GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמואל נאמן: אני רוצה להגיד שגם במהלך התקופה הזאת יצא לי לעבוד עם כמה גופים פה וכמה חברות, אני מניח שהם נמצאים, ובאמת הצורך בטכנולוגיה נמצא וכל אחד מקדם ורוצה להתקדם בתחום הזה.
<שמואל נאמן: יש לנו ממשק עם מגדלאור שפה ויש לנו ממשק עם משרד החינוך, שאנחנו עושים איתם פרויקט, ויש לנו עם הספרייה המרכזית, שהנגשנו את הקטלוג שלהם, את הספרייה שלהם דרך הסמרטפון ולמעשה היכולת פה של מה שאנחנו יכולים לעשות בעלויות יחסית נמוכות, לא נגיע לביצועים של אורקם, אבל בהחלט אני חושב ש- - -
אורי מקלב: שמואל, חצי תאוותו בידו.
אורי מקלב: קודם כל מה אתה מבקש מאיתנו, כוועדה, מה אנחנו יכולים לקדם, לעזור?
<שמואל נאמן: דבר ראשון אני רוצה, כשאני נמצא פה בכנסת, לגוף הזה, להגיד שהמקום של המדען הראשי שעוזר בפיתוח של פרויקטים מהסוג הזה, כשאני בא בתור חברה אני יודע שאין קיום כלכלי אמיתי לפרויקטים האלה.
<שמואל נאמן: אני לא אוכל למכור בעלויות שאורקם מוכרים, אני לא אוכל להחזיר את עצמי מבחינת הפיתוח ובכל זאת יש צורך כי יש יכולת כל כך קרובה, זה כל כך קרוב וחשוב ונכון לפתח.
<שמואל נאמן: אני חושב שהתרומה של המדינה בתור גורם מעודד של פיתוחים כאלה היא כל כך משמעותית.
<שמואל נאמן: אם אנחנו לא היינו מקבלים עידוד של המדען הראשי לא היינו יכולים לעמוד בזה.
<שמואל נאמן: אנחנו לא יכולים ללכת ולממן פיתוח כזה לבד כשאין בסופו תגמול אמיתי.
<שמואל נאמן: אם אנחנו מפתחים לשוק הישראלי אנחנו יודעים שלא יהיה תגמול, לאוכלוסייה של 26,000 כשכוללים את כולם וכמה מתוכם ייקחו דברים כאלה, אין, לא יהיה לזה תגמול כלכלי.
אורי מקלב: אנחנו חייבים את זה לחברה וזו לא שאלה של כדאיות.
<נורית נישטט-נוי: זה חממות לטכנולוגיה לאנשים עם מוגבלות.
<נורית נישטט-נוי: חממות, שיפתחו שם.
<נורית נישטט-נוי: כל מה ששמואל אומר, במקום שהוא באופן אישי יצטרך לפנות למדען או איזה גוף ממשלתי ייצור חממות לפיתוח טכנולוגיות למוגבלויות שונות עכשיו אנחנו מדברים על עיוורים ותחת קטגוריה זו שמואל יכול היה לשבת.
אורי מקלב: שמואל באמת הוכיח שהדברים, כמו שהוא אומר, כי הן נפלאות ממני, אבל קרוב הדבר לעשותו, כפי המאמר.
אורי מקלב: דהיינו זה קרוב מאוד, אפשר לעשות אותו, צריך לתת לו את ההיתכנות המתאימה.
אורי מקלב: אנחנו גם נעודד בעניין הזה ו - - -
<שמואל נאמן: רציתי להגיד עוד דבר אחד לגבי התרופות שדובר קודם.
<שמואל נאמן: צריך לשים לב שכיתוב ברייל על תרופות, לדעתי הוא לאו דווקא הפתרון הנכון אפילו, גם אם הוא היה בעברית, כי הרבה מאוד מהאנשים הם אנשים שאיבדו את הראייה בגיל מבוגר והם לא יודעים ברייל וזה לא ייתן פתרון.
<שמואל נאמן: הפתרון נמצא בכיוון של מה שאילנה הראתה, שזה זיהוי בעזרת אמצעים טכנולוגיים של התרופה ואז הקראה.
<נורית נישטט-נוי: אורקם יעשה את אותה פעולה.
<שמואל נאמן: כן, סוג של אורקם, לא משנה אם זה דרך אורקם או דרך ברקוד.
<שמואל נאמן: זה צריך להיות לא מבוסס ברייל אלא מבוסס קול, זה מה שאני אומר.
<נורית נישטט-נוי: אבל, שמואל, אתה יודע שיש קופסה שאתה מניח את הקופסה על, יש מכשיר כזה - - -
<שמואל נאמן: נכון, אבל הוא לא בארץ.
<שמואל נאמן: זה מה שאילנה הראתה.
אורי מקלב: אתה מניח את המכשיר ואתה רואה את הקופסה, אז גם את הוראות השימוש?
<נורית נישטט-נוי: כן, הכול.
<שמואל נאמן: זה מתחבר לאינטרנט, שולף את מה שצריך.
אורי מקלב: אבל אחרי שהוא מתחבר הוא יודע - - -
<נורית נישטט-נוי: זה לא בעברית, זו הבעיה.
אורי מקלב: זה בדיבור או שזה ב - - -
<נורית נישטט-נוי: בדיבור.
<שמואל נאמן: בדיבור, לא ברייל.
אורי מקלב: אנחנו אמרנו, שמואל, זה גם נכון, אני מכיר גם מקרוב משפחה עם חולשה של העין ועוד התאבנות של דברים, אנשים שהם מבוגרים קצת, לא לגמרי, אבל הם בתוך הפעילות שלהם ולפתע קורה בעין דבר מורכב והם הופכים למוגבלים והדברים האלה מאוד מאוד יכולים לעזור להם, באופן אמיתי, כשאתה מעביר את זה לשמיעה ואתה משאיר אותם בחיוניות שלהם.
<שמואל נאמן: נכון.
<שמואל נאמן: אני יכול להעיד על עצמי, שכמה שאני טכנולוג ולא איבדתי את הראייה בגיל מאוד מבוגר, בגיל 28, לא הסתגלתי לשימוש פונקציונאלי בברייל, אני מתבסס כולי על דיבור.
<שמואל נאמן: האמת שהבאתי את חבילת האפליקציות שלנו, אבל מכיוון שאין כאן קליטת אינטרנט זה לא ממש מעשי.
<שמואל נאמן: ניסיתי, אבל זה לא מעשי.
אורי מקלב: זה מאוד מרתק ומאוד מעניין ומאוד מחמם לנו את הלב.
אורי מקלב: שמואל, תודה רבה על הכול.
אורי מקלב: אתה יכול להעביר את זה ל-wi fi.
<שמואל נאמן: ניסיתי להתחבר ל-wi fi של הכנסת, לא קיבלתי התחברות לאינטרנט.
אורי מקלב: אולי לא באותה דקה, אבל ככה יש לנו wi fi באופן רציף.
אורי מקלב: בינתיים אנחנו נעבור לעידן מאיר, מנכ"ל שותף בחברת - - -
<עידן מאיר: תודה רבה.
אורי מקלב: רואים את זה על החולצה שלך.
אורי מקלב: נתנו לך להיכנס עם זה לכנסת?
<עידן מאיר: לא אמרו לי.
<עידן מאיר: למה לא?
<עידן מאיר: מה, לא חולצה יפה?
אורי מקלב: מאוד.
<עידן מאיר: אז קודם כל תודה רבה, אדוני היושב ראש.
<עידן מאיר: אני מאוד שמח להיות פה וגם לפגוש פה את כולם.
<עידן מאיר: אולי אנחנו כבר לקראת סיום, אבל איכשהו יצא שבשעה וחצי האחרונות עוד לא אמרנו סטרט אפ ניישן.
<עידן מאיר: אנחנו בוועדה של מדע וטכנולוגיה ואני ממש מתרגש ושמח לראות פיתוחים כמו אורקם ופיתוחים אחרים שהוצגו פה, גם אם זה לא ישראלי, אבל יש פה לא מעט טכנולוגיה ויזמות פורצת דרך שבאמת משנה חיים וראינו כמה דוגמאות שאילנה הציגה ואורקם גם הציגו.
<עידן מאיר: גם משה הציג ואחרים הציגו.
<עידן מאיר: אני אשתדל מאוד לא להיות השוואתי ואני גם חושב, בטח בבמה פה, שהרבה מהפתרונות הם לאו דווקא באים זה במקום זה, הם באים גם כהשלמה, לגבי מה הפתרון של מיקרוסופט לעומת אורקם.
<עידן מאיר: יש את היתרונות של מיקרוסופט, יש את היתרונות של אורקם, יש את היתרונות של חברת מהל"ב, שהם נפלאים, ויש את היתרונות שלנו וכל אחד יודע לתת את מה שהוא יודע לתת בצורה הכי טובה.
אורי מקלב: מה תחום ההתמחות שלכם?
<עידן מאיר: אז אני רוצה לספר עלינו ולהתרכז בנו.
<עידן מאיר: אנחנו חברת סטרט אפ צעירה, קצת פחות משנה באוויר.
<עידן מאיר: מה שאנחנו עושים זה - - -
אורי מקלב: ירושלמים, תל אביבים?
<עידן מאיר: ברעננה וחיפה.
<עידן מאיר: מה שאנחנו עושים אנחנו נותנים פתרון התמצאות לאנשים עיוורים, כבדי ראייה וגם אנשים עם מוגבלויות נוספות.
<עידן מאיר: האופן שבו אנחנו עושים את זה מבוסס על אפליקציית מובייל חינמית, גם באנדרואיד, גם באייפון.
<עידן מאיר: דיברנו על היתרונות של הסמרטפון, אם להמשיך את שמוליק, אז זיהינו את זה גם אנחנו ויחד עם האפליקציה וחיישנים חכמים שנראים ככה, או ככה, תלוי אם זה תנאי חוץ או תנאי פנים - - -
<קריאה: תתאר מה זה ככה וככה.
<עידן מאיר: אני אתאר את החיישנים.
<עידן מאיר: החיישן הוא בגודל של כדור פינג פונג שמצדו האחד יש מדבקה.
<עידן מאיר: מדביקים אותה פשוט בסך הכול במבנה, לא צריך חשמל, לא צריך שיהיה שם wi fi, לא צריך ג'י פי אס, לא צריך שום דבר, רק להדביק את המדבקה ורצון טוב.
<עידן מאיר: כן, יש לה גם עלות, אבל היא מאוד נמוכה, עבור מבנה.
אורי מקלב: מה זה מבנה?
<עידן מאיר: מבנה זה יכול להיות קניון.
אורי מקלב: בקניון מספיק - - -
<עידן מאיר: לא אחד, צריך כמה נקודות כאלה, נקודות הנגשה אנחנו קוראים לזה, בנקודות האסטרטגיות, אם זה בכניסה, אם זה בעמדת הקבלה, במדרגות, במעלית.
<עידן מאיר: המבנים שאנחנו מנגישים היום, זה החל מקניונים, עזריאלי וישראל, האוניברסיטה הפתוחה, או מקומות אחרים, אוניברסיטאות, מוזיאונים, אצטדיונים וכן הלאה.
<עידן מאיר: אנחנו מקווים להיות גם במשרדי ממשלה, אפרופו, או מקומות עירוניים כמו ברעננה, שכבר נמצאים.
אורי מקלב: קופות חולים?
<עידן מאיר: קופות חולים כמובן, יש פיילוט מאוד מוצלח שרץ באחד מבתי החולים הגדולים בארץ.
<עידן מאיר: הפתרון הזה מאפשר, על בסיס אותם חיישנים קטנטנים שאנחנו מדביקים באותו מוסד, זה אפליקציית מובייל חינמית, הם מאפשרים לאותו אדם עיוור ובכלל למשתמשים שלנו שמשתמשים בזה ארבעה דברים מרכזיים.
<עידן מאיר: הדבר הראשון שהם מאפשרים זה מידע היכן אני נמצא כרגע, אני אתן הדגמה קצרצרה שהכנתי לפה (הדגמה).
<עידן מאיר: בעצם הדבר הראשון זה איפה אנחנו נמצאים, אנחנו בכנסת ישראל.
אורי מקלב: זה גם באותה שיטה של רטט?
<עידן מאיר: כמובן יש רטט.
<עידן מאיר: אני מגיע, יש רטט, הטכנולוגיה, אני לא אכנס יותר מדי לפרטים, אבל היא מבוססת על טכנולוגיה שהתחילה באפל, ibeacon, היא מבוססת גם במקור שלה בבלוטוס, זה דור רביעי של בלוטוס.
<עידן מאיר: ברגע שאדם עיוור מגיע לאותו מבנה נגיש הוא רוטט לו ואז הוא מתחיל להשמיע לו, דבר ראשון היכן אני, אז כמו שאמרתי 'כנסת ישראל'.
אורי מקלב: הוא מתחיל ללוות אותו.
<עידן מאיר: הדבר הראשון זה היכן אני ודבר שני, מה קורה פה היום.
<עידן מאיר: אם נמשיך לשמוע את ההקלטה (הדגמה).
אורי מקלב: הוא מעדכן כל יום, כל שעה?
<עידן מאיר: בדיוק.
<עידן מאיר: אותו מבנה, בהקשר הזה לצורך העניין הכנסת, אפשר להגדיר, אוקיי, בחלל הזה היום יש ועדה לחידושים טכנולוגיים, מחר יש ועדה אחרת לגמרי שתשב פה, אני לא מכיר כמובן את הלו"ז, אבל ככה זה נכון גם ב - - -
אורי מקלב: זה גם נכון מה שאתה אומר, מחר בתשע וחצי.
<ענת לוי: מחר ננגיש את הבנקים.
<עידן מאיר: אוקיי, אז אם אנחנו מדברים על נושאים כאלה שיכולים להשתנות, התוכן הוא דינמי, אין פה איזה שהיא הקלטה, כמו ששמעתם, יש בעצם טקסט שהופך לדיבור ובעצם אותו מוסד יכול בכל רגע להגדיר גם את ה - - -
אורי מקלב: מה שונה ממה שמשה הראה מקודם?
אורי מקלב: יש שוני?
<עידן מאיר: שוני אחד זה שהתוכן הוא דינמי, אין פה הקלטה, להבדיל - - -
<משה קילים: לא, גם אצלנו הוא דינמי.
<משה קילים: הוא משתנה דרך הענן.
<עידן מאיר: אז אני אומר, אני לא כל כך רוצה להשוות, אני רוצה להציג אותנו.
אורי מקלב: לא השוואה, סתם ל - - -
<עידן מאיר: אני גם לא מכיר בדיוק את כל האחרים, אני מכיר אותנו הכי טוב.
<עידן מאיר: אז כמו שאמרתי, דבר ראשון זה היכן אני, דבר שני מה יש פה, זה יכול להיות תוכן כזה או אחר, דבר שלישי זה התמצאות במרחב, בעצם מה קורה 360 מעלות.
<עידן מאיר: לדוגמה כאן יש יציאה לחדר מזכירות, אז בואו נראה את זה קורה.
<עידן מאיר: (הדגמה).
<עידן מאיר: אם אני אכוון לשם (הדגמה).
<עידן מאיר: בעצם לא משנה לאן אני מכוון את המכשיר, 360 מעלות.
<קריאה: אתה יכול לעשות ככה והוא מתחלף?
<עידן מאיר: בדיוק, כן.
<עידן מאיר: אם תרצו אני אדגים את זה, אבל כן, לא משנה לאן אני מצביע עם הסמרטפון הוא אומר לי מה יש שם וזו פריצת דרך.
<עידן מאיר: אנחנו רואים את זה כפריצת דרך, כי אין היום, למיטב ידיעתנו, פתרון שמאפשר דבר כזה והוא נכון לכל מבנה.
<עידן מאיר: הדבר הרביעי כמובן זה יכולת קריאה לעזרה.
<עידן מאיר: בעצם יצירת קשר עם מי שאמון על תחום הנגישות באותו מבנה, בשביל לקבל מענה.
<עידן מאיר: כמובן שהפיצ'ר הזה נכון לא רק לעיוורים ולכבדי ראייה, הוא נכון כמעט לכולנו, אני אגיד את זה ככה, כשיש לנו צורך לקבל מענה.
אורי מקלב: אם החוק מחייב, אם אנחנו מרחיבים את החוק, יש לנו מענים לדברים האלה.
<קריאה: כן, ממש ככה, יש היום פתרונות טכנולוגיים.
אורי מקלב: כשאתה עושה חוק ואתה לא יכול אחרי זה לממש את זה, אז זו בעיה יותר, אבל כאן כשאנחנו מדברים על - - - סדר גודל של עלויות, להנגיש קניון, מה העלויות, להנגיש קופת חולים.
<עידן מאיר: במקרה שלנו זה מאוד תלוי בגודל של אותו קניון, יש לנו קניון בתל אביב וקניון בהוד השרון, מה שמשפיע זה בעצם כמות נקודות ההנגשה שצריכים במבנה.
<עידן מאיר: סדר גודל של נקודת הנגשה כזו הוא בין 600 ל-800 שקלים.
<עידן מאיר: כמובן שהעלות היא לאותו מבנה.
<עידן מאיר: היא עלות שהיא קוסט אפקטיב חד משמעית בהשוואה לאחרים, אבל אני לא פה בשביל להשוות עם אחרים.
<עידן מאיר: זה דבר אחד.
<עידן מאיר: דבר שני, אני רוצה להדגיש שהפתרון הוא - - -
אורי מקלב: זה יכול לעבוד בתחבורה ציבורית, לכאורה גם כן.
<עידן מאיר: בהחלט.
אורי מקלב: זאת אומרת אנחנו מדברים על - - -
<עידן מאיר: אנחנו פתרונות דומים, לכל אחד מהם יש את היתרונות שלו, אני חושב ש - - -
אורי מקלב: זה לא אחד עולה על השני.
<עידן מאיר: אני אומר, אני חושב שיש יתרונות רבים בפתרון של מהל"ב ויש יתרונות רבים לפתרון שלנו.
<עידן מאיר: אני חושב שגם במידה רבה אנחנו משלימים.
אורי מקלב: 600-800 לפינג פונג הזה?
<עידן מאיר: לנקודה וזה כולל כמובן את כל המערכת מסביב, שלא נכנסתי לדקות שלה.
<עידן מאיר: אני רק אציין לסיום שני דברים שחשוב לי להדגיש.
<עידן מאיר: אחת, החוויה היא פרטית, אחד הדברים שחשובים, מעבר לעצמאות של אותם משתמשים שלנו לפחות זה גם החוויה הפרטית, לדעת שהם שומעים והם יודעים ולא צריך שכולם ישמעו.
אורי מקלב: כן, הוא גם עם אוזנייה.
<עידן מאיר: ודבר אחרון זה הנושא של מחסומי שפה.
<עידן מאיר: דיברנו קצת על גיור, על השפה העברית עם הקשיים שלה, שוק קטן וכן הלאה, הפתרון בעצם מתאים את עצמו לשפה של המשתמש בסמרטפונים.
<עידן מאיר: אם הסמרטפון הוא של אדם ישראלי אז הוא ישמע את זה בעברית ואם זה של אדם עם שפה אחרת אז הוא ישמע את זה בשפה אחרת, כך שאין בעיה.
<עידן מאיר: מבחינתנו זה גם נותן פתרון למחסום של שפה.
אורי מקלב: זו גם נקודה שאתה העלית, זה גם נכון, האינטימיות, ההשתלבות שהיא עם פחות בולטות בשטח.
<משה קילים: גם במערכת שלנו אדם יכול לבחור או דרך רמקול, או לשמוע דרך הסמרטפון, איך שהוא רוצה.
אורי מקלב: כן, הוא יכול עם אוזנייה.
<עידן מאיר: כן.
<עידן מאיר: אני רק אסיים בזה שאני מאוד שמח שהתחלתם עם זה שיש המון פיתוחים בישראל וצריך לדעת לעודד אותם כמה שיותר.
<עידן מאיר: אם להמשיך את נורית שאמרה קודם חממות, אני חושב שזה רעיון מצוין, אני יודע על אקסלרטור אחד שקיים, IA3, באיזי שפירא, שעושה עבודה מדהימה, ו - - -
אורי מקלב: בסיכום שלנו אנחנו נפנה למדען הראשי בהקמת חממות כאלה, זה יכול לתת לזה תנופה.
<עידן מאיר: אני חושב שמישראל יכולה לצאת הבשורה בנושאים האלה.
אורי מקלב: יש לנו עוד שני דוברים קצרים, שמואל ועינת נווה, נמצאים פה?
אורי מקלב: וד"ר נורית נוי, את מסיימת את הדברים.
<גבי כהן: סליחה, אנחנו אמורים גם להציג, יש לנו שני נושאים להציג.
<אילנה בייניש: ולדבר על האינטרנט שביקשת.
אורי מקלב: אוקיי, אז נשמע קודם את שמואל ועינת נווה.
<עינת נווה: שלום, אני עינת, אני עיוורת מלידה, עובדת סוציאלית ואמא, משתמשת מאוד מאוד בטכנולוגיה כדי להשתלב כמו כולם ורציתי להגיב על מה שנאמר פה.
<עינת נווה: נתי ביאליסטוק התחיל לדבר על העניין של הציוד וזה עלה כאן כמה פעמים, שאפשר לקבל רק בצורה חד פעמית ויש תקציב של 36,000 שקל, ואני מבינה שיש שינויים בעניין הזה.
<עינת נווה: אותי זה פוגש גם בתחום של התעסוקה, גם מבחינת ציוד, שאני מרגישה שאין איזה שהיא אכיפה, כשאני מתקבלת למקום עבודה ואני לא יכולה לקבל ציוד בצורה כל כך קלה, כאילו המעסיק צריך לשלם על זה ואין כל כך אינטרס של המעסיק במגזר הציבורי.
<עינת נווה: אז אני בעצם נשארת בלי כלום ואני צריכה להתחיל לגשש ולראות - - -
אורי מקלב: מה שעינת מעלה זה נכון.
אורי מקלב: סליחה שאני מפריע לך, זה נכון.
אורי מקלב: צריך עידוד ראשוני לאנשים, שזה יגרום להם להשתלב בעבודה.
אורי מקלב: דהיינו כשזה לצורך עבודה או לתת למעסיק, או עידוד או אפילו יותר מכך, מתוך התחייבות.
<עינת נווה: וגם בעניין של התוכנות.
אורי מקלב: מישהו בשוק הפרטי, הציבורי ודאי גם כן, אם הוא יודע מראש שהוא יקבל עידוד בהעסקה כשהוא מעסיק מישהו עם מוגבלות, זה יכול לקדם את הדברים.
אורי מקלב: אני לא בטוח שיש.
אורי מקלב: כשאנחנו מדברים על הצגים - - -
<נורית נישטט-נוי: זה מה שהיא רצתה לומר.
<נורית נישטט-נוי: משרד הכלכלה - - -
<עינת נווה: אבל זה לא עובד.
<מירי מאיר שטטמן: יש שם לאקונה.
<עינת נווה: אין על זה - - -
אורי מקלב: אתם תענו?
<מירי מאיר שטטמן: היא עזבה, הבחורה שלא נתת לה לדבר.
אורי מקלב: את מדברת על מי שעזבה.
אורי מקלב: עכשיו אני יודע שזאת שעזבה היא ממשרד הכלכלה.
<עינת נווה: בדיוק על זה דיברתי - - -
אורי מקלב: היא רצתה, היא אפילו לא אמרה לי מאיפה היא.
<קריאה: סליחה, אני מנהל את הפרויקט הזה.
אורי מקלב: אני תיכף אתן לך, רק עינת באמצע.
<עינת נווה: רק עוד משהו אחרון, לגבי התוכנות.
<עינת נווה: למשל אני עובדת ברווחה בבית אל ויש שם תוכנת אי פי אר, לדוגמה, שעובדים איתה, כל התיקים של המשפחות בתוכה וניהול תיק וכל ההתערבויות, וגם בעיריית ירושלים כשעבדתי, אז לא רצו להנגיש את התוכנות.
<עינת נווה: אין על זה בעצם שום פיקוח, חבל.
<אילנה בייניש: זו שערורייה שאי אפשר לתאר אפילו.
<עינת נווה: ככה אני לא יכולה להשתלב באמת עד הסוף, אני צריכה שיקריאו לי, אני צריכה להיות תלויה וזה חבל.
<קריאה: זה נורא ואיום.
<אילנה בייניש: על זה דיברתי, אדוני היושב ראש, על זה שחייב חקיקה בתחום.
<קריאה: זה נושא שאנחנו נדבר עליו.
אורי מקלב: העלית נושא חשוב מאוד, עינת.
אורי מקלב: את רוצה להוסיף עוד משהו?
<עינת נווה: לא.
אורי מקלב: אז אני אתן לכם להגיב, במשרד העבודה והרווחה.
<מירי מאיר שטטמן: זהו, אני רוצה לומר שזה לא משרד העבודה והרווחה, זה משרד הכלכלה.
<מירי מאיר שטטמן: אבל לפי חוק שוויון זכויות יש באמת איזה שהיא לאקונה שנוצרה בחוק ואני רוצה להסביר אותה.
<מירי מאיר שטטמן: באמת האדם יקבל אולי את צג הברייל וזה המעסיקים איכשהו כן מתמודדים, למרות שזה גם עלויות לא מעטות, אבל משרד הכלכלה מעודד אותם באיזה שהיא דרך לקבל את זה.
<מירי מאיר שטטמן: הבעיה היא בעיה רחבה יותר, שלא השקיעו בתשתיות, כמו שציינת כרגע, זה כבר איזה שהיא - - - להטיל את זה על המעסיקים, את התוכנות הרחבות יותר, אלה דברים הרבה יותר יקרים.
<מירי מאיר שטטמן: אז גם אם הוא כבר קיבל את האדם וייתן לו באישי את מה שהוא צריך, אם הוא לא יכול להשתמש בתשתיות שקיימות בתוך המקום הזה אז הוא לא יוכל לעשות את העבודה.
<מירי מאיר שטטמן: זו לאקונה שלא לקחו אותה בחשבון בחוק שוויון זכויות.
אורי מקלב: מה זאת אומרת לאקונה?
אורי מקלב: נגישות זה נגישות, מה, צריך להסביר בדיוק מה?
אורי מקלב: אייל, אתה יכול להגיד על זה משהו?
<אייל לב ארי: בפרק התעסוקה הוא פרק נפרד מהפרק הכללי שעד עכשיו דובר עליו מבחינת כל התאמות הנגישות, על כל הטכנולוגיות, הוא אפשר לומר מהחקיקה המקורית של חוק השוויון מ-98', שאז הוא גם העתיק במידה מסוימת את ההוראות מחוק שוויון הזדמנויות בעבודה.
<אייל לב ארי: לכן הפרק הזה מסדיר את הנושא של איסור האפליה בקבלה, בהעסקה.
אורי מקלב: אין לו את הכלים, הוא לא דיבר על הכלים?
<אייל לב ארי: הוא הסמיך גם לעניין התקנות מבחינת סיוע מסוים למעסיקים פרטיים, מבחינת התאמות שניתנות לעובד שהוא אדם עם מוגבלות.
<אייל לב ארי: הנקודה שכאן עולה, כנראה היא שוב הנקודה הכללית של אולי הנגשת מוצר, שלתוכה החוק לא נכנס.
<אייל לב ארי: הוא נותן את ההתאמות במקור, הוא נותן את זה ברמת השירות, הוא לא יכול ללכת מבחינת המוצר ספציפית וזה - - -
אורי מקלב: שימוש בתרופות שדיברנו מקודם, זה לא הנגשת מוצר?
<אייל לב ארי: לכן מה שעלה כאן, מה שהסתבר, שהפרשנות של הנציבות, שהיא הגוף שמוסמך לאכוף את חקיקת השוויון, שגם הוראות השימוש של התכשיר זה חלק מהתכשיר, לכן זו הנגשה בעצם של מוצר.
<אייל לב ארי: אני אומר את נקודת מבטי האישית, לדעתי לא, אבל שוב, הנציבות היא זו שאוכפת את התקנות.
אורי מקלב: איך השם שלך ומה התפקיד שלך?
<מיכאל לרנר: אני מיכאל לרנר, אני עובד ב'יד שרה' ויש פרויקט של ביטוח לאומי במשרד הכלכלה בשיתוף עם 'יד שרה', שבעצם משאיל ציוד לעובד עם מוגבלות, לאו דווקא עיוור, כל מוגבלות, עד חצי שנה.
<מיכאל לרנר: כל ציוד שאפשר להשאיל, בתור התחלה קודם כל תיכנס לעבודה ועזרה ל - - -
אורי מקלב: או להמשיך בעבודה גם כן.
<מיכאל לרנר: או גם להמשיך בעבודה.
אורי מקלב: מה אתם נותנים היום במסגרת הזאת?
אורי מקלב: קודם כל, רק אנשים שמפנים אליכם?
אורי מקלב: מי מפנה אליכם שאתם מאשרים לו את זה?
אורי מקלב: משרד הכלכלה או משרד הרווחה?
<מיכאל לרנר: הם מפרסמים, יש פרסומים.
אורי מקלב: ואתם קובעים מי זכאי לזה?
<מיכאל לרנר: יש תנאי סף.
<מיכאל לרנר: בעיקרון מה שבעיקר מגביל זה מספר שעות העבודה, אם זה עד שליש משרה.
אורי מקלב: ועד חצי שנה.
אורי מקלב: ויש אפשרות להחרגות בעניין הזה?
<מיכאל לרנר: לא כל כך.
אורי מקלב: אתם נמצאים בחסר במכשירים או שאתם יכולים לספק את זה?
<מיכאל לרנר: לא, זה פרויקט שהתחיל עכשיו, ב-1 בחודש.
אורי מקלב: אנחנו, בוועדת הפנים, היינו בסיור בשבוע שעבר ב'יד שרה' - - -
<מירי מאיר שטטמן: השירות לעיוור במשרד הרווחה גם כן מממן השאלה כזו באמצעות ספקים, אבל אני שוב אומרת, זה לא פותר את העניין התשתיתי שהמעסיק - - -
אורי מקלב: לא, זה כבר אמרנו, אבל בכל אופן כנראה הפריסה של 'יד שרה', אני לא חושב שמישהו יכול להתחרות איתם בפריסה של ההשאלה, אז יש להם את היתרון והנגישות של 'יד שרה' לכל אזרח והמודעות והיכולת והמקצועיות שיש לכם בהשאלת דברים.
<קריאה: יש פרויקט השאלה ארצי.
אורי מקלב: מאה אחוז, גם כשנותנים את זה אני מניח שכשעושים את זה דרך 'יד שרה' אז נותנים את זה למישהו מקצועי.
אורי מקלב: אנחנו היינו השבוע ב'יד שרה', בסיור של ועדת הפנים וכרגיל מאוד התרשמנו מהיכולות ומהרצון ומהשירות שיש ב'יד שרה'.
<קריאה: אפשר מילה אחת בנושא הזה?
אורי מקלב: אבל זה כתוב במה שהביאה לי ד"ר נורית נוי.
אורי מקלב: אתם נמצאים פה, משרד הכלכלה, ביטוח לאומי ו'יד שרה' שותפים בפרויקט הזה.
<נורית נישטט-נוי: זו יוזמה של משרד הכלכלה עם הביטוח הלאומי וזו יוזמה די חדשה וזה מנוהל ב'יד שרה'.
<נורית נישטט-נוי: הגברת הזאת רצתה לספר יותר, אני מרגישה שאני עושה את דבריה, אבל זה לא שהיא ביקשה, כי חבל שלא יידעו כאן.
אורי מקלב: הנה, ברוך ה' יש כאן את הבחור, לרנר, שהוא מנהל הפרויקט הזה.
אורי מקלב: הוא הציג בפנינו וזה מאוד מרשים.
אורי מקלב: כמה עד היום התחלתם לשים?
<מיכאל לרנר: יש כרגע חמש פניות אקטואליות, אנשים עוד לא כל כך מבינים במה מדובר, עומדים לעשות פרסום יותר מסיבי כדי שיגיע לכל ה - - -
אורי מקלב: כהתחלה זה בסדר.
<קריאה: אני יכול להגיד מילה בעניין הזה?
אורי מקלב: יש לך זכות דיבור, אז מיד.
אורי מקלב: עינת, רצית עוד להשלים?
<עינת נווה: אני רק רוצה להגיד שהשירות לעיוור אמנם משאיל ציוד, אבל בעצם אני צריכה לשלם על זה.
<עינת נווה: נכון שתשלום של 50 או 100 שקל לחודש, במצטבר אני אומרת למה, כבר עדיף לקנות.
<מירי מאיר שטטמן: נכון, הוא אמור להשאיל את זה זמנית עד שהמעסיק - - -
<עינת נווה: כן, אבל כשאני פונה לראש המועצה שלי, אני חושבת שצריך להיות מישהו שיתווך בין המעסיק לביני.
אורי מקלב: הנציבות יכולה לתווך, השאלה אם את רוצה להכניס את הנציבות.
<עינת נווה: ניסיתי וזה לא קרה.
<עינת נווה: לא יודעת.
אורי מקלב: אולי בגלל שהם לא חושבים שמגיע, או שהם חושבים שאין אפשרות לאכוף את זה?
<עינת נווה: במשרד הכלכלה אמרו לי 'פשוט תפני למעסיק ותבקשי' וזה לא עובד ככה.
אורי מקלב: לא, ודאי שזה לא עובד ככה.
אורי מקלב: גם אם היו מכניסים את הנציבות, כפי שלוחש לי אייל, יכול להיות שאת לא היית מעוניינת, את או אחרים, להכניס את הנציבות כי זה מכניס גורם שלישי וזה יכול לגרום למערכת עכורה בין המעסיק לעובד, כי לא כולם רוצים להפעיל את הרגולטור כמשהו מאיים עליו וזה יכול להעכיר את האווירה.
אורי מקלב: אבל כיוון שאת אומרת שלא, אם יהיה לנו זמן בהמשך נשמע.
<שמואל נוה: אני חושב, לאור הניסיון המר שלנו בנושא הזה שעלה פה, צריך שלא נתקשר למשרד הכלכלה או נציבות לשוויון, או משרד המשפטים או משרד הרווחה ונתחנן לזה וארדוף אחרי זה, התהליך הזה הוא סדר גודל של חצי שנה עד שאתה אומר 'די, נשברתי, אני קונה, אני משתמש במה שיש לי וכשלא יהיה נשבור את הראש, לא יודע מה נעשה'.
<שמואל נוה: גם ככה המעסיק שלי לא מת להעסיק עיוור, הוא לא יגיד את זה כי זה נגד החוק, אבל הוא יעשה הכול בשביל שזה לא יקרה.
<שמואל נוה: אני חושב שהיה ראוי שמשרד המשפטים יבוא ויעשה איזה שהוא מעקב, זה נמצא בכל מאגר מידע של ביטוח לאומי וכנ"ל, יתקשר, לדוגמה במקרה של אשתי, למקומות העבודה שלה, ויגיד להם 'שלום, תגידו מתי ביקשתם תקציב לצג ברייל, למחשב, להנגשה?
<שמואל נוה: ' זה לא כזה דבר מורכב לבוא ולבקש 'תגידו לנו מה קרה.
<שמואל נוה: היא עובדת אצלכם שלוש שנים, מי מימן את כל זה?
<שמואל נוה: המשכורת שלה?'
אורי מקלב: אני שואל את הנציבות, הנציבות עושה גם ביקורות?
<נורית נישטט-נוי: כן, יש להם פקחים.
אורי מקלב: השאלה אם מפקחים גם על הנושא ששמואל העלה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: משרד המשפטים בעצמו הנגיש את המערכות שלו בעקבות עובדת עיוורת שהייתה להם שם ועשה עבודה מאוד יפה בעצמו.
אורי מקלב: בסדר, זה ברור.
<מירי מאיר שטטמן: אני רק רוצה לומר שביררתי כרגע, הנושא של התשלום היה והסתיים.
<מירי מאיר שטטמן: השאלה למה השירות לעיוור לא אמרו לה ש - - -
אורי מקלב: את מה?
<מירי מאיר שטטמן: השאלת הציוד לעבודה, על זמן ביניים, עד שהמעסיק מתארגן וקונה את הדברים, לא אמור האדם עם המוגבלות בראייה לשלם.
אורי מקלב: זה בהשאלה, הוא לא משלם על זה, אבל - - -
<נורית נישטט-נוי: הוא מקבל בהשאלה ולא משלם וזה בסדר גמור.
אורי מקלב: לי זה היה נראה ברור מהדבר הזה.
<נורית נישטט-נוי: היא אמרה שהיא צריכה לשלם.
<עינת נווה: כי זה לא היה, אני שילמתי.
אורי מקלב: זה הפלא, כן.
<קריאה: לא, זה הפסיק, אנחנו כבר לא גובים לפי ההנחיות של משרד הרווחה.
<קריאה: אנחנו מפעילים את השירות הזה כבר הרבה שנים ואנחנו לא גובים את הכספים יותר.
<שמואל נוה: זה לא המצב שרציתי להגיד.
<שמואל נוה: דיברתם על תרופות, עוד לפני שאנחנו מדברים על תרופות, בוא נדבר על גבינה, אשל, בוא נדבר על מלפפון חמוץ ומלפפון בחומץ או במלח, פטריות כאלה או כאלה.
<שמואל נוה: כאיש טכני אני יכול להגיד שלהוסיף מבלט, מה שאפשר לעשות בכל מעלית ובכל דבר, אפילו אם זה יפתור לחלק קטן מהאנשים את הבעיה, אני חושב שהיה צריך להתחיל מפה, לא מהמסובך יותר של התרופות והדברים הגדולים.
<שמואל נוה: בוא נתחיל עם הדברים הקטנים.
<נורית נישטט-נוי: אבל יש פתרון עם הברקוד, רק צריך לדעת לעשות יותר פעולה מסיבית חינוכית.
<נורית נישטט-נוי: להטמיע את זה בין המשתמשים עצמם, שאולי הם לא מודעים שזה אפשרי.
<נורית נישטט-נוי: הפתרון לדעת אם זה חמוץ או מלוח, אם זה קוטג' או גבינה רכה, זה באמצעות הברקוד, צילום בטלפון חכם והוא פולט בקול מה המרכיבים, גם מה מרכיבי התזונה וכמה קלוריות וכן הלאה.
אורי מקלב: וזה נמצא באפליקציה של - - -
<אילנה בייניש: זה לא מדויק, מה שאת אומרת, נורית, כי אין אפליקציה שאני עכשיו אצלם גבינה והיא תשלוף לי את כל המידע.
<אילנה בייניש: אני צריכה לסרוק את הברקוד ודרך אגב, עיוור, עד שהוא יסרוק את הברקוד ויחפש איפה הברקוד נמצא עבר כבר חצי - - -
<שמואל נוה: זה שעתיים.
<אילנה בייניש: ולכן המחשוב, סליחה שאני אומרת את זה, אבל צריך לחשוב מה שנקרא מה-low tech, מהרמה הכי נמוכה, שאדם עיוור נפגש עם מוצר.
<אילנה בייניש: המכשור שיודע לסרוק באמצעות קרן לייזר, הוא יודע לסובב את הקרן כבר ולאתר את הברקוד.
<אילנה בייניש: זאת נקודה אחת.
<אילנה בייניש: נקודה שנייה.
<אילנה בייניש: ניסיתי כמה אפליקציות של ברקוד ואני נחשבת למשתמשת די טובה ואני רוצה לומר שאוקיי, זה סרק לי את הברקוד, עכשיו הוא פותח לי את הגוגל, הוא מחפש בגוגל ואני בגוגל צריכה לחפש את התוצאה שתתאים הכי טוב למוצר שאני רוצה.
<אילנה בייניש: אז מי שיש לו כל היום לשבת בסופר ולהעביר את היום שלו בסופר סבבה, אבל צריך לחשוב על זה שאנחנו חיים בעולם - - -
אורי מקלב: מגדלאור.
<גבי כהן: מישהו אמר לי לא מזמן שאין אנשים עם מוגבלויות, אלא יש סביבות מגבילות ואנחנו נמצאים בעולם עם סביבה מגבילה ומותאמת מאוד לאנשים מסוימים.
<גבי כהן: לי קוראים גבי כהן, אני עובד במגדלאור ואני מנהל מוקד תמיכה טלפוני ובהשתתפות מרחוק של עיוורים ולקויי ראייה, שתומכים בעיוורים ולקויי ראייה בתמיכה טכנית, במחשבים ובטלפונים ניידים ובציוד נוסף.
<גבי כהן: אני רק רוצה להגיד בכמה מילים מאיזה מקום אני הולך לדבר.
<גבי כהן: מגדלאור נותן שירותים לאנשים עם עיוורון ולקויות ראייה מ-1954, אנחנו נותנים שירותים בתחומים שונים ל-3,000 אנשים בשנה עם מגוון מאוד גדול של שירותים.
<גבי כהן: הדברים שאני רוצה לדבר עליהם עכשיו זה שני נושאים, אחד זה נושא שכבר התחילה לדבר עליו עינת, הנושא של הנגשה במקומות עבודה, והנושא השני זה הנגשה של אתרי אינטרנט כאשר המקום שאני בא ממנו זה כזה, המוקד שאנחנו מפעילים, של תמיכה טכנולוגית, פועל כבר שנתיים וחצי, יש חבר'ה שהם עיוורים ולקויי ראייה מומחי טכנולוגיה בהנגשה שיושבים מול הטלפון ועונים לכל אחד שיש לו בעיה בלהפעיל את המחשב שלו, אם זה במקום עבודה או בבית, או להשתמש בטלפון הנייד שלו או בציוד טכנולוגי נוסף.
<גבי כהן: האנשים הם גם מומחי טכנולוגיה במובן הזה שהם משתמשים יום יום בציוד והם גם מומחי טכנולוגיה באפליקציות השונות.