GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יובל ספיר: חוקר מהמחלקה שלי, שפתח את הדרך הזאת ואנחנו לא יודעים לאן זה יגיע, אבל זה ברור שזה רק הבסיס להשבחה של חיטה.
<יובל ספיר: טיפול במחלות במשהו שמאכיל שליש מאוכלוסיית העולם.
<יובל ספיר: יש אצלנו מחקרים על השפעות של שינויי אקלים.
<יובל ספיר: עכשיו את ועידת האקלים בפריז.
<יובל ספיר: מדברים כולם על שינויי אקלים, אבל מה קורה ומה עושים עם זה?
<יובל ספיר: אז אצלנו עושים עם זה.
<יובל ספיר: אצלנו חוקרים מה קורה לצמחים כשהם נחשפים לשינויי אקלים, אם זה צמחי בר, אם זה צמחים שהם צמחי חקלאות או צמחי תועלת, מה יכול לקרות להם ואיך להתגבר על זה בכל מיני אמצעים, החל מאמצעים אגרו-טכניים וכלה באמצעים של הנדסה גנטית.
<יובל ספיר: אנחנו עובדים הרבה, אצלנו בגן יש מספר מחקרים שקשורים לביולוגיה וגנטיקה של צמחים בסכנת הכחדה.
<יובל ספיר: גיל הייתה שותפה למחקר מאד מעמיק על אירוס הארגמן, שזה צמח שעוד רקע נכחד מהעולם, והיום אנחנו יודעים הרבה מאד בזכות המחקר הזה, שהתנהל בגן הבוטני.
<יובל ספיר: אני יכול לתת איזה שהוא טיזר, שראיתי שאמרו פעם בחדשות – אנחנו היום יודעים לדבר ולהקשיב לצמחים, זה דבר חדש.
<יובל ספיר: אצלנו בגן הבוטני פענחו את זה שצמחים יודעים לדבר וצמחים גם שומעים קולות.
<יובל ספיר: לא, לא להשמיע להם מוצרט, זה לא יעזור, אבל אני לא יכול לדבר על זה כרגע.
<יובל ספיר: כל הדבר הזה בגן בוטני, הנפח של זה הוא הרבה יותר רחב מאשר המחקר הספציפי, כי אנחנו עובדים עם סטודנטים.
<יובל ספיר: מי שעושה את המחקר בסופו של דבר זה לא הפרופסור, אלא סטודנטים שעובדים קשה יום ולילה ועוד יום ועוד לילה והם עושים את המחקר.
<יובל ספיר: עכשיו, הסטודנטים האלