GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: תמיכה ישירה במגדלי הבקר במרעה לאור החלטת המכסות ומעבר לתמיכה ישירה ותשלום עבור התחייבויות קודמות.
אורי מקלב: "תעדוף זה גרם למצוקה תקציבית של המשרד וכתוצאה מכך תקציב הפעילות של המשרד קוצץ בכ-40%".
אורי מקלב: אז למה אצלכם 95%?
אורי מקלב: "כך שהתמיכות השונות שניתנו על ידי המשרד לא תוקצבו כלל".
אורי מקלב: הוא אומר וצריך להגיד את זה בשקיפות: "אני רואה חשיבות רבה בהמשך קיומם של הגנים הבוטניים, כמו בשאר הפעולות והתמיכות שלא תוקצבו ולכן אנחנו בודקים בימים אלה אפשרות להחזרת חלק מהסכום ממקורות חיצוניים".
אורי מקלב: זו הייתה תשובת ביניים ואחרי זה קיבלתם את ההודעה על החזרת החלק, אבל בדברי הסיכום, וכפי שגם השתקף כאן, 50% במקרה הזה זה קיצוץ מלא של 50%, זה למעשה קיצוץ גדול.
אורי מקלב: זה לא משהו קטן שאנחנו אולי רגישים לשמוע שעושים קיצוץ במשרדי הממשלה – 2-3%, 4-5% קיצוץ.
אורי מקלב: אבל אנחנו לא מדברים על כך, ובמיוחד בתקציבים האלה, שאנחנו חושבים שלא רק קיצוץ לא צריך להיות, אלא שצריך להיות תגבור של הסכום ומכאן תצא גם הקריאה שלנו.
אורי מקלב: הסכום הזה כפי שכאן משתקף, לאור הפעילות הגדולה, התקצוב והתמיכה צריכים להיות הרבה יותר גדולים בתועלות שיש ובפעילות עצמה.
אורי מקלב: אנחנו ניתן את זכות הדיבור לסגן ראש עיריית ירושלים, כשכפי שהתברר פה אתה מחזיק 27% מהגנים הבוטניים שנמצאים בתוך שטח השיפוט שלך.
אורי מקלב: אז זה לא עניין של מה בכך.
אורי מקלב: תמיר ניר, בבקשה.
<תמיר ניר: אז אני באמת מלווה את הגנים הבוטניים בעשור האחרון.
<תמיר ניר: למען האמת אני עסקתי בחינוך סביבתי במשך שנים ארוכות, 20 וכמה שנים.
<תמיר ניר: אני רואה את החשיבות של הגנים הבוטניים, שוב, בירושלים מההיכרות האישית שלי גם בגלל הכמות של הגנים וגם בגלל הכמות של התושבים וכמה זה משמעותי עבור ילדי ירושלים ולא רק הילדים, גם המבוגרים.
<תמיר ניר: בין אם זה הצד החינוכי ובין אם זה הצד המדעי שליוויתי אותו ובין אם זה כמובן הצד הנפשי.
<תמיר ניר: אני מאמין גדול בחשיבות של הקשר של האדם למקום, חשיבות שהוזכרה כאן קודם, מתוך הזהות, מתוך ההיכרות יכולה להגיע אחריות.
<תמיר ניר: אנחנו מדברים כל כך הרבה, שוב ושוב מוזכר הפרויקט של פרחי הבר דרך הילדים, היכולת לייצר אחריות לטבע, לעולם.
<תמיר ניר: אז הגן הבוטני בירושלים עושה את זה בצורה מופלאה.
<תמיר ניר: לא רק בפרויקטים הרגילים יחסית של עבודה עם ילדים בחינוך, אלא גם עם מגוון של אוכלוסיות.
<תמיר ניר: אני בטוח שאורן שנמצא איתנו ואחרים, יספרו.
<תמיר ניר: אם זה אוטיסטים, אם זה חבורות נוער שפרשו מכל מסגרת וזה הדרך לחבר אותם, אם זה עם אנשים מבוגרים, עם מתנדבים שונים.
<תמיר ניר: אני רואה חשיבות רבה בקיום ואני קורא ליושב ראש הוועדה בכנסת, באמת למצוא ערוץ קבוע, שזה לא יעמוד בכלל בספק בעתיד.
<תמיר ניר: לשם אנחנו צריכים לשאוף ואני מקווה שכך יהיה.
אורי מקלב: אני הייתי בעיריית ירושלים בעברי, לפני שבאתי לכנסת.
אורי מקלב: הייתי 15 שנים סגן, אולי קצת פחות, אבל הייתי 15 שנה בעיריית ירושלים.
אורי מקלב: כשהחזקתי את תיק החינוך החרדי, אני ניהלתי פרויקטים משותפים עם הגן הבוטני בתוך סל התרבות ועודדנו את הנוער והילדים לבוא במסגרת מסודרת, מאורגנת, גם משפחתית.
אורי מקלב: עשינו גם פרויקט משפחתי.
אורי מקלב: לפעמים בבתי הספר אין את הזמן ויש להם סדרי עדיפויות למקומות שונים, אז עשינו פרויקט שיבואו גם עם המשפחה ודרך הילד המשפחה תבוא בפרויקט מוזל ובזמנים מסוימים.
אורי מקלב: זה דבר שהצליח.
אורי מקלב: אני לא יודע מה קורה עם זה היום, אבל אז זה היה מאד מוצלח.
אורי מקלב: שי ליפשיץ, מנכ"ל מרכזי תמיכה שמדברים על אוטיסטים, מה שאתה ציינת, תמיר.
אורי מקלב: אתה יכול להשכיל אותנו וליידע אותנו בעניין, מהפן החברתי.
<שי בן ציון ליפשיץ: אני רוצה להזכיר שאנחנו במשך כ-20 שנה פעלנו בין היתר בעיריית ירושלים.
<שי בן ציון ליפשיץ: אתה ליווית את הפרויקט של קידום אוכלוסיות האוטיסטים, שהיו בחסר והיו בכלל בבתי חולים.
<שי בן ציון ליפשיץ: שילבנו אותם בגני ילדים, שאת אחד מהם אני ממשיך להפעיל עד היום, ושילבנו אותם בבתי הספר, חטיבת הביניים, התיכון, חוות הנוער הציוני.
<שי בן ציון ליפשיץ: ובתום התקופה, כשמלאו להם 21 שנה, אני, כמי שהקים את כל המסגרות האלה, ישבתי משך 5 שנים ולא יכולתי לעבוד.
<שי בן ציון ליפשיץ: אני אומר את זה כמעט עד בכי, כי אף מסגרת לא רצתה לקבל את הילדים האלה.
<שי בן ציון ליפשיץ: זה תעסוקה, זה יותר הכשרה לתעסוקה, המון תעסוקה.
<שי בן ציון ליפשיץ: פנינו לאוניברסיטה, פנינו לכל גורם אפשרי.
<שי בן ציון ליפשיץ: לפני כשלוש שנים פנינו למנכ"ל הגן הבוטני שיוסף פה, מר אורן בן יוסף.
<שי בן ציון ליפשיץ: הוא פתח בידיים פתוחות ובזרועות פתוחות את הגן הבוטני לאוכלוסיית הילדים האוטיסטיים.
<שי בן ציון ליפשיץ: כ-20 ילדים אוטיסטיים משולבים בתעסוקה בגן הבוטני.
<שי בן ציון ליפשיץ: הוא לא שם אותם באיזה צד, הוא שם אותם בחזית, בפרונט, הקדיש לזה מבנה, הקדיש לזה שטח תעסוקה ובמשך שלוש השנים האחרונות ילדים נוספים יכולים ונכנסים וגם בעתיד יעברו הכשרה לתעסוקה במקום.
<שי בן ציון ליפשיץ: גם כאלה שיעסקו במקומות אחרים, אולי למשל בגן הורדים.
<שי בן ציון ליפשיץ: אני חייב לומר שמיד כשזה התחיל, הפרויקט הזה, אורן ראה את הפוטנציאל של זה והוא בעצם הקים חממה חברתית, מה שאתה מדבר, שבה הוא שילב גם את אוכלוסיות אנוש ואוכלוסיות של גמלאים.
<שי בן ציון ליפשיץ: זה שלא לדבר על זה שאנחנו כגני ילדים, כמו שאתם עושים, גם הילדים הרגילים של העיר ירושלים וגם ערים אחרות, כל הזמן פעילים בגן הבוטני; וגם האוכלוסיות המיוחדות, מכל בתי הספר בעיר, כולל המגזר החרדי, באים על בסיס קבוע.
<שי בן ציון ליפשיץ: בתי ספר קשים מאד כמו דקלים וסולם וכן הלאה, מגיעים לגן הבוטני על בסיס קבוע פעם או פעמיים בשבוע.
<שי בן ציון ליפשיץ: הפועל היוצא של כל הדבר הזה, זה שבערך כ-20 עובדים של הגן הבוטני, כנראה בשכר, מחזיקים סביבתם כ-200-250 מתנדבים.
<שי בן ציון ליפשיץ: צריך להביא את הפרופורציה.
<שי בן ציון ליפשיץ: תומר שלי, שאף אחד לא רצה להעסיק אותו, בעצם מתחזק את שביל התגליות של הגן הבוטני, שבו מסיירים כל תושבי העיר וכך הוא משולב בקהילה.
<שי בן ציון ליפשיץ: אני יכולה לעשות את עבודתי ולהמשיך לטפל בילדים האוטיסטיים בגנים שאני מנהל וכו'.
<שי בן ציון ליפשיץ: לצערי הרב, בשלוש השנים האלה, שאני עובד מול אורן עם הילדים האוטיסטיים, כל שנה אני נקרא לאורן לישיבת חירום, הגן עומד להיסגר.
<שי בן ציון ליפשיץ: בשבילי זה טלטלה שאתם לא יכולים להבין.
<שי בן ציון ליפשיץ: זה לא עניין רק של צמחים, שאני חלילה לא רוצה להמעיט בערכם.
<שי בן ציון ליפשיץ: בשבילי זה חיים ומוות.
<שי בן ציון ליפשיץ: חברה שלא מטפלת באוכלוסיות החלשים, היא חברה לא אנושית.
<שי בן ציון ליפשיץ: מה שאני חושב בקטע הזה, שחייבים להבין שלא יתכן, אנחנו כל הזמן מטכסים עצה איך להביא עוד תרומה ועוד איזה זה, ואורן עומד כמו עני בפתח, בפתחם של שועי עולם, ותמיד ברגע האחרון מצילים את הגן הבוטני של ירושלים.
<שי בן ציון ליפשיץ: עכשיו, צריך להבין על מה מדובר.
<שי בן ציון ליפשיץ: מדובר על ריאה ירוקה שהייתה כמו קצת הענק בגנו, שכל ילד מאיתנו למד.
<שי בן ציון ליפשיץ: ושמנכ"ל הגן הבוטני, חוץ מערכי הטבע והמדע וכו', פתח אותה לאוכלוסיית ירושלים, מהילדים הרגילים דרך האוכלוסיות שבאים שם זוגות שעושים דייטים בכדי להתחתן ועובר דרך אוכלוסיות מיוחדות וכאלה שרק עוברים בגן לצורך הכשרה וכאלה שעובדים בגן ומתנדבים בו.
<שי בן ציון ליפשיץ: ולא יתכן שהדבר הזה יעמוד חדשות לבקרים בסכנת סגירה.
<שי בן ציון ליפשיץ: בשבילנו לא מדובר באיזה 2 מיליון שקלים, והסכומים שאני שומע פה הם מצחיקים.
<שי בן ציון ליפשיץ: סליחה שאני אומר את זה, אנחנו יודעים על מה מדובר, כמי שמקדמים גם את חוק הילדים האוטיסטיים, שזה 60 מיליון שקלים.
<שי בן ציון ליפשיץ: אז מדובר בכסף קטן וזה אפילו מעליב, העניין הזה, של 100,000 שקלים ויחזירו את זה ל-2 מיליון מ-4 מיליון שקלים.
<שי בן ציון ליפשיץ: לפי טעמי, צריך לעמוד לפחות סביב ה-10 מיליון שקלים.
<שי בן ציון ליפשיץ: הגן לא צריך כל הזמן לעבוד על תרומות.
<שי בן ציון ליפשיץ: והשורה התחתונה שאני קורא - - -
אורי מקלב: לכל הגנים הבוטניים, שלא תהיה לך טעות.
<שי בן ציון ליפשיץ: כן, אז זו הפרופורציה כאן.
<שי בן ציון ליפשיץ: תשמע, הבריכה של הגן הבוטני, שכולם מכירים אותה, זה דבר שרק לתחזק אותה עולה יותר מכל התקציב שנותנים לשנה.
<שי בן ציון ליפשיץ: זה לא מתקבל על הדעת.
<שי בן ציון ליפשיץ: בשורה התחתונה, אני קורא לך הרב מקלב, ועם כל הכבוד, אני גם שמח על הדואט הזה, דווקא משני הצדדים, של דב חנין, ואני רוצה להביא את זה לידיעתו.
אורי מקלב: כולנו ביחד.
<שי בן ציון ליפשיץ: אני יודע את הנושא החברתי ולכן אני גם פונה אליכם.
<שי בן ציון ליפשיץ: אם יהיה צורך אנחנו ניפגש גם עם אורי, השני, ואנחנו נסביר לו את החשיבות של העניין גם מבחינה חברתית.
<שי בן ציון ליפשיץ: אתם צריכים להבין שאתם אתם מפילים את הגנים, אתם בעצם מפילים פרויקטים רבים ואוכלוסיות שלמות יימצאו ללא מענה.
<שי בן ציון ליפשיץ: השורה התחתונה, לא מדברים על זה, אבל אני רוצה לומר, הרב, במשך 2,000 שנה חלמנו לחזור לפה.
<שי בן ציון ליפשיץ: לא מתקבל על הדעת שאבותינו נפטרו פה מטיפוס ומלריה, בשביל לייבש ביצות ולנטוע עצים, ואנחנו נלך ונחריב את הדבר הזה.
<שי בן ציון ליפשיץ: וזה יחד עם הפן החברתי והקהילתי והאנושי.
אורי מקלב: תודה, תודה על הדברים המרגשים.
אורי מקלב: הנה עוד פן אחד שלא חשבתי שזה קיים.
אורי מקלב: באמת עידוד לאורן על הפרויקט הזה, שהוא פרויקט אדיר, מה שאתם עושים.
אורי מקלב: בשביל זה לבד היה כדאי הקיום, קל וחומר שזה רק עוד חלק מתוך הפעילות ואני לא חושב שמודעים לעשייה הגדולה הזאת.
אורי מקלב: כפי שאמרתי, לפעמים בדרך עקיפה מגיעים הדברים המיוחדים שנעשים והפרויקטים המיוחדים.
אורי מקלב: יש לי רשימה אנשים שמבקשים את רשות הדיבור, אז אני אהיה חייב לבקש מכולם קצת לתמצת, כדי שאני אוכל לתת לכולם.
אורי מקלב: ד"ר מרגריטה וולצ'אק, רשות הטבע והגנים, בבקשה.
אורי מקלב: לאחר מכן ניתן את רשות הדיבור לד"ר שמואל חן.
<מרגרטה וולצ'אק: שלום.
<מרגרטה וולצ'אק: אני מייצגת פה גם את עצמי אבל גם את רשות הטבע והגנים.
<מרגרטה וולצ'אק: אני בתפקיד אקולוגית צמחים שם.
<מרגרטה וולצ'אק: אני התחלתי את הקריירה שלי בארץ בגן בוטני בתל אבי, בגלל זה יש לי גם קשר רגשי, ואחר כך במסגרת התפקיד שלי אני בקשר הדוק, אפשר להגיד, עם רוב הגנים הבוטניים בארץ במידה זו או אחרת.
<מרגרטה וולצ'אק: גנים בוטניים הם מרכיב מאד חשוב במשימה של שמירת טבע, שמירה על צמחים, בעיקר צמחים בסכנת הכחדה וגם הפצה בציבור של ידע על צמחים וגם את המסר של חשיבות השימור.
<מרגרטה וולצ'אק: אני לא יודעת אם אתם מודעים, אבל יש בארץ מחסור באנשים בעלי ידע בתחום בוטני.
<מרגרטה וולצ'אק: זאת אומרת אנשים שמסוגלים לזהות צמחים, שיודעים על האקולוגיה שלהם, על הדרישות שלהם.
<מרגרטה וולצ'אק: עוד יותר אנשים שיודעים איך בכלל לרבות אותם, איך לגדל אותם ודווקא הגנים הבוטניים הם המוקד שמרכז אנשים שיש להם ידע עצום וניסיון עצום שאין כמוהו, וזה איזה שהוא מוקד שאפילו אצל אנשי אקדמיה במחלקות אחרות, שעוסקים הרבה פעמים בידע בסיסי, במדע בסיסי, חסר את האלמנט של אנשים שיודעים גם את הפרקטיקה, ואותם אנחנו מוצאים בגנים הבוטניים.
<מרגרטה וולצ'אק: רשות הטבע והגנים משתמשת הרבה בשירותים של גנים בוטניים, גם בגידול צמחים, הכנת צמחים לכל מיני פרויקטים של השבות לטבע של מינים נדירים, גם בהכשרות של עובדים שלנו.
<מרגרטה וולצ'אק: אנחנו מקיימים קורסים לפקחים, השתלמויות לפקחים, ובזכות הגנים הבוטניים גם רמת הידע של אנשי השטח שלנו גדלה.
<מרגרטה וולצ'אק: גם עושים מחקרים משותפים, יש הרבה מחקרים בתחום של סיסטמאטיקה, טקסונומיה, שמתקיימים דווקא בגנים הבוטניים, ואני לא רואה מסגרת אחרת שהם יכולים להתקיים בה היום.
<מרגרטה וולצ'אק: תודה.
אורי מקלב: יפה מאד על הדברים.
אורי מקלב: אנחנו מתחדשים כל הזמן בעוד דברים ובעוד ידע ואלה הן באמת פעולות חשובות מאד, גם הצורה שהעלית את הדברים, התבטאת מצוין.
אורי מקלב: אני לא יודע כמה זמן את בארץ, אבל התבטאת מצוין.
אורי מקלב: אמרת שהתחלת בגן הבוטני והתבטאת מצוין.
אורי מקלב: ד"ר שמואל חן.
אורי מקלב: גם לנו יש משהו בכנסת, מגמה ירוקה, שאולי אפשר יהיה להתחבר לדברים האלה.
אורי מקלב: ביקשנו את ד"ר שמואל חן שגם ביקש להופיע פה.
<שמואל חן: אדוני יושב הראש, אנחנו למדנו בפרקי אבות שכל מי שלומד משהו מחברו, משנה אחת, פרק אחד ואפילו אות אחת, אנחנו חייבים בכבודו, ולכן אני חייב בכבודך לא רק כחבר כנסת, אלא גם כמורי ורבי שבשנים האחרונות, בוועדות, בשיחות מסדרון, למדתי ממך הרבה מאד תורה ודרך ארץ.
<שמואל חן: ולמה אני מקדים את ההקדמה הזאת, כי אני רוצה לדבר על ההשפעה ארוכת הטווח של הגנים הבוטניים.
<שמואל חן: ולא רק אתה מורה ורבי.
<שמואל חן: יושב כאן פרופסור עמרם אשל, שהיה מנהל הגנים הבוטניים באוניברסיטת תל אביב, מורי ורבי המובהק לאקולוגיה ולסביבה.
<שמואל חן: אם יש מישהו שהצליח באמת להטמיע בי גם את האהבה לתחום האקולוגיה ולסביבה ואת ההבנות העמוקות, אז אני חושב שלעמרם יש חלק ניכר.
<שמואל חן: אבל גם לנו היה מורה משותף, שהיה מנהל הגנים הבוטניים, פרופסור יואב וייזר, זכרונו לברכה.
<שמואל חן: מה שאני רוצה לומר הוא, שההתהלכות של התלמידים בתוך הגנים הבוטניים והלימוד האישי מהמורים האלה, הוא זה שמטמיע בנו את היכולת ואת ההבנה לקחת את עקרונות האקולוגיה ולתקן עולם.
<שמואל חן: ופרויקט כנסת ירוקה, 50% ממנו שייך לעמרם אשל, מכיוון שאלה אנשים שמטמיעים את ההבנות הארוכות בקרב כל האנשים שבסופו של דבר פעילים בסביבה.
<שמואל חן: אבל יש כאן עוד אנשים שהם מורי ורבותי.
<שמואל חן: ד"ר דב חנין גם הוא מורי ורבי בנושאי אקולוגיה.
<שמואל חן: פרופסור אלון טל, גם הוא מורי ורבי, וככה, כל האנשים היקרים שנמצאים כאן וקשורים לנושא הגנים הבוטניים, בסופו של דבר פועלים לתיקון עולם.
<שמואל חן: אני צריך גם להזכיר את חברי הטוב, ד"ר יובל ספיר, שהיום מנהל את הגנים הבוטניים באוניברסיטת תל אביב.
<שמואל חן: כבר הדור שלנו, שחבר יחד עם חברת הכנסת יעל כהן-פארן ויחד עם פרופסור אלון טל להקמת התנועה הירוקה, מתוך מטרה לתקן עולם.
<שמואל חן: אמנם תנועה פוליטית, אבל מטרתה לבוא ולתקן עולם.
<שמואל חן: וכאן, מה שבסופו של דבר אני רוצה לומר, ההשפעה של הגנים הבוטניים היא בהחלט בכל הדברים החשובים שנאמרו כאן.
<שמואל חן: במדע, במקום, בחינוך, אבל בסופו של דבר יש כאן השפעת רוחב שיוצאת החוצה ומשפיעה על כלל העולם.
<שמואל חן: וכשאני אומר כלל העולם, זה לא רק כנסת ירוקה, כי הרי כנסת ירוקה כבר ביקרה בעשרה פרלמנטים בעולם, באפריקה, באמריקה הלטינית, והיא מעבירה את עקרונות הקיימות הלאה.
<שמואל חן: אז בסופו של דבר המקומות האלה, הגנים בוטניים, שלא מבינים את עומק המשמעות שלהם, של יצירת סדרה של מורים ותלמידים שפועלים בסופו של דבר לתיקון העולם.
<שמואל חן: כאן בסופו של דבר החזקה של הגנים הבוטניים, ואני חושב שהמכתב של נעמה, שהיא גם פעילה סביבתית, בסופו של דבר, מחזק ומוכיח את מה שאני אומר.
<שמואל חן: אני רק רוצה לסיים בשני דברים.
<שמואל חן: דובר כאן על המשמעות החברתית של הגנים שלא מעורב חברתית, כבר שהייתי סטודנט לתואר ראשון, פרופסור עמרם אשל פיתח תכנית למעורבות חברתית, ותלמידים מלוד ומרמלה הינו מגיעים והיינו מלמדים אותם דברים שהפריפריה החברתית לא הייתה מגיעה אליהם, אלמלא הגנים הבוטניים.
<שמואל חן: אז זו נקודה מאד חשובה.
<שמואל חן: ולסיכום אני רוצה לומר, אני חושב שבאמת, מעבר לכל ההצעות שעלו כאן, אני מתחבר ומחזק את ההצעה להסתכלות רב ממדית על הגנים.
<שמואל חן: אני חושב שבגנים צריכים להיות מעורבים משרד המידע, משרד התיירות.
<שמואל חן: אני חושב שצריך להפוך את הגנים הבוטניים לפרויקט תיירותי, שמעודדים את התושבים להגיע.
<שמואל חן: בכל העולם אנשים נוסעים ללונדון, הולכים לקיו גרדנס.
<שמואל חן: זאת פנינה.
<שמואל חן: אתה לא יכול לנסוע ללונדון בלי להיכנס לקיו גרדנס.
<שמואל חן: זה היחס שצריך להיות לכל אחד מהגנים הבוטניים.
<שמואל חן: אז משרד המדע, משרד התיירות, משרד החינוך וכמובן משרד איכות הסביבה ומשרד החקלאות.
<שמואל חן: כל המשרדים האלה צריכים להיות מעורבים ובוודאי להגדיל את התקציב הרבה מעבר ל-4.5 מליון שקלים שהיו התקציב הבסיסי.
<שמואל חן: אני מודה לך מאד, אדוני.
אורי מקלב: תודה, תודה, שמואל על הדברים.
אורי מקלב: את זה לא ידעתי, את העבר שלך ואת המקצועיות שלך באקולוגיה.
אורי מקלב: זה התחיל מעניינים בוטניים, כפי שאמרת.
אורי מקלב: זה לא רק מקום לימוד, זה בית יוצר, זה בית גידול הדברים האלה.
אורי מקלב: זה לאנשים.
אורי מקלב: זה להכניס להם בתוך ה-DNA, בתוך הטבע.
אורי מקלב: אלדד שלם, סגן ראש המועצה המקומית עמק חפר, בבקשה.
<קריאה: סליחה, אפשר לשאול שאלה?
<קריאה: נציגים של משרד החקלאות ומשרדים אחרים נוכחים כאן והם מקשיבים ויביעו את העמדה שלהם?
אורי מקלב: כן, כן, הם נמצאים פה.
אורי מקלב: אני אבקש קודם כל שאחרים יתבטאו, כדי שהם יוכלו להשיב על הדברים.
<קריאה: אוקיי, תודה.
אורי מקלב: נמצאים כאן ממשרד החקלאות.
<אלדד שלם: צהריים טובים.
<אלדד שלם: אלדד שלם, סגן ראש המועצה האזורית עמק חפר.
<אלדד שלם: בשנה האחרונה היה מי שטבע בציבוריות הישראלית את המונח החיים עצמם.
<אלדד שלם: הגן הבוטני, חוות הנוי בעמק חפר, הוקמה בשנת 1949 ובעצם כבר תוכננה קודם לכן, בשנים שהחיים בישראל היו בסימן שאלה גדול מאד.
<אלדד שלם: גם החיים הלאומיים וגם החיים של פרטים רבים בתוכה, הרבה יותר מאשר עכשיו, וגם בעת ההיא, היה מי שהרחיק לראות ואמר שכדי שהחיים יתקיימו בטווח הארוך ובאיכות הנדרשת, צריך להשקיע במחקר ובלמידה איך יוצרים את הממשק הנכון בין הטבע ובין האדם.
<אלדד שלם: בין הטבע שכאן ובין הטבע שמחוץ, בחו"ל, ולייצר את סביבת החיים הנכונה לאדם שחי בארץ הזאת.
<אלדד שלם: לצערי היום, כמו שאמרתי, שהמציאות הרבה יותר יציבה ובטוחה, דווקא היום נמצא מי שמעדיף דברים אחרים לגמרי ומאבד את הראייה ארוכת הטווח של פיתוח חיים במובן הרחב.
<אלדד שלם: גם הפיתוח של חיים אקולוגיים שהוזכרו קודם, וגם הפיתוח של אנשים, כאנשים חיים שחיים בסביבה.
<אלדד שלם: גם בהיבט החינוכי וגם בהיבט של חוויית החיים השוטפת.
<אלדד שלם: בתוך איזה עולם הם חיים, איזה צמחים הם רואים, איזה אוויר הם נושמים וכן הלאה.
<אלדד שלם: בכל הדברים האלה, הגנים הבוטניים הם ערוץ העשייה הכמעט בלעדי לייצר את אותה סביבה ראויה.
<אלדד שלם: אני חושבת שהכנסת, וועדת המדע, אשר אמונה על כך שצריך ליישם את החשיבה ארוכת הטווח, את אותה יצירה של סביבת החיים עצמם, אבל בממד הרחב, האמיתי, ולא הצר והמיידי ולפעמים הפוליטי של העניין הזה, היא צריכה לייצר את הכלים של העשייה.
<אלדד שלם: גם מהמדע הטהור, אבל גם מהמדע השימושי הזה, שנוגע כאן ועכשיו לחיים של אנשים ובממשק שלהם עם הטבע.
<אלדד שלם: אז אני חושב שהרעיון שהעלה קודם הד"ר חן, של רתימת כוחות נוספים, גם של משרד החקלאות, שהוא הבית הטבעי, כי הוא עוסק בעצים, בחקלאות, בצמחים, וזה כמעט אותו עולם, אבל יש כאן עולמות רבים ומגוונים.
<אלדד שלם: ההצעה שעלתה פה לשלב גם את משרד המדע וגם את משרד התיירות ואת משרד החינוך ואת משרד הגנת הסביבה, כמי שמאגמים משאבים כדי שהסביבה הזאת, שדואגת לחיים במובן הרחב של המילה, תמשיך ותתקיים בהיבט של הגנים הבוטניים, במקומות כמו הגן הבוטני שלנו, חוות הנוי בעמק חפר, וכל הגנים האחרים שכולם חשובים וכל אחד תורם את תרומתו, אפילו שיש היסטוריה ארוכה יותר אצל האחרים, אבל אצל כולם יש מציאות ואופי חשובים שימשיכו להתקיים.
<אלדד שלם: תודה רבה.
אורי מקלב: אתה מגיע בכובע של המועצה, או שאתה גם קשור לגן?
אורי מקלב: זה סתם בשביל הידע.
<אלדד שלם: המועצה האזורית לקחה לאחריותה את הגן הבוטני, חוות הנוי.
<אלדד שלם: אני עומד בראש צוות ההיגוי של הגן הזה, דרך המועצה.
אורי מקלב: חשוב מאד.
אורי מקלב: ד"ר מוקי גרוס, מנהלת הגן הבוטני באורנים ורציתי להביא את הקול של הפריפריה.
אורי מקלב: כי אפשר לחשוב שירושלים זכתה לשמחתנו בשלושה גנים בוטניים, ולפריפריה יש באזור הצפון את 40 הדונם של הגן הבוטני במכללת אורנים.
אורי מקלב: ה-40 דונם האלה זוכים לתמיכה אך ורק של משרד החקלאות.
אורי מקלב: זאת אומרת אין לנו לא תקציבים נוספים שמגיעים, אלא אך ורק התמיכה הזו וכמובן היתר זה המכללה עצמה, שמממנת את ההחזקה.
אורי מקלב: אז כמובן שאי אפשר לעשות יותר מדי בתקציב המועט.
אורי מקלב: אנחנו מקבלים מעט מאד מהתקציב הזה, אבל בכל זאת, זה סם חיים.
אורי מקלב: אני רק רוצה להמחיש לכם מה יקרה אם אין את התקציב הזה.
אורי מקלב: אז בשתי דוגמאות פשוטות, אחת, אנחנו התחלנו פרויקט של שימור מינים של אזור האפנדיקס של נחל קישון, אזור שנתון בהחלט לסכנה של אזור הנמל, כשטח שקשור לנמל חיפה.
אורי מקלב: ואנחנו הולכים לשמר את המינים הייחודיים של המקום הזה, והגן יהיה גרעין הרבייה של אותם צמחים, שאחר כך, אם ירצו להשתמש בהם לשיקום של אזורים בנחל קישון, נחל קדומים, אז יהיה מאיפה.
אורי מקלב: זה דבר אחד, ההיבט לגבי הצמחים.
אורי מקלב: דבר שני, זה לגבי העניין החינוכי והחברתי שאתה העלית.
אורי מקלב: מאד ריגש אותי מה שאמרת.
אורי מקלב: אנחנו התחלנו השנה, הקמנו לראשונה קורס בגינון טיפולי, כשהתכנית היא באמת להביא אוכלוסיות.
אורי מקלב: וגם כן, רצינו להקים פרויקט של אוטיסטים, מקום שיאפשר עבודה של אוטיסטים ואחר כך מכאן להקים קבוצות עבודה, לעבוד במקומות.
אורי מקלב: הפרויקט הזה ירד מהפרק בגלל הקיצוץ.
אורי מקלב: חייבים להבין.
אורי מקלב: אני היום, אחרי הישיבה, חוזרת לאורנים, צריכה לנהל גן בוטני.
אורי מקלב: חברה, אי אפשר לנהל גן בוטני שכל שנה אתה לא יודע אם יש תקציב או אין תקציב.
אורי מקלב: כמה יש?
אורי מקלב: אי אפשר לנהל ככה.
אורי מקלב: אתה אוסף צמחים, אתה מביא, מישהו צריך לטפל בהם.
אורי מקלב: זה הכל עולה כסף.
<מיכל גרוס: אי אפשר.
<מיכל גרוס: פשוט אי אפשר.
אורי מקלב: נתן איתן, מנכ"ל נאות קדומים.
<נתן איתן: אדוני יושב הראש, הדיון הזה מייאש אותי.
<נתן איתן: מייאש אותי דווקא בגלל האופטימיות שצומחת.
<נתן איתן: זה כאילו דיון במשפחה.
<נתן איתן: אין פה נציגי אוצר, אין פה נציגי חקלאות.
<נתן איתן: אביגיל היא משלנו, ואני מקווה שאני לא מקלקל לה במשרד, אבל היא לא נציגת החקלאות שאיתה הייתי רוצה להתעמת.
אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך.
אורי מקלב: הדיון בוועדה לא נגמר פה.
אורי מקלב: אחרי שהוועדה יושבת, יש תהליך.
אורי מקלב: אנחנו פונים למשרדים ויש מסקנות.
<נתן איתן: אני יודע, אדוני יושב הראש, ויש לי בקשה מיוחדת אגב.
אורי מקלב: יש צוות שפונה.
<נתן איתן: אני מקבל ואני יודע גם את היכולות שלך באופן אישי.
אורי מקלב: אנחנו לא מבטיחים, אבל אנחנו מנסים.
<נתן איתן: אני מסכים, ואני אומרת למנהל הגן הבוטני באורנים, אני מחר בבוקר הולך לסגור את פרדס חזל.
<נתן איתן: פרדס שהקמתי עם עמותת להבים, עם אנשים נאמנים, שמנסים לשחזר את הפירות של פעם והשקענו בזה.
<נתן איתן: אני לא אשקה אותו.
<נתן איתן: אין לי פועלים.
<נתן איתן: הוא יתייבש, הוא ייסגר.
<נתן איתן: עמל של שנים של מחקר הולך לטמיון.
<נתן איתן: ואני לא הייתי רוצה שבסיום הישיבה הזאת אנחנו נצא שמחים, כי באמת קיבלנו פה מחמאות וכו'.
<נתן איתן: נער הייתי וגם זקנתי.
<נתן איתן: אין חוק שהאוצר מסכים לסמן איתו תקציב.
<נתן איתן: מבחינת האוצר, או מבחינת משרד החקלאות, שקל לחוק הגנים הבוטניים עומד ברוח החוק.
<נתן איתן: האוצר יתנגד לסמן, כמו שהוא מתנגד לכל החוקים.
<נתן איתן: ואני חושב שלא צריך להסתפק, אדוני יושב הראש, בהצהרה דקלרטיבית של הוועדה, שהיא חשו בה כשלעצמה, והייתי מבקש ממך באופן אישי להפעיל את המנגנונים הלא פורמאליים של הכנסת, קרי, אני חושב שמיצינו עם שר החקלאות, והוא ידידי, והוא עוזר לי.
<נתן איתן: הוא עשה את זה, הוא יודע מה הוא עשה.
<נתן איתן: הוא לא יודע אם הוא רוצה שנפעיל לחץ על האוצר וכו'.
<נתן איתן: הייתי מבקש ממך, אני גם לא מאמין במטצ'ינג מול משרדים.
<נתן איתן: משרדים לא יתנדבו לתת כסף לדברים שלא שייכים אליהם.
<נתן איתן: זה סיפור מורכב וקשה.
<נתן איתן: רק לעשות את הדבר שהוא עובד פה באופן לא פורמאלי.
<נתן איתן: זה ללכת לידידים בוועדת הכספים וללכת למשרד האוצר ולעשות לינקג' לא נעים בין הכסף שיינתן לדבר הזה והכסף הזה יסומן במשרד החקלאות כתמיכה, שאף אחד לא יוכל לגעת בו.
<נתן איתן: רק ככה, לצערי הרב, משרד האוצר ומשרד החקלאות יבינו ויושב ראש ועדת הכספים יגיד אני לא מאשר לכם בקשה אלא אם תעשו כך וכך.
<נתן איתן: ככה זה עובד.
<נתן איתן: לחץ בקשתי האישית אליך - - -
אורי מקלב: יש רק בעיה אחת שיושב ראש ועדת הכספים, שהיה יושב ראש ועדת המדע הקודם, הוא זה שהמליץ לי ואמר לי תשמע, אתה תמשיך.
אורי מקלב: התנאי היה שהוא יהיה ממשיך הקשר.
אורי מקלב: זה התנאי קודם ואנחנו באמת מתכוונים לעשות את זה.
אורי מקלב: אתה מדבר ככה בפרקטיקה ואני מבין שיש לך ניסיון בהנעת מהלכים ותהליכים.
אורי מקלב: צריך מצע.
אורי מקלב: צריך רקע.
אורי מקלב: צריך תפאורה.
אורי מקלב: כשאתה רוצה להעלות נושא כואב - - -
<נתן איתן: החשיבות קיימת.
אורי מקלב: אני לא חושב שהקיצוץ באופן אמיתי, שהוא היה כל כך דרמטי וכפי שאומרים שזה חלק מקיום של דברים, זה לא עוד אקסטרות, זה לא עוד רק פיתוח של דברים.
אורי מקלב: דברים שהולכים לטמיון, זה לא מספיק הוצף.
אורי מקלב: הבעיה לא הוצפה.
אורי מקלב: לקיצוץ הזה לא היה קול קורא חזק.
אורי מקלב: זה היה בתוך עצמו.
אורי מקלב: כל אחד ידע את הכאב והסטודנטית הייתה הראשונה שפנתה אלי.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים, חלק מהמטרה שאנחנו הקמנו את הישיבה זה כדי להציף, לתת לאיזה הד גם תקשורתי, גם להציף את הבעיה מלמעלה, שכאשר אתה בא ופועל בעניין הזה, אתה צריך שתהיה מודעות לעניין.
אורי מקלב: ואני אומר שהדברים שלך הם דברים נכונים.
<נתן איתן: אני רק לחדד את החשיבות שאנחנו מטילים על מנת לא לוותר ולהמשיך הלאה.
<נתן איתן: תודה.
אורי מקלב: הצענו גם נציג של משרד האוצר.
אורי מקלב: אולי בשלב הזה אני אבקש מעלי בינג, הוא נמצא פה?
אורי מקלב: הוא כבר הלך?
אורי מקלב: תחפשו אותו אולי מתחת.
אורי מקלב: הוא הלך עם הכסף ביחד?
אורי מקלב: תיכף נראה.
אורי מקלב: חיים, אולי נקצר קצת את הדברים עם מה שלא צריך לחזור.
אורי מקלב: הדוברים הבאים ידברו בקצרה.
אורי מקלב: יובל ספיר, מנהל הגן הבוטני באוניברסיטת תל אביב, בבקשה.
<יובל ספיר: שלום.
<יובל ספיר: קודם כל דיברו פה על מורים ותלמידים, אז אני יש לי מורים כאן, רונן קדמון היה אחד המורים המיתולוגיים שלי.
<יובל ספיר: אני למדתי פה בגבעת רם מעבר לוואדי 10 שנים וירדתי לשפלה, ואני חושב שהדבר שהכי שימח אותי פה היום, סליחה שאני נכנס לזה ועוזב רגע את הגנים הבוטנים, זה גיל, שהיא הייתה סטודנטית שלי והניעה את כל המהלך הזה ואני אומר ממש כל הכבוד לה.
<יובל ספיר: אני באוניברסיטת תל אביב בשני כובעים.
<יובל ספיר: אני גם מנהל את הגן הבוטני ואני גם איש סגל במחלקה, מה שפעם נקראה המחלקה לבוטניקה.
<יובל ספיר: מכיוון שאני מגיע מהאוניברסיטה ומכיוון שזאת ועדת המדע, אני רוצה לדבר רגע על מדע.
<יובל ספיר: המחלקה שאני שייך אליה, שאני חבר סגל בה, נקראת בשמה הרשמי, המלא – המחלקה לביולוגיה מולקולארית ואקולוגיה של צמחים.
<יובל ספיר: וזה שם שהוא מאד טריקי ומאד לא ברור לאנשים שלא מכירים צמחים ושלא מכירים אקולוגיה ושלא מכירים ביולוגיה מולקולארית, אבל יש פה משהו שהוא מאד מעניין, כי זה שני דברים שלכאורה לא מתחברים – אקולוגיה וביולוגיה מולקולארית, ודווקא גן בוטני, ופה אני רוצה לדבר על הנקודה המדעית והמחקרית של גנים בוטנים, דווקא בגנים בוטנים זה בדיוק הנקודה שבה זה מתממש.
<יובל ספיר: כי בגנים בוטנים זה המקום אולי הכי טוב לעשות מחקרים בוטנים שמשלבים את כל הטווח שיש בצמחים, החל מה-DNA וכלה באקו-סיסטמות, במערכות אקולוגיות מורכבות.
<יובל ספיר: אני אתן רק דוגמא לכמה מחקרים.
<יובל ספיר: אצלנו זה גן שהוא חלק מיחידה אקדמית לכל דבר.
<יובל ספיר: יש אצלנו מחקרים, יש אצלנו סטודנטים, יש אצלנו מעבדה לביולוגיה מולקולארית, מעבדה לגנטיקה של צמחים.
<יובל ספיר: אני אתן כמה דוגמאות קטנות לדברים שעושים אצלנו בגן הבוטני ושמענו מה קורה בגן הבוטני בגבעת רם.
<יובל ספיר: איזה מחקרים פורצי דרך ואני משוויץ בהם כי חלקם לא שלי, רובם לא שלי, אבל אלה מחקרים באמת פורצי דרך וחשובים מאד.
<יובל ספיר: למשל, אני מניח ששמעתם בתקשורת לפני כמה חודשים על פריצת הדרך המשמעותית מאד לתזונה של האדם, שפוענח הרצף הגאנומי של אם החיטה.
<יובל ספיר: אותה אם החיטה שאהרון אהרונסון מצא.
<יובל ספיר: זה קרה אצלנו במחלקה, אצלנו בצמחים שגדלו בגן הבוטני של אוניברסיטת תל אביב.