור: אנחנו מפתחים - - -
אורי מקלב: אתה גם תחבורה?
אורי מקלב: אתה רק בפיתוחים.
<שגיא מור: בפיתוחים, כן.
<שגיא מור: אנחנו פיתחנו מערכת שמתמקדת ב - - -
אורי מקלב: אתה כתוב אצלי כמור הסעות.
<שגיא מור: נכון.
אורי מקלב: זאת אומרת יש לכם גם חברה ולאור המודעות שלכם ולאור מה שאתם רוצים למנוע ולאור הנגישות שלכם לעניין אתם - - -
<שגיא מור: נכון, אנחנו חברת הסעות שפועלת למעלה מ-40 שנה.
אורי מקלב: אתם אחראים, אתם דואגים, אז פיתחתם משהו בעניין הזה.
<שגיא מור: נכון, למעלה מ-40 שנה שאנחנו פועלים בהסעות בירושלים.
<שגיא מור: אנחנו פיתחנו מערכת כוללת עבור המגזר הציבורי, מוניות, אוטובוסים, מיניבוסים, שכוללת מספר פיצ'רים מאוד משמעותיים, אבל אני אתמקד כרגע בשכחת הילדים.
<שגיא מור: ישנו לחצן סריקה שמחייב את הנהג לעבור לאורך האוטובוס או המיניבוס על מנת ללחוץ על הכפתור וכך למעשה הוא מבצע סריקה.
<שגיא מור: האוטו לא יכול לכבות אם הוא לא לוחץ על הכפתור שנמצא בסוף הרכב.
<שגיא מור: זה מבצע סריקה אוטומטית, מה שהוא מחויב על פי חוק.
<שגיא מור: כל נהג מחויב בסוף הנהיגה לעשות סריקה.
<שגיא מור: זה פתרון לתחבורה ציבורית, ישנו פתרון נוסף שאנחנו מפתחים כרגע שהוא ללא עלות.
אורי מקלב: כרגע החוק מחייב את הנהג לעשות סריקה.
אורי מקלב: אתם מוסיפים לחיוב הזה - - -
<שגיא מור: משהו שלא מאפשר לו לכבות את הרכב אם הוא לא מבצע את הפעולה הזאת.
<שגיא מור: כלומר אם הוא לא לוחץ על הכפתור שנמצא בסוף האוטובוס, כלומר הוא לא מבצע את הסריקה על ידי הלחיצה על הכפתור הוא לא יוכל לכבות את הרכב ולא יוכל לצאת ממנו בעצם.
<שגיא מור: זה לתחבורה ציבורית.
<שגיא מור: לסקטור הפרטי יש לנו פתרון שאנחנו כרגע מפתחים.
אורי מקלב: הדבר הזה כבר מיושם?
<שגיא מור: זה מיושם באב טיפוס וכרגע אנחנו יוצאים לפיילוט ראשוני בחברות ההסעה בירושלים.
<שי סופר: מותקן באלפי אוטובוסים, לא הפטנט שלהם.
<שי סופר: יש תקן מחייב של משרד התחבורה.
אורי מקלב: שי סופר נמצא פה, הוא מגלה איפוק רב, ראיתי, בתוך הדברים האלה.
אורי מקלב: יש לתקן גם מספר, עברתי עליו.
<שי סופר: מותקן, עובד והציל ילדים.
<שגיא מור: אין ספק שזו מערכת שכבר הוכיחה את עצמה.
אורי מקלב: אבל עובד נמצא פה בעיקר בשביל הסקטור הפרטי.
<שגיא מור: זה הפתרון שיש לנו לסקטור הפרטי, אפליקציה שמותקנת על הטלפון הנייד של הנהג, שהפעולה היחידה שהוא צריך לעשות זה לשים את השמות של הילדים שלו.
<שגיא מור: האפליקציה אוטומטית יודעת מתי הנהג נמצא בנהיגה.
