GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איילת לביא: אני אחות של אבישי.
<איילת לביא: אני רק רוצה להוסיף כמה מילים.
אורי מקלב: אני לא רוצה לעצור אותך בדיבור, אבל אם זה ממש מספר מילים זה בסדר.
<איילת לביא: אחי התחיל את הפרויקט בזמן שאני ילדתי את הילדה הראשונה שלי וכמובן הייתי אמא טרייה ואני מאוד מאוד מבינה את המשמעות ואת החשיבות של העניין הזה.
<איילת לביא: אני חושבת שאחי מאוד התרגש והיתרון המאוד גדול של הפרויקט שלו, חוץ מזה שהוא בא לתת איזה שהיא - - -
אורי מקלב: ההתרגשות לא גרעה מההצגה של הדברים, אנחנו מאוד הבנו את הדברים.
אורי מקלב: כשאתה מציג משהו בהתרגשות, זה דבר שרק מוסיף.
<איילת לביא: אז חוץ מזה שהפרויקט נותן איזה שהיא הערה בנוגע לזה שנשכח ילד ברכב הוא גם נותן איזה שהוא פתרון, זאת אומרת החלונות נפתחים, גם במידה שנשכח ילד ברכב יש משהו עד שמגיעים כוחות הצלה או איזה שהוא כוח ראשוני וזה משהו שהיה מאוד חשוב לי להדגיש.
<איילת לביא: תודה רבה.
אורי מקלב: באמת כל המשפחה ביחד בעניין הזה, זה גם אותנו מרגש.
<ישראל לייכטר: ברשות היושב ראש, עיקר הדברים, מה שרציתי בהתחלה לומר.
אורי מקלב: נראה עוד מעט, אבל אמרת דברים שיוצאים מן הלב.
אורי מקלב: יולי דוברובינסקי וניקול זרחין, תלמידות בית ספר נתיבות יורם מבאר שבע שפיתחו מערכת אוורור סולרית לרכב.
אורי מקלב: מבט חדש לכל העניין.
אורי מקלב: זה אנרגיה מתחדשת.
אורי מקלב: תלמידות כיתות ז'?
אורי מקלב: אתן תציגו את עצמכם.
<קריאה: כיתה ו'.
אורי מקלב: מדעניות העתיד.
אורי מקלב: מי מדברת?
אורי מקלב: יולי או ניקול?
<יולי דוברובינסקי: שתינו נדבר.
אורי מקלב: מי זאת יולי?
אורי מקלב: נתחיל בשם שלך, האות הראשונה קודמת, י'.
אורי מקלב: בבקשה, ספרו על עצמכם.
<יולי דוברובינסקי: אני יולי וזאת חברה שלי ניקול והמצאנו מערכת אוורור סולרית לרכב כשהוא לא מונע.
<יולי דוברובינסקי: במסגרת שיעורי החקר ופתרון בעיות בבית הספר העלינו בעיות.
<יולי דוברובינסקי: אנחנו חיפשנו בעיות שאנחנו נתקלים בהן בחיי היום יום ושהן באמת יעזרו לנו לפתח משהו.
<יולי דוברובינסקי: רצינו להתמקד בעונת הקיץ והדרישה שלנו מהמוצר זה שזה יציל חיים כי אנחנו מודעים לכל המקרים שקרו פה.
<יולי דוברובינסקי: אז העלינו את הבעיה הזאת וחשבנו שאנחנו כן רוצים להתמקד בה ולהמשיך לתכנן אותה.
אורי מקלב: את סיפרת על הרקע, עכשיו תספר מה פיתחתם.
אורי מקלב: יפה מאוד, חלוקת העבודה ביניהם מפליאה.
<ניקול זרחין: פיתחנו מערכת שמחוברת למערכת האוורור של הרכב, היא עובדת על ידי פלטה סולרית שממירה את האנרגיה הסולרית לאנרגיית חשמל, מטעינה את המצבר וכך זה מטעין את מערכת האוורור ברכב.
אורי מקלב: לא המיזוג, רק מערכת האוורור.
אורי מקלב: זאת אומרת גם אם הרכב סגור וגם אם היא לא מופעלת, גם אם המפתח בחוץ ואף אחד לא נמצא היא מפעילה באופן אוטומטי - - -
<ניקול זרחין: היא ממשיכה לעבוד.
אורי מקלב: באופן תמידי.
אורי מקלב: זה גם מקרר את הרכב מבפנים גם כשאף אחד לא נמצא.
אורי מקלב: אני חושב שגם שהרכב לא חם, כשנכנסים לרכב אחר כך.
אורי מקלב: הבנתי אתכם נכון?
<ניקול זרחין: כן.
אורי מקלב: זאת אומרת באופן תמידי, גם אם ילד לא נמצא, ברגע שיוצאים מהרכב זה מיד מפעיל אותו.
<יולי דוברובינסקי: גם בשביל נוחות.
<יולי דוברובינסקי: גם ברכב יש רעלים שכשאנחנו יושבים, אז גם את זה רצינו למנוע.
<יולי דוברובינסקי: אבל הכי הרבה רצינו להציל את החיים של הילד.
אורי מקלב: מחיאות כפיים.
אורי מקלב: באתם מבאר שבע?
<קריאה: חם שם.
אורי מקלב: עכשיו מכאן ואילך כבר יהיה קר במכוניות.
אורי מקלב: הבנתי נכון?
אורי מקלב: שהרכב עצמו, כשנכנסים אליו, גם בלי אדים, כשיש לו מאוורר בפנים זה מפרק את הרעלים.
אורי מקלב: מי תומך בכן, לפתח את הדבר הזה?
אורי מקלב: זה בתוך פרויקט של משרד המדע או משרד החינוך, באיזה פרויקט אתן?
<יולי דוברובינסקי: זה פרויקט של בית הספר, שהשתתפנו בו.
<יולי דוברובינסקי: זאת הייתה מין תחרות כזאת, אני חושבת שזה גם של משרד החינוך.
<יולי דוברובינסקי: מי שעזרה לנו בתהליך זאת המורה שלנו, יהודית הליפקס, ובעלה שהוא הנדסאי מוסמך, שהוא עזר לנו להרכיב את המוצר ברכב.
אורי מקלב: אז זה כבר עבד ויש כבר ניסיון?
<ניקול זרחין: כן, יש סוג של - - -
<יולי דוברובינסקי: כמובן שצריך לעשות חזרות, זה רק השלב הראשוני.
אורי מקלב: באמת חידשתם לנו דברים.
אורי מקלב: שי, שעל פי רוב הוא אדיש לנאמר, אבל במקרה הזה הוא גם מחייך ומרוצה.
אורי מקלב: אנחנו מודים לכן מאוד.
אורי מקלב: גם כושר הביטוי שלכן הוא טוב, לא רק כושר ההמצאה.
אורי מקלב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.
יעל כהן-פארן: אני אגיד כמה דברים.
יעל כהן-פארן: קודם כל אני אפתח בזה שאני גם משתתפת בצערכם, משפחת ויינגוט, ממש נכמר הלב.
יעל כהן-פארן: שתי הבנות המקסימות שהציגו עכשיו מאוד מרגשות.
יעל כהן-פארן: בתי הגדולה בגילכן וממש ריגשתן אותי, הגעתן עם רעיון והצגתן אותו כאן מאוד יפה, כל הכבוד, ממש ממש כל הכבוד.
יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר שעוד לפני שידעתי על קיומו של הדיון פניתי לחבר הכנסת מקלב, ליושב הראש, ואמרתי 'בוא נקיים את הדיון', הוא אמר 'הנה כבר יש'.
אורי מקלב: טלפנת במיוחד.
יעל כהן-פארן: כן, הבחנתי חצי שעה מאוחר מדי.
יעל כהן-פארן: אני גם שומעת את הפרסומות ברדיו והנושא של מודעות הוא הולך ועולה, אבל עדיין אנחנו לא מצליחים להתמודד עם התופעה.
יעל כהן-פארן: אין ספק שיש מקום להרחיב את הפרסום בטלוויזיה, ברדיו, בכל אמצעי, אבל נשאלת השאלה למה בכל זאת העניין הזה קורה.
יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים כאן על מדע וטכנולוגיה ואמר כאן לפני כן ישראל לייכטר, באמת אנחנו לפעמים שוכחים שהטכנולוגיה קצת משתלטת על חיינו.
יעל כהן-פארן: לא סתם אמרתי קודם, אולי בבדיחות, אולי נמציא את האפליקציה שתכבה את הטלפון ברכב, אבל באמת אנחנו כל כך נשאבים לעניינים אחרים כשאנחנו ברכב שזה מסיח את דעתו והרבה הסחות דעת, לא רק בגלל הטכנולוגיה, ברור, גם בגלל תלאות החיים והישרדות יומיומית שמביאים אותנו לא להיות עד הסוף מפוקסים על מה שקורה ומה שיושב מאחורה ברכב.
יעל כהן-פארן: אולי זה משהו שגם אנחנו צריכים לשים כאן לנגד עינינו, את השחיקה המתמדת הזאת של החיים, האינטנסיביות הזאת שלפעמים משכיחה מאיתנו את הדברים המאוד מאוד חשובים, הכי חשובים.
יעל כהן-פארן: כשפניתי לחבר הכנסת מקלב ואמרתי 'בוא נגיש הצעת חוק' ואני שמחה מאוד, אני ממש רוצה להצטרף להצעה.
יעל כהן-פארן: בוא נניח אותה בפטור מחובת הנחה כדי שהיא כבר אולי תקרה, אם יש מצב, בקיץ הנוכחי, לא רק בכנסת הנוכחית.
יעל כהן-פארן: כי כשרוצים להעביר כאן מהר אפשר להעביר מהר מאוד חוקים.
יעל כהן-פארן: ראיתי חוקים שעברו בשבוע - - -
<קריאה: 24 שעות.
יעל כהן-פארן: זה אני עוד לא ראיתי, אני רק חצי שנה פה.
יעל כהן-פארן: אבל אני חושבת שזה ממש, אם יש - - - תראו, הייתה הרבה ביקורת על האפוד הזוהר ברכב, אבל בסופו של דבר אם יש דרך להכניס משהו לכל רכב, שעולה כמה עשרות ואפילו כמה מאות שקלים בודדות וזה מחייב.
יעל כהן-פארן: פשוט לחייב שבכל רכב תהיה מערכת כלשהי שתוגדר בקריטריונים על ידי תקנות של משרד התחבורה ובסופו של דבר זה יהיה משהו מחייב.
יעל כהן-פארן: בעיניי זה הצלת חיים לגמרי, זה משהו מינימלי שאנחנו חייבים לעשות בשביל לשמור על הילדים שלנו.
יעל כהן-פארן: והלוואי הלוואי, ושלא יהיה עוד מקרה כזה, לא הקיץ הזה, לא החודש הזה, לא אף פעם.
יעל כהן-פארן: ואם אנחנו יכולים לצעוד קדימה ולמנוע את זה, אז כמה שיותר מהר.
אורי מקלב: הצעת החוק, כפי שאת אומרת, זה רק טיוטה כזאת, אנחנו צריכים לחייב התקנה.
אורי מקלב: מה, הגורמים המקצועיים כבר יחליטו, אבל עצם הרעיון שחייבים להתקין משהו והגורמים המקצועיים זה לקדם אותו לקראת פתרון כזה או אחר שייתן את המענה הכוללני.
אורי מקלב: גם בתוך הדברים, גם אחרי שהבנות דיברו, הדברים האלה גם מדברים אל הילדים, דהיינו הפחד על האחים שלהם.
אורי מקלב: אנחנו רואים את הנוער.
אורי מקלב: הדבר הזה שיכול לקרות וכמעט אין שליטה, זה מטריד את האנשים.
אורי מקלב: אני חושב שהיום החלק של המודעות קיים.
אורי מקלב: פעם חשבנו שכל הבעיה היא המודעות, אני חושבת שהחלק של המודעות קיים וגם מונע הרבה, אבל עדיין אנחנו צריכים עוד תוספת לדברים האלה, בגלל שכל אחד מדמיין לעצמו מה עוברים כדי - - - החוסר, שאין מה לעשות, שנמצאים בלי שאף אחד יכול להושיע, זה מה שגורם לכך שאנחנו צריכים וזה מחייב אותנו לעשות איזה פעולה.
אורי מקלב: מרדכי אודרברג או מאיר גינזבורג, בבקשה.
<מרדכי אודרברג: שלום, צהריים טובים.
<מרדכי אודרברג: שמי מוטי אודרברג, מנכ"ל מוזס תקשורת ומחשבים.
<מרדכי אודרברג: תודה לחברי הוועדה שהזמינו אותנו והשתתפותנו המלאה בצערן של המשפחות שחוו וחוות את הנורא מכול.
<מרדכי אודרברג: הפתרון שלנו מלכתחילה מהווה פתרון משלים לאין ספור פתרונות טכנולוגיים שקיימים היום להתקנה ברכב.
<מרדכי אודרברג: אנחנו מנסים לתקוף את הבעיה מכיוון אחר היות שחלק גדול מהמקרים שקרו לצערנו קורים בזמן שהילד בדרכו למוסד החינוך.
<מרדכי אודרברג: הפתרון שלנו מתמקד במוסד החינוך.
<מרדכי אודרברג: כפי שיראה לכם מאיר, הפתרון שלנו הוא זמין, קיים, עובד, מה שהוא עושה זה, כפי שהזכירו מכובדיי קודם, זה נושא הסחת הדעת של הנהג לצערנו לא נראה שהולך להיות יותר טוב, אלא רק יותר גרוע במהלך השנים הקרובות.
<מרדכי אודרברג: עם הזמן נוספים עוד ועוד דברים שמסיחים את הדעת ולכן הפתרון שאנחנו חושבים עליו הוא נטרול הגורם של הסחת הדעת על ידי מערכת בקרה של אדם נוסף שיתריע ולא ירפה עד שיקבל תגובה אנושית.
<מרדכי אודרברג: לא מספיק לשלוח מסרון אם אנחנו לא יודעים אם המסרון התקבל ולא מספיק לשים צפצוף או תזכורת אם אנחנו לא יודעים שהבן אדם קלט את המסר והפנים אותו וביצע את מה שצריך לעשות.
<מרדכי אודרברג: כפי שהזכיר חבר הכנסת מקלב, אם אני לא טועה, מצפצפים עליו אז הוא ממשיך.
<מרדכי אודרברג: הפתרון שלנו מבוסס על אפליקציה שנמצאת במוסד החינוך, אם על המכשיר של המורה, הגננת, מנהלת הפעוטון.
<מרדכי אודרברג: כל בוקר בזמן נתון, לפי החלטה מראש, היא צריכה לעבור על רשימת התלמידים ופשוט לסמן, כפי שתראו בתהליך פשוט, מי הגיע ומי לא הגיע לגן.
<מרדכי אודרברג: באותה שנייה שהיא מסיימת את מערך הדיווח ילד שלא הגיע לגן, המערכת מתחילה להתקשר באופן סדרתי לאנשים שהוגדרו כמספרי הקשר ועד שהאדם לא מגיב שהוא קיבל את המסר והוא יודע שהילד לא הגיע לגן בגלל א' ב' ג' היא לא תפסיק.
<מרדכי אודרברג: מוגדר האמא ואחריה אבא ואחריה סבא ואחריה מוקד החירום, ככל שיוגדר.
<מרדכי אודרברג: רק לאחר קבלת האישור, 'קיבלתי את ההודעה', אז המערכת תירגע.
<מרדכי אודרברג: המערכת הזו גם נותנת פתרון למשהו שהוזכר פה קודם, לקבוצות גדולות מאוד באוכלוסייה שהן בעצם מודרות טכנולוגית, אין להן את הסמרטפון ואין להן את היכולת להגיב לא באפליקציה ולא במסרון.
<מרדכי אודרברג: לכן הם יקבלו טלפון קולי ועד שהם לא יקישו אישור 'קיבלתי את ההודעה ואני מודע לזה שהבן שלי לא נמצא' זה לא יפסיק.
<מרדכי אודרברג: אני אתן למאיר להציג במצגת קצרה מאוד את המוצר, איך הוא עובד
<מאיר גינזבורג: שלום.
<מאיר גינזבורג: ראשית, שוב תודות להנהלת הוועדה שהזמינו אותנו להציג את הפתרון.
<מאיר גינזבורג: אני רוצה גם לשלוח תנחומים למשפ' ויינגוט, אני מכיר אותם באופן אישי, שניפגש רק בשמחות.
<מאיר גינזבורג: זה המוצר המדובר.
<מאיר גינזבורג: זה מוצר, כמו שמוטי, מנכ"ל החברה, הסביר, הוא מוצר קיים ועובד.
<מאיר גינזבורג: האפליקציה נמצאת בתוך טאבלט שהטאבלט הזה נמצא בתוך מתקן מוגן שיכול להיות או מקובע על שולחן או על הקיר.
יעל כהן-פארן: האם זה לא יכול להיות בתוך הטלפון של הגננת?
<מאיר גינזבורג: יכול להיות גם.
<מאיר גינזבורג: עוד מעט נזכיר את זה, מה היתרונות של מוצר שנמצא קבוע במקום אחד, לעומת טלפון סלולרי שיש לו כל מיני חסרונות, למשל שלא תמיד הוא טעון, אם יש גננת מחליפה, לא בטוח שיש לה את האפליקציה, זה לא נמצא במקום מסוים.
<מאיר גינזבורג: בקיצור, זה משהו כזה שהוא נע ונד, זה מוצר שמיועד להיות במקום מסוים קבוע על הקיר ובפנים מותקנת האפליקציה.
<מאיר גינזבורג: אני אראה לכם, ברשותכם,
אורי מקלב: אם אפשר בקצרה ממש.
אורי מקלב: העיקרון מובן, זאת אומרת זה מצריך התערבות של הגננת.
<מאיר גינזבורג: פה, מה שמוטי הזכיר קודם - - -
אורי מקלב: אחת מהצעות החוק של אורלי לוי ויפעת שאשא ביטון, שהחוק מחייב את הגננת לעשות פעולה, מעקב אחרי הילדים.
<מאיר גינזבורג: מה שקיים בבתי ספר, שעדיין לא קיים בגנים.
אורי מקלב: אבל זה לא חוק, זה תקנה, זה נוהל.
אורי מקלב: אני לא בטוח שזה חוק, לא על בסיס כזה, על בסיס אחר.
<מאיר גינזבורג: אז ממש בקצרה, נקודה אחת, הרעיון פה, דובר הרבה על הסח הדעת של הנהג, אנחנו פה הולכים למקום אחר, אנחנו מוציאים את הנהג מהמשוואה ובעצם גננת אחת - - -
אורי מקלב: אתם עושים את כל הממשקים, גם הממשק של לאן הוא צריך להגיע.
<מאיר גינזבורג: המערכת נקראת 'שומר הטף', האפליקציה מותקנת על גבי המכשיר הייעודי והיא מאפשרת דיווח נוכחות בגן.
<מאיר גינזבורג: המערכת מסונכרנת עם מערכת טלפוניה מתקדמת, המערכת מתזכרת את בעל התפקיד לבצע דיווח נוכחות בשעה מוגדרת מראש ומתריעה במגוון של התרעות עד להשלמת הדיווח.
<מאיר גינזבורג: זאת אומרת אם הגננת לא עשתה אז המערכת תצפצף לה, תשלח לה הודעה לטלפון, הודעה קולית, למנהל שלה, או למוקד חירום, מה שלא יהיה.
<מאיר גינזבורג: מיד עם השלמת הדיווח המערכת מתקשרת להורים שבנם או בתם לא הגיעו לבית הספר, ההתראה מתבצעת ממספר קבוע ומזוהה כך שההורים יוכלו לראות עלה צג 'מערכת שומר הטף', יידעו שזה שיחת חירום שחייבים לענות.
<מאיר גינזבורג: קהל היעד זה פעוטונים, משפחתונים, דיברו פה על כל מיני מסגרות, הפתרון הזה הוא טוב ויעיל מיידי גם למסגרות עם חמישה ושישה ילדים.
אורי מקלב: זה כבר מוצר מדף?
<מאיר גינזבורג: מוצר מדף והעלות שלו מאוד נמוכה.
<מאיר גינזבורג: סדר גודל של 150 שקלים בחודש, על זה מדובר.
אורי מקלב: לחודש?
<מאיר גינזבורג: היתרונות, העברת הבקרה, כמו שאמרתי, לגורם חיצוני תוך נטרול הסחת הדעת של הגורם האנושי.
<מאיר גינזבורג: בעל תפקיד אחד מוציא בעצם 35 ילדים ברגע נתון מקבוצת הסיכון.
<מאיר גינזבורג: עכשיו אנחנו מדברים על מיליון - - -
אורי מקלב: אין ספק, אם זה מגיע לכיוון של הגננת או של מי שאחראי, מנהל המעון יודע מי הילדים שלו, הוא לא עסוק בהעברת הילדים, הוא באמת כל כולו מרוכז בילד עצמו וכל ילד שלא נמצא הוא בוודאי יודע.
<מאיר גינזבורג: המערכת הזאת עוקבת אחרי ההודעה עד שהיא מגיעה לגורם אנושי.
אורי מקלב: במידה שלא מגיע שום מענה אז - - -
<מאיר גינזבורג: אז זה עובר להורה הבא, לטלפון של הבית, לסבא, לאבא, עד שזה מגיע למוקד חירום שמקבל את ההודעה.
אורי מקלב: לפי התכנון שההורים נותנים.
<מאיר גינזבורג: כן.
<מאיר גינזבורג: המערכת מבוססת על טאבלט, כמו שהראיתי, התהליך של זה הוא ממש שניות בודדות עד שמסיימים את התהליך.
<מאיר גינזבורג: המערכת מחוברת באופן קבוע לחשמל, אין פה עניינים של כמו טלפון סלולרי ששאלה - - -
אורי מקלב: הרעיון הוא, מה שהיה חשוב לנו, אני מבין שהשלמתם אותו ונראה שעשיתם אותו בצורה מסודרת, לא רק את הרעיון, אלא הרבה יותר מכך.
אורי מקלב: אתה רוצה להגיד מילה לסיום?
אורי מקלב: ברשותך, אני בלחץ של זמן.
<מאיר גינזבורג: המערכת עובדת, ניתנת ליישום מיידי בכל מוסד.
אורי מקלב: באמת כל פעם זה מפעים לראות פיתוחים מכל מיני זוויות שתוקפים את העניין או רוצים לעזור לעניין.
אורי מקלב: תומר אהרון, בבקשה.
<תומר אהרון: ברשות היושב ראש, אני רוצה תחילה להשתתף בצער המשפחה היקרה וכבוד הרב, שלא תדעו צער.
<תומר אהרון: קודם כל לפני הכול.
<תומר אהרון: שמי תומר אהרון, אני נציג מטעם היבואן למערכת צ'יילד מיינדר, מערכת בטיחות לילדים ותינוקות ברכב.
<תומר אהרון: למעשה מערכת שמתריעה מפני שכחת ילד או תינוק.
<תומר אהרון: אני יושב פה ומקשיב, כל מערכת כזו או אחרת או כל יוזמה כזו או אחרת שמוצגת פה, הכול כמובן מבורך, יש לי פה על השולחן מערכת שהיא למעשה מערכת שנותנת חד משמעית פתרון לכל התופעה המזעזעת הזאת.
אורי מקלב: אנחנו כבר במתח, תגיד לנו מה.
<תומר אהרון: כן, אני לא מדבר על פיתוח, אני לא מדבר על משהו שהוא בגדר של ניסיוני, אני לא מדבר על משהו שהוא בגדר של - - -
אורי מקלב: תכל'ס, מהו?
<תומר אהרון: תכל'ס אני מדבר על קליפס, בנוי מתפס איי ותפס בי ושלט.
<תומר אהרון: אפליקציות, כל אותם הדברים האלה, נכון, זה נחמד וטוב ויפה, זו טכנולוגיה.
אורי מקלב: הציבור גם מאבד את הסבלנות שלו באיזה שהוא שלב.
<תומר אהרון: ככה.
<תומר אהרון: תפס איי מתחבר אל כתפיית בטיחות אחת של כיסא הבטיחות, תפס בי מתחבר לכתפייה השנייה, מתאים לכל כיסא בטיחות שקיים - - -
יעל כהן-פארן: מה עם בוסטרים שזה לא כתפיות?
יעל כהן-פארן: ילד בן 3.5 לפעמים שמים בבוסטר.
<תומר אהרון: אם זה רק בוסטר, יש לנו מערכת נוספת שמקנה אלמנט לאותם הבוסטרים.
<תומר אהרון: אני כרגע מדבר על המערכת הזו, מערכת הקליפס.
<תומר אהרון: התקנה פשוטה, לא מצריכה התקנה, לא קשור לחשמל לרכב, לא לשום דבר.
אורי מקלב: מה זה עושה לאחר מכן?
<תומר אהרון: ברגע שאני מגיע לרכב, אני מושיב את הילד על כיסא הבטיחות, סוגר אותו עם האבזם ולמעשה סוגר אותו ביחד עם הקליפס שמעניק אלמנט נוסף.
אורי מקלב: ואז מה קורה אז?
אורי מקלב: יצאת מהרכב.
<תומר אהרון: שלט שיושב בצרור המפתחות של הרכב, לחיצה אחת.
<תומר אהרון: יצאתי מהרכב, ברגע שהתרחקתי מהרכב 15 מטר השלט מתחיל לצפצף ולהתריע, גם כרטט.
אורי מקלב: ככל שהוא מתרחק ממה שהוא מקרין ככה הוא מתחיל לצפצף.
<תומר אהרון: נכון, ללא הפסקה, עד שאני חוזר בחזרה לרכב ולמעשה משחרר - - -
אורי מקלב: בקיצור אתה צריך לעשות שני דברים, קודם כל להקליק את זה וגם להחזיר את השלט הזה בתוך הצרור.
<תומר אהרון: בצרור המפתחות.
אורי מקלב: ואז אתה יודע שברגע שהתרחקת אתה צריך לחזור לרכב.
<תומר אהרון: נכון, ברגע שהתרחקת מהרכב השלט יתריע.
<תומר אהרון: זה מוצר מדף.
<תומר אהרון: זה פיתוח אמריקאי - - -
אורי מקלב: לא צריך להתקין משהו בחשמל של הרכב?
<תומר אהרון: לא קשור לשום דבר.
<תומר אהרון: התקנה עצמית.
אורי מקלב: מה המחיר שלו?
<תומר אהרון: ברשותך, חיכיתי לרגע שלי.
אורי מקלב: סימן שאתה רוצה אולי לשווק את זה.
אורי מקלב: אנחנו לא תכנית שיווקית עכשיו.
<תומר אהרון: לא, אין לי ספק, רק חשוב לי שתדעו.
<תומר אהרון: המוצר הוא למעשה משווק משנת 2007 בארצות הברית כבר.
<תומר אהרון: אני כשלוש שנים כבר משווק אותו בארץ, המוצר עבר את כל מה שהתקן הישראלי דורש, שלחנו לאמריקאים תרגום של התקן הישראלי, שלחו לנו מערכת שתואמת בדיוק לתקן.
אורי מקלב: יש לכם תקן?
<תומר אהרון: כן, תקן ישראלי קיים.
אורי מקלב: אז מה עכשיו?
אורי מקלב: יש מודעות לזה?
אורי מקלב: כמה מכרתם כאלה?
<תומר אהרון: בשלוש השנים האלה אני עבדתי גם עם יבואני רכב כמו קרסו, מוטורס, יבואני ניסן ורנו שמעניקים לכל רוכש רכב אצלם בִּילד אִין את המערכת.
אורי מקלב: איפה אפשר להשיג את זה?
<תומר אהרון: קודם כל באתר שלנו.
אורי מקלב: מה העלות שלו?
<תומר אהרון: עלות רשמית של 800 שקל, אבל אנחנו מבצעים הרבה מאוד מבצעים, המחיר מגיע גם לאזור 550-600 שקל לצרכן.
אורי מקלב: זה באמת לא כל כך זול, אבל יכול להיות שאם תהיה מודעות יותר, זו החלטה אישית בעניין הזה, אני מניח שהפתרון הכולל - - - אבל כפי שאמרנו, גם צריך למצוא פתרון לבוסטרים ולדברים אחרים.
אורי מקלב: אבל יש גם פתרונות אחרים גם כשאין חגורה.
<תומר אהרון: נכון.
<קריאה: זה מקרין אנרגיה?
<תומר אהרון: לא, לא מקרין אנרגיה, המערכת עובדת על תדר רדיו, על RF, למעשה תדר סגור משל עצמה, זה האלמנט של הדריכה, זאת אומרת שהמערכת לא יכולה להתקשר לתדרים אחרים בחוץ ואז למעשה לא תעבוד.
<קריאה: מבחינת התינוק אני מדבר.
<תומר אהרון: לא, שום דבר.
<תומר אהרון: אני מחבר את שני התפסים הראשונים והמערכת מתחילה לצפצף באופן אוטומטי.
אורי מקלב: הבנו, זה משהו לכיסא הבטיחות, לא בהגה, אלא גם בשלט.
<תומר אהרון: ברגע שדרכתי את המערכת, מרגע זה כל התרחקות שלי מהרכב השלט יתריע, גם צפצוף, גם רטט וגם תאורה כמובן.
אורי מקלב: תומר, תודה.
אורי מקלב: אני אתן לעוד אחד או שניים לפני שאנחנו עוברים למשרד התחבורה, המשרד לבטחון פנים וגם לרשות לבטיחות בדרכים והמשרדים הממשלתיים הרלוונטיים.
אורי מקלב: דוד אביטל.
<דוד אביטל: שלום.
<דוד אביטל: אני אעשה את זה בקצרה ומאוד מהיר.
<דוד אביטל: אני היום בכלל עושה משהו, זה משהו שפיתחנו לפני שנתיים.
<דוד אביטל: בדקנו את השוק הזה, חקרנו את זה עם פרופ' דיוויד דיימון בארצות הברית למה זה קורה ויש לי פה מסקנה מאוד מאוד פשוטה להגיד לכולם.
<דוד אביטל: את המוצרים האלה אף אחד לא יקנה, אף אחד לא קונה מוצרים שנותנים פחד.
<דוד אביטל: אנחנו עשינו גיוס המונים, תיכף אני אדבר על הפתרון הפשוט והקל שיש לנו, אבל אנשים לא קונים כי הם מפחדים מזה.
<דוד אביטל: זה לא מוצר שתשים אותו בחנות ובן אדם יקנה ובדרך כלל המוצרים לא מצליחים.
<דוד אביטל: רק על ידי חקיקה.
אורי מקלב: אם הוא חייב.
<דוד אביטל: בלי רגולציה זה לא יעבוד.
<דוד אביטל: אנשים לא קונים גלאי עשן בבית.
אורי מקלב: רגולציה יכולה להעביר, אבל השאלה אם הרגולציה על האדם, על הרכב.
אורי מקלב: זה יכול להיות כמה סוגי רגולציות.
<קריאה: אתה זוכר את הסטיקרים על האוטו 'לי זה לא יקרה'?
אורי מקלב: זה נכון, אבל גם הרגולציה צריכה לחבר.
אורי מקלב: יש רגולציה שאומרת בהתקנה לרכב, ליצרן, יש רגולציה שאומרת כמו שמי שמסיע ילד ללא כיסא בטיחות אז הוא צפוי לקנס, או לא חגור, באותה מידה הוא צריך להיות גם עם התקן כזה.
אורי מקלב: זה גם סוג של רגולציה, גם בזה אנחנו צריכים לדעת איזה כיוון הולכים.
אורי מקלב: גם להטמיע את הנושא של החגורות לקח הרבה זמן, נושא של כיסאות הבטיחות גם לקח הרבה זמן.
אורי מקלב: לא לדבר בטלפון, שלא הצלחנו להטמיע עם רגולציה.
אורי מקלב: לא אומר כולם.
אורי מקלב: ולא לסמס בדרך עוד יותר לא הצלחנו.
<קריאה: אנחנו עובדים גם על מערכות שלא תוכל לסמס בדרך.
אורי מקלב: זה יכול להיות ביחד, יש מערכות שהן ביחד.
<דוד אביטל: זו מסקנה ברורה, זה מוצר שהשקענו בו לא מעט והפתרון שלו אומר, בדרך כלל על ידי המחקר של פרופסור, שאומר בקונספט מאוד פשוט, שזה פשוט מזכיר לי, בדיוק בעיית הזיכרון הזאת, עם הסטרס שיש לנו ואנחנו צריכים לזכור את המשכנתא וצריכים לזכור להתקשר לבוס ופתאום הבעיה, זה כמו זיכרון מחשב, עד שלא עושים לו ריבוט אין לנו דרך לזכור את זה.
<דוד אביטל: אז פיתחנו מכשיר שנקרא בייביפ שהוא עצמאי.
<דוד אביטל: רוב הפתרונות שתראו פה, שצריך לשים להם בטרייה, או שצריך לחבר אותם לאפליקציה, כלומר פתרונות פסיביים, אקטיביים, אבל תמיד צריך לזכור לעשות משהו, פה זה מוצר שפעם אחת שמים אותו במצת וכל פעם שמכבים את הרכב יש פה 100 צלילים שונים, כל פעם צליל 'אבא, תיקח אותי', 'אבא, תזכיר לי', צלילים שונים כדי לשנות את השגרה ופשוט להסתכל אחורה.
אורי מקלב: אבל במצת הזה, הוא לא מדליק סיגריה, אבל הוא שם את המטען?
<דוד אביטל: זה גם מטען, כמובן, זה גם מטען יו אס בי, זה לא תופס לו פה את המטען, זו בעיה די ברורה.
<דוד אביטל: צריך להבין פה כמה דברים.
<דוד אביטל: בדקנו את זה בארצות הברית, שם זה בערך במספרים של בערך כל 9 ימים מת שם תינוק והרגולציות שם מפחידות.
<דוד אביטל: שם, שלא נדע באמת, אנחנו משתתפים בצערכם, שם כשבן אדם זה קורה לו, זה בבית משפט לא פשוט, כלומר זה מאוד מפחיד שם.
<דוד אביטל: בעצם זה פלאג אנד פליי, אתה מחבר אותו, יש לו חשמל, לא צריך בטרייה, אין פה קרינה, אין פה שום דבר.
אורי מקלב: למה זה צריך להיות למצת?
אורי מקלב: זה לא צריך להיות קבוע, לחבר אותו באופן - - -
<דוד אביטל: כי זה צריך חשמל כל הזמן.
<דוד אביטל: כל פעם שאתה מכבה את הרכב, יש לך פה טכנולוגיה שמודדת את הוויברציות ברכב - - -
אורי מקלב: זה התקנה עצמית, אבל באותה מידה אפשר לעשות את זה גם בהתקנה תמידית.
<דוד אביטל: איפה תשים אותו?
<דוד אביטל: אתה צריך חשמל.
אורי מקלב: חשמלאי של הרכב, כמו כל דבר.
<דוד אביטל: כן, אבל הבעיה הגדולה היא שאנשים לא אוהבים שמתערבים להם ברכב.
<דוד אביטל: יש פה פתרונות יפים מאוד - - -
אורי מקלב: אני אומר, במקביל, אותו פתרון ידני שהוא יכול לשים אותו, בזמן שהוא לוקח, או בהתקנה עצמית, כמו שאתה אומר, הוא יכול באותה מידה - - -
<דוד אביטל: אבל פה זה פלאג ופליי, אתה מחבר וזהו.
<דוד אביטל: אתה שכחת מזה, אתה לא צריך לזכור לעשות, זה יפתיע אותך, הצליל כשאתה מכבה את הרכב, אתה פשוט תסתכל אחורה.
אורי מקלב: ולא מתרגלים לזה שכל סגירה הוא אומר לך - - -
<דוד אביטל: צלילים שונים, כל פעם זה נשמע משהו אחר.
אורי מקלב: אם זה כל פעם, בכל סגירת רכב הוא אומר לך 'לא שכחת את הילד', נניח, או צליל מסוים, אתה לא מתרגל אליו ואתה כבר לא - - -
<דוד אביטל: זה צלילים שונים, ודבר שני, בגרסה הבאה - - -
אורי מקלב: אתה יכול לנסוע 80 פעם, אתה סוגר את הרכב ואין לך ילד ורק פעם אחת הילד שלך נמצא.
<דוד אביטל: כן, אבל בגרסה הבאה יהיה לך פה כפתור שאומר לך 'תגיד אם הילד נמצא או לא'.
<דוד אביטל: אז יש לנו כמה גרסאות.
אורי מקלב: אהה, זה כבר אקטיבי.
<דוד אביטל: אני יכול להגיד לך בסיכום שהתאכזבנו מזה שאנשים לא קונים מוצר כזה, עשינו מה שנקרא גיוס המוני באינדיגוגו , אנשים מאוד מאוד לא - - -
אורי מקלב: לא קונים?
<דוד אביטל: מאוד פרווה לזה.
<דוד אביטל: ובאמת על ידי רגולציה, אנחנו נמצאים כבר במשא ומתן עם כמה חברות בארצות הברית, מאוד גדולות, שלקחו את המוצר הזה, אפשר להגיע למחיר של 99 שקל, מוצר שהוא יכול להיות זול מאוד וזה ממש שונה מכל הדברים.
אורי מקלב: לפני שאנחנו עוברים למכון התקנים ולמשרדים שאמרתי, יש עוד מישהו שיש לו פיתוח בדקה שיכול להיות שלא דיבר עוד?
<גיל דותן: כן.
<גיל דותן: שמי גיל דותן, אני מנכ"ל של גרדיאן, חברת סטרט אפ.
<גיל דותן: אנחנו מצאנו פתרון לבעיה הזאת, פיתחנו חיישן אופטי שיודע לזהות כל תנועה ברמת המיקרון, אלפית המילימטר בתוך הרכב, הוא יודע לזהות נוכחות של תינוקות על ידי פעימות הלב שלהם, גם אם הם לא בקו ראייה ישיר לסנסור שלנו.
<גיל דותן: חוץ מהיישום הזה אנחנו משרתים גם יישומים אחרים ועבור היישומים האלה אנחנו עובדים עם יצרניות רכב ברחבי העולם ואנחנו עובדים על להטמיע את הפתרון הזה, ועל הדרך אנחנו פותרים גם את הבעיה הזאת.
<גיל דותן: אני יכול להראות מספר סרטונים, לא היום, של ניסויים שעשינו עבור היישום הספציפי הזה של שכחת תינוקות ברכבים, שבהם רואים איך המערכת פותרת את זה ללא בעיה.
אורי מקלב: הוא מתריע, מה הוא עושה בסופו של דבר?
<גיל דותן: דרך אגב, דוח שמשרד התחבורה של ארצות הברית הוציא ב-2012 אמר שכל פתרון שנקנה על ידי ה-care giver, הנהג או הנוסע, הוא לא מספיק טוב, בין השאר גם 50% ממקרי המוות זה תינוקות שנשכחו ברכב, 30% זה ילדים שננעלו ברכב ועוד 20% על ידי הורים שבכוונה השאירו את הילדים שלהם ברכב, כי הם לא הבינו את הסכנה שיש בזה.
<גיל דותן: אני רואה פה הרבה מאוד פתרונות ואף אחד מהם לא תקף לכל הדברים.
<גיל דותן: אנחנו פותרים את זה כי זה בִּילד אִין בתוך הרכב, אין את נקודת הכשל של למכור את זה לצרכן הסופי, זה יגיע בתוך הרכב, זה ישרת עוד הרבה יישומים חוץ מהיישום הזה וזה יהיה חינם עבור יצרניות הרכב שיבחרו בזה.
<קריאה: מה עם רכב ישן?
אורי מקלב: טוב שלא נכנסת לפרטים, אני מודה לך.
<שמריהו ארביסמן: שלום.
<שמריהו ארביסמן: אני יושב ראש איגוד חברות ההסעה בישראל ואני לא באתי להציג פתרון לבעיה, אלא באתי לקנות פתרון לבעיה.
<שמריהו ארביסמן: ידעתי שזימנתם היום ויהיו כאן אנשים שיציגו את הממצאים שהם עשו.
<שמריהו ארביסמן: העיקרון שלנו והדבר שאנחנו יכולים לעמוד ולעשות את זה זו הבטיחות שלנו.
<שמריהו ארביסמן: ברגע שאנחנו לא נוכל לשווק את הבטיחות אנחנו לא נהיה קיימים.
<שמריהו ארביסמן: אנחנו מסיעים מיליון ילדים ביום, עם כמות של 23,000-24,000 כלי רכב, מאוטובוסים עד מוניות, כולל נכים עם עגלות נכים.
<שמריהו ארביסמן: אנחנו חייבים למצוא פתרונות בסכומים שאנחנו נוכל לעמוד בהם.
<שמריהו ארביסמן: באיזה שהוא מקום אנחנו נקבל את ההנחתה הזאת ממשרד התחבורה, איזה יום יבוא וזה יגיע ואנחנו חייבים להיות מוכנים וערוכים לזה שנוכל לעמוד בזה, מכיוון שההוצאות שיש עלינו הן גבוהות מדי וקשה לנו להתמודד עם זה.
<שמריהו ארביסמן: לכן אני פה פונה לאנשים שמיישמים והעלו כל מיני רעיונות, כל מיני פתרונות לבעיות של שכחה של ילדים, האתר של חברות ההסעה בישראל נמצא בגוגל, להקיש בעברית 'ארגון חברות ההסעה', ישנו כאן שוקי שדה, שהוא המנכ"ל, המקום מתופעל שישה ימים בשבוע, בשעות עבודה סבירות, אפשר לפנות אלינו, להציע לנו את הפתרונות ואנחנו מאוד נשמח.
<שמריהו ארביסמן: תודה רבה.
אורי מקלב: יפה מאוד, זה מראה את האחריות שיש לכם, אתה בעצם מציף שזה גם מעסיק אתכם לא פחות מאשר מעסיק את ההורים.