<שגיא מור: כאשר הוא מסיים את הנהיגה, באותה שנייה הוא פשוט מעלה זמזום, הופה, האם כל הילדים, הוא מעלה את השמות, יעל, חנה, דני, הוא מעלה את השמות של הילדים שהיו - - -
אורי מקלב: אני הבנתי, אבל איך הוא מזהה שהוא גמר את הסיבוב הזה?
<שגיא מור: ברגע שמכובה הרכב והוא יוצא מהאוטו המערכת עצמה יודעת לזהות שהוא עבר ממצב של נסיעה למצב של הליכה.
<שגיא מור: באותה שנייה עולה פופ אפ, האם כל הילדים איתך?
<שגיא מור: האם דנה, חנה - - -
אורי מקלב: זה רק יהיה בבוקר או בצהריים כשהוא מחזיר?
אורי מקלב: או במשך כל היום, כשהוא גם ייסע בכל - - -
<שגיא מור: בכל פעם שהוא נוסע.
<שגיא מור: הוא יכול להגדיר לפי שעות, אבל אני חושב שעדיף לעשות את זה, better safe than sorry, לעשות אוקיי אחד, אישור אחד וזה - - -
<דוד אביטל: האפליקציה צריכה להיות פתוחה כל הזמן?
<שגיא מור: האפליקציה צריכה לרוץ בבקגראונד, כן.
<דוד אביטל: ואם היא סגורה היא תיתן לי התראה?
<שגיא מור: אפשר לעשות דרך מסוימת שהיא תיתן את ההתראה בכל מקרה.
<שגיא מור: ישנן תוכנות שעובדות בבקגראונד גם כשהן לא מופעלות.
אורי מקלב: שאלה טובה, אבל זה לא - - -
יעל כהן-פארן: אבל זה רק בסמרטפונים.
<שגיא מור: נכון, מי שאין לו סמרטפון לא יוכל להשתמש.
<שגיא מור: הפתרון הזה הוא חינמי, הוא ללא עלות ואין צורך בשום התקנה.
אורי מקלב: והיום אפשר להוריד את זה?
<שגיא מור: אנחנו כרגע בתהליך פיתוח מתקדם, אני מעריך שתוך חודשיים זה כבר יהיה ב - - -
אורי מקלב: אנחנו רוצים להודות לך.
אורי מקלב: זה דבר שאפשר להוריד אותו, זה דבר מקסים מאוד, דבר חשוב מאוד, למי שיש.
אורי מקלב: אנחנו רואים עוד כמה דברים שבסך הכול יכולים לתת תמונה מלאה יותר, אבל כל פתרון וכל מה שנותן לזה עוד זרז ועוד אזכור - - - אני גם אומר שבוודאי, אני חושב שלכל אחד יש את מה שמזכיר לו, יש כאלה שצפצוף מזכיר.
אורי מקלב: אני לא מחשיב את עצמי איש של צפצוף, אני, מצפצפים עליי ואני ממשיך הלאה.
אורי מקלב: זה לא כל כך אומר לי.
אורי מקלב: אני רגיל לזה שמצפצפים עליי.
אורי מקלב: אז דברים אחרים בהחלט יכולים, קריאת שם כן יכולה לדבר אליי.
אורי מקלב: אני אומר, גם המערכות האלה, יש כאלה שיגידו, בקליק הזה שדיברת מקודם, אמיר, יש כאלה שבשבילם זה יכול בהחלט לתת פתרון, הם נמצאים ואחרי זה הם שוכחים.
אורי מקלב: כל אחד והסגנון שלו.
אורי מקלב: אם זה יהיה, אנחנו קודם כל מאוד מברכים ומשבחים ומעריכים שאתם עושים את הדבר הזה, שכל אחד יוכל לעשות את זה.
אורי מקלב: דרך אגב, ישבנו עם יושב ראש ועדת הכלכלה, איתן כבל, יואב גם ישב איתי ועוד כמה חברי כנסת, על הפתרון שדיברת לרכב הציבורי, אבל לא רק על הילדים, הוא גם מדבר על הפלאפון.
אורי מקלב: דהיינו, הוא גם נותן לחברות התחבורה, אבל הנהג יהיה חייב להכניס את הטלפון שלו לסוג מתקן, שכל זמן שהוא לא הולך עד אחורנית ומנטרל את זה הוא לא יוכל לדבר בטלפון, הוא לא יוכל להשתמש.
אורי מקלב: הוא מנטרל את הטלפון שהוא לא יוכל לקבל - - - הוא יוכל לשמור אצלו את ההודעות שהוא יקבל, אבל הוא לא יוכל להפעיל את הטלפון שלו וזה היה בעקבות תאונות דרכים ובעקבות שימוש של נהגים ציבוריים - - -
יעל כהן-פארן: אתה בכלל צריך להפסיק את הפעולות של הטלפון - - -
אורי מקלב: אוה, עד שאנחנו נגיע לשלב הזה, הלוואי.
אורי מקלב: זה עוד הרבה דברים שיש בזה הרבה ערך מוסף.
אורי מקלב: שגיא, יש לך עוד משהו שאתה רוצה להוסיף?
<שגיא מור: שגם כפתור הסריקה, אפשרי גם לרכב פרטי.
<שגיא מור: גם כן אפשר להתקין אותו, זה אומר שאתה חייב לפתוח את הדלת ולתת לחיצה ורק לאחר מכן אתה מוציא את המפתח.
אורי מקלב: זה בכל נסיעה, גם אם הילד לא נמצא.
אורי מקלב: בכל נסיעה.
<שגיא מור: מי שרוצה להתקין את זה בכדי לעזור לו לזכור - - -
אורי מקלב: טוב שקשה לנטרל את הצפצוף של החגורות, אבל לא מעט אנשים, אנחנו יודעים שהם נטרלו את הצפצוף של החגורות.
אורי מקלב: גם את התופעה הזאת אנחנו מכירים.
אורי מקלב: אני אומר בכל דבר את המעלה ואת היתרון, וזה באמת נכון, כפתור הוא לא שוכח, מצד שני, אם זה דבר שיטריד מאוד וייהפך לכל הזמן, גם כשאין לך ילד, ויכול להיות שהאבא - - -
יואב בן צור: גם המוביליי, זה מאוד מטריד.
אורי מקלב: יש לפעמים שבדיוק כל השבוע האמא לוקחת אותו ובמקרה האבא לקח והוא שכח.
אורי מקלב: אז בכל המכוניות, בשתי המכוניות, מכונית של העבודה, לא מכונית של העבודה.
אורי מקלב: אין מענה אחד לכולם, אבל אנחנו מציפים את המגוון המיוחד שיש בהצעות.
יואב בן צור: אתה יודע להגיד מה העלויות של דבר כזה בערך?
אורי מקלב: קודם כל האפליקציה מגיעה בחינם, כהורדה חינמית לחלוטין, ללא עלות.
אורי מקלב: הכפתור עצמו, אני לא מדבר על כל המערכת הכוללת לתחבורה ציבורית, שהעלות שלה קצת שונה, אבל הכפתור עצמו, כהתקנה, אנחנו יכולים להגיע לבסביבות 250 שקלים כולל ההתקנה.
יעל כהן-פארן: אבל כשאתה מדבר על רכב פרטי, מה זה יעשה ברכב פרטי?
יואב בן צור: זה לא יכבה את האוטו.
יעל כהן-פארן: זה ימנע כיבוי?
יואב בן צור: יפה, בדיוק.
יואב בן צור: אי אפשר לכבות את הרכב עד שלא מסתובבים ומכבים את זה ממש.
יואב בן צור: רק אז אפשר לצאת מהאוטו.
יואב בן צור: זה רעיון טוב.
אורי מקלב: עוזריי אומרים לי שאנחנו מקבלים תגובות מהציבור.
אורי מקלב: כפי שידוע הוועדה הזאת היא הוועדה הראשונה במושב הקיץ הזה של הקיץ, שהתחיל לפני שבועיים, עבר לשידורים באיכות של HD, זה לא רק שידור אינטרנטי, היום כבר כל הוועדות, אנחנו היינו הנחשונים, ועדת המדע והטכנולוגיה.
אורי מקלב: עכשיו זה בשידור של HD, אני לא יודע אם רואים כאן את המגוון של המצלמות שרואים וגם שומעים ברור מאוד.
אורי מקלב: יש כאן עוד שידור בטוויטר, כך שאנחנו מקבלים תגובות, ההורים משתתפים, שואלים שאלות.
אורי מקלב: בעיקר הם גם למדים מכך וגם מצפים, ואנחנו יודעים שמשרד התחבורה וכל הגופים הרלוונטיים רושמים את הדברים האלה ויראו מה אפשר לעשות במערכת רוחבית לפתרונות רוחביים.
אורי מקלב: הסבא, ישראל לייכטר.
אורי מקלב: ממש ככה להיות ממוקד.
אורי מקלב: מאוד העריכו את הצורה שהתמודדתם עם האסון הגדול.
אורי מקלב: כיוון שזה לא היה עם הילד שלכם, זה היה נהג, אפילו לא נהג הסעות, אלא המלמד בתלמוד תורה, לא שלו, אבל במסגרת זו המלמד בתלמוד תורה לקח את אחד הילדים לכיתה.
אורי מקלב: בן כמה היה הנכד?
<ישראל לייכטר: חמש וחצי.
אורי מקלב: הוא לא הצליח לצאת לבד מהרכב?
<ישראל לייכטר: הוא נרדם.
<ישראל לייכטר: בדרך כלל כשהוא היה מגיע לבית או לחדר בתלמוד תורה הוא היה פותח את הדלת, הוא היה ילד מאוד ערני, מאוד תוסס, הוא היה מגיע לחדר או הביתה והיה פותח את הדלת ורץ החוצה.
<ישראל לייכטר: פה, הגמרא אומרת אילו חזא, מה זה חזא?
<ישראל לייכטר: כל אותו לילה הוא לא ישן ובבוקר איך שהוא נכנס לרכב הוא נרדם והנהג היה רגיל שהוא יוצא לבד.
<ישראל לייכטר: היו לו עוד ילד וילדה והילד הזה, ולא עלינו ולא עליכם, קרה מה שקרה.
<ישראל לייכטר: דבר ראשון אני רוצה להודות ליושב ראש, הרב מקלב, שהזמין אותנו.
<ישראל לייכטר: אני מגיע לפה בגלל הבחור שיושב מולי, בגלל הזוג שיושב מולי, משפ' ויינגוט.
<ישראל לייכטר: אני נסעתי אליהם, באתי אליהם הביתה באשדוד בשבוע שעבר לנחם אותם על אבלם הכבד ואז היו שם בעיות עם תקשורת, כן להיכנס, לא להיכנס, הוא מאוד ביקש לקדם מיזם שילד יוצא מהרכב, שהאוטו יצפצף, יהבהב וכו'.
<ישראל לייכטר: יומיים קודם אני שמעתי שהרב מקלב מאוד מתמסר לנושא הזה, מאז המקרה שלו באמת, או כנראה מקודם, אבל שהוא מוכן לקבל כל הצעה ולקדם אותה.
<ישראל לייכטר: אמרתי לרב יצחק, לאברך, אני אפנה לרב מקלב ואני מבטיח לך שאני - - - אתה הבטחת לי, דיברתי איתו בטלפון ואמרתי לו 'אני מקדם את זה'.
<ישראל לייכטר: קיבלתי את מספר הטלפון של הרב מקלב ופניתי אליו, לא ישירות, השארתי לו הודעה והמזכירה של הוועדה חזרה אליי והזמינה אותי לישיבה הזאת.
<ישראל לייכטר: בעצם אני פה פֶה ליצחק, ולא רק ליצחק.
<ישראל לייכטר: אני שומע מכל היהודים היקרים פה שיושבים, והם מאוד יקרים, כי מי שחושב על השני, אין יקר ממנו.
<ישראל לייכטר: אמנם יש כאלה שעושים את זה בשביל רווחים וכדומה.
<ישראל לייכטר: בפולין היה רב דוביד מלעלוב, האדמו"ר הראשון לבית לעלוב, הבן שלו כבר עלה לארץ, הם כבר שבעה דורות בארץ, הרב דוביד מלעלוב אמר שהאופה, דר בייקר באידיש, קם בבוקר, לפנות בוקר, באמצע הלילה, הוא הולך לאפות לחם והוא עושה את זה בשביל שיהיה ליהודים מה לאכול.
<ישראל לייכטר: הוא לא לוקח כסף?
<ישראל לייכטר: נו, אם הוא לא ייקח כסף איך הוא יוכל לקום למחרת?
אורי מקלב: תלוי במחשבה, אפשר ככה ואפשר ככה.
אורי מקלב: אם אתה חושב בשביל הפרנסה, אז אתה עושה את זה כמו כל מקצוע, אבל אם אתה חושב שלעשות חסד עם הציבור, שיקום בבוקר - - -
<ישראל לייכטר: כל יהודי, הוא אמר, הוא היה ידוע באהבת ישראל שלו, כל יהודי בנקודה הפנימית זה לתת ליהודי לאכול.
<ישראל לייכטר: היה לוקח כסף, כדי שיוכל הלאה לעשות את זה.
<ישראל לייכטר: העיתוי של הוועדה פה, של הישיבה, בהשגחה עליונה, היום ערב ראש חודש סיוון.
<ישראל לייכטר: ידוע בכל תפוצות ישראל שבערב ראש חודש סיוון סגולה תפילת האבות על הבנים, סגולה להתפלל שיהיה נחת מהילדים.
<ישראל לייכטר: אני הבאתי פה את התפילה הזאת, אם אני יכול לבקש מנחמן ידידי שיחלק פה לכולם.
אורי מקלב: אנחנו נניח את זה וכל מי שירצה ייקח את הדבר הזה.
אורי מקלב: ברשותך, זה בסדר?
<ישראל לייכטר: אין בעיה.
אורי מקלב: באמת התפילה יקרה מאוד.
<ישראל לייכטר: זה תפילה של השל"ה הקדוש.
<ישראל לייכטר: כשהוא היה בארץ ישראל, הוא טמון בטבריה, שכל אחד יגיד בערב ראש חודש סיוון, כל השנה, אבל בערב ראש חודש סיוון במיוחד, שנתפלל שתהיה לנו נחת מיוצאי חלצינו, ילדים בריאים ושלמים, עוסקים בתורה ונזכה לראות מהם שהם יתחתנו, שיהיו להם זיווגים הגונים ודורות ישרים ומבורכים.
<ישראל לייכטר: עוד דבר, אנחנו נמצאים היום בין פסח לעצרת.
<ישראל לייכטר: בפסח יצאנו ממצרים, בעצרת קיבלנו את התורה.
<ישראל לייכטר: בפסח אנחנו יצאנו ממצרים.
<ישראל לייכטר: אנחנו היינו עבדים לפרעה, אף עבד לא הצליח לצאת ממצרים, היה שם מלך, על העבודה הזרה של המצרים, מה משה ביקש?
<ישראל לייכטר: שנלך לשחוט את הכבשים, אבל פה אנחנו לא יכולים, מאחר שזו עבודה זרה שלהם, האלוהים שלהם היה הבהמות, אז אני פעם חשבתי, מה זאת אומרת?
<ישראל לייכטר: פרעה היה אדם אינטליגנטי, הוא היה מלך, למלך יש משמעות אחרת.
אורי מקלב: מצרים הייתה אימפריה, היא לא הייתה סתם מדינה.
<ישראל לייכטר: הוא היה בן אדם מאוד אינטליגנטי, 70 שפות הוא ידע, הוא היה מלך, מה זאת אומרת הבהמה היא האלוהים?
<ישראל לייכטר: מה קורה פה?
<ישראל לייכטר: איך מגיעה לבן אדם אינטליגנטי כזו חשיבה?
אורי מקלב: מה המסר?
<ישראל לייכטר: הגעתי למסקנה שפרעה היה מאוד חכם.
<ישראל לייכטר: אצל עם ישראל העיקר זה הנשמה, באומות העולם העיקר זה הגוף, הבהמיות, התאוות השונות, הרצונות, החייתיות, מלשון חיה, אני אמלוך, אני אשלוט - - -
אורי מקלב: החלק האנושי הוא החלק החשוב.
<ישראל לייכטר: הגוף, החלק הבהמי.
<ישראל לייכטר: הוא טען שכל השכל צריך לשרת את הגוף.
אורי מקלב: מה המסר אצלנו?
<ישראל לייכטר: בעם ישראל להיפך, הגוף צריך לשרת את השכל.
<ישראל לייכטר: זאת אומרת שהשכל, שהנשמה, היא במוח, היא תשלוט על הבן אדם.
<ישראל לייכטר: הגויים, אנחנו מנצלים - - -
אורי מקלב: אנחנו מחפשים היום דברים טכנולוגיים שישלטו עלינו.
<ישראל לייכטר: אנחנו נמצאים פה בוועדה של מדע וטכנולוגיה, לצערי, ולא רק לצערי, המדע והטכנולוגיה, תלוי איך משתמשים בהם.
<ישראל לייכטר: אם זה בא לשרת את החלק הטוב, אין כמוהו, אבל זה בא, חללים רבים הפילה הוועדה, כל הצרות - - -
אורי מקלב: טכנולוגיה זה כמו כל דבר.
אורי מקלב: הרב לייכטר, אנחנו גם דנים פה בתופעות שיש בעקבות הטכנולוגיה, אנחנו צריכים גם את ה- - - אבל אני הייתי רוצה קצת לכיוון - - -
<ישראל לייכטר: אני כבר מקצר.
אורי מקלב: הרבה אנשים הגיעו מרחוק ואנחנו מוגבלים בזמן.
<ישראל לייכטר: אני חשבתי, זה הרי גזירה משמים, שכחת הילדים, כל מה שהקדוש ברוך הוא עושה, הוא מנהל את העולם, למה מגיעה הגזרה הזאת?
<ישראל לייכטר: חשבתי, ידוע שכל העונשים זה מידה כנגד מידה, מה המידה כנגד מידה?
<ישראל לייכטר: אנחנו שוכחים את הילדים בבית והם מטיילים להם בכל המקומות המטונפים ובכל המבואות האפלים, הכי גרוע, עבודה זרה, גילוי עריות ושפיכות דמים.
<ישראל לייכטר: במכשירים הקטנים האלה, הם מטיילים להם.
אורי מקלב: ואנחנו רוצים עכשיו להפוך את המכשירים האלה למשהו שהוא עושה דברים טובים, כמו האופה.
אורי מקלב: ברשותך רק, מילה אחת אם אתה יכול להגיד, אנחנו מאוד מעריכים שאתם, בעקבות האסון שקרה עם הנכד שלך אתה עוזר למשפחות ומחזק אותם באסון כזה וגם באסונות אחרים, אתה לא מחפש אשמים, כפי שלא האשמתם את הנהג, אלא הפוך, אתם חיזקתם אותו וליוויתם אותו והעדתם עבורו עדות אופי, הכול במסר שאם יש אהבה ואם חושבים על השני ואם יש - - -
<ישראל לייכטר: אנחנו מגיעים לשבועות, לקבלת התורה, ויחן ישראל נגד ההר - - -
אורי מקלב: כאיש אחד, בלב אחד.
<ישראל לייכטר: אומר רש"י, כאיש אחד בלב אחד, עם אחדות זה עוצמה.
<ישראל לייכטר: עם אחדות אנחנו יכולים גם - - - אבל כשיש פירוד - - -
אורי מקלב: אתה הוספת נופך בזכות זה שאתה באמת הצעת למשפחת ויינגוט להגיע לכאן.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מודים, אנחנו מתנצלים על זה שאנחנו לא יכולים את הכול.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שגם אחרי ארבע השנים לשכול בן, לשכול נכד, עדיין צריך להתחזק וצריך לקבל תנחומים.
אורי מקלב: אנחנו באמת מעריכים ומוקירים מאוד את הפעילות שאתם עושים בזה.
אורי מקלב: ברשותכם, בסדר?
אורי מקלב: עצם ההופעה שלך והדברים שנאמרו מכל הלב באמת משפיעים.
אורי מקלב: ברשותכם, אני אעבור לד"ר משה בקר, לאחר מכן למרדכי אודרבורג.
<משה בקר: תודה על הזכות לומר דברים בוועדה.
<משה בקר: ראשית אני רוצה בהחלט להביע את השתתפותי בצער המשפחה, כי אני יודע שאנחנו עוסקים בתופעה שלאף אחד אין עניין להיות אשם והשאלה היא איך אנחנו מתמודדים עם הבעיה בתכל'ס, בתכלית.
אורי מקלב: רק התפקיד שלך, בעבר ובהווה.
<משה בקר: אני הייתי יועץ בוועדת הכלכלה 30 שנה, הייתי מעורב בהרבה מאוד ועדות והצעות חוק בנושא בטיחות בדרכים, גם בנושא הזה קיימנו לפני שלוש שנים דיון בוועדת המדע והטכנולוגיה ולצערי אחת הבעיות, ואני אומר את זה לך, כבוד היושב ראש, שהעלאת ההצעות כפי שישנן, היא מאוד מכובדת ומאוד חשובה, אבל לדעתי לא הוועדה תחליט איזה אמצעי יותר יעיל, כן או לא.
<משה בקר: לזה צריכה להיות ועדה מקצועית טכנולוגית שבפניה יביאו את כל הדברים.
<משה בקר: למעשה כמות החומר שיש לי על עשר טכנולוגיות שונות שבאות להתמודד עם הבעיה הזאת וצריך גורם מקצועי.
<משה בקר: לדעתי החלוקה צריכה להיות רכב פרטי מצד אחד ורכב מסיע נוסעים מן הצד השני ולהתאים את הטכנולוגיה.
<משה בקר: כמובן לרכב מסיע נוסעים אפשר ליישם טכנולוגיה יותר יקרה, אבל לרכב פרטי זה צריך להיות משהו מיידי וזול.
אורי מקלב: בנוסף לכל הדברים האלה, ד"ר בקר, גם תהיה תקינה, גם לרכב פרטי יהיה מדובר כנראה רק לרכבים חדשים, יש גם - - -
<משה בקר: לא, אני חושב - - -
אורי מקלב: אנחנו מעלים את הכול ובאמת חלק מהאמירות שיש לך אנחנו מוסיפים עליהם.
<משה בקר: כבודו, אני חושב שהוועדה הזאת, חברי הכנסת, צריכים להיות בתחושה של דחיפות.
<משה בקר: אם נאמר ערב חודש סיוון, עכשיו, לפני ראש החודש, זה מזווית הראייה מקום לתפילה, אני הייתי אומר שאנחנו עכשיו נכנסנו לתקופת סוף האביב ותחילת הקיץ והתחלנו את הקיץ כבר בשבועיים-שלושה הקודמים.
<משה בקר: המטרה היא איך אנחנו יכולים כוועדה למנוע את התאונה שעלולה להתרחש מחר.
<משה בקר: לעניין הזה ודאי שכל ההצעות הטכנולוגיות וההתקנה שלהם וחקיקה שמחייבת כך או אחרת והבקרה וכל זה, אלה דברים שייעשו, אבל הטווח שלהם יהיה בעוד חודש, חודשיים, במקרה הטוב.
<משה בקר: אני מדבר על דברים שצריך לעשות אותם מהיום ואילך.
<משה בקר: אני לא רוצה שאנחנו נסגור את עצמנו בעצם העובדה שזאת ועדת מדע וטכנולוגיה.
<משה בקר: כבוד היושב ראש, אני מעריך שמה שעורר בך את הצורך לקיים את הדיון זה הקדושה של חיי אדם.
<משה בקר: לעניין הזה אני חושב שמכאן צריכה לצאת קריאה בתכנית מסוימת שצריך כבר מחר לשבת על המדוכה ולהציג אותה בפני הגורמים האחראיים, אם זה משרד התחבורה, שהוא אחראי בכלל על הנושא של רכב ובטיחות, אם זה משרד האוצר, כדי כבר לקיים הליכים שימנעו מצד אחד מיסוי על שום אביזר, שום אביזר שצריך להתקין אותו, בוועדה טכנולוגית מקצועית שתקבל בתוך חודש ימים וכבר תקבע מה היא הטכנולוגיה המתחייבת ליישום.
<משה בקר: במקביל לכל אלה לדעתי אחת הבעיות הגדולות זה שאין לנו מספיק הסברה והדרכה שמהווה תזכורת יומיומית.
<משה בקר: עכשיו הרשות הלאומית התחילה לפרסם, אם שמעתם כבר את העניין הזה של לא לשכוח את הילדים, אבל לדעתי חברות הביטוח מפרסמות את עצמן כדי למכור ביטוח, כמה הן עושות כדי למנוע את התאונות שאחר כך משלמים פיצויים על הביטוח.
<משה בקר: לדעתי צריך לקבוע שצריך להיות 1% על העלות של הביטוח שהולך לקרן מיוחדת שמפעילים אותה בצורה מיידית, דרך הטלוויזיה, דרך הרדיו, כל הזמן, עכשיו בתקופת הקיץ במיוחד, שיהיו תזכורות להורים שיש להם ילדים, לנהגים שמסיעים, לעשות שטיפת מוח לציבור ותזכורת לציבור על הבעיה הזאת.
<משה בקר: המקיים נפש בישראל כאילו קיים עולם מלא.
<משה בקר: לדעתי זאת הקריאה שצריכה לצאת מהוועדה לתכנית פעולה ממחר, שהדבר הראשון, עד שניישם את כל האמצעים של רכישה והתקנה ברכב, שתהיה בתקשורת נוכחות שמסבירה גם על הנושא הזה של השארת ילדים ויש עוד כמה נושאים שהייתי אומר שצריך להיות תכניות קבועות יומיומיות שמעלות את המודעות של הציבור ותזכורת לציבור שמדובר בחיי אדם.
אורי מקלב: אנחנו מקבלים את מה שאתה אומר, גם אמרתי את זה בתחילת דבריי, שמשרד התחבורה והגופים המקצועיים הם אלה שבסופו של דבר צריכים - - -
<משה בקר: אבל להקים ועדה מקצועית שתשמע את כל אלה לחוד, ולא כאן, שהיא תקבל החלטה איזה אמצעי יותר יעיל או פחות יעיל.
אורי מקלב: ועדה מקצועית ודאי, וגם יש דברים, אנחנו לא נמליץ על משהו שהוא בלי תקינה או בלי משהו שהוא מומלץ.
אורי מקלב: גם מי שמפתח משהו, הוא עדיין צריך - - - אנחנו מדברים על הרעיון ועל היישום ויש כאלה שאולי יציגו בפנינו, כאלה שיש להם איזה משהו מוסמך.
אורי מקלב: אם התעשייה האווירית עושה משהו - - -
<משה בקר: עוד הערה אחת.
<משה בקר: יש הרבה מאוד חומר על מדינות שקיבלו כבר חוקים ותקנות ומיישמים ואני אשמח להעביר חלק ניכר מהחומר ליושב ראש הוועדה.
אורי מקלב: מרדכי אודרברג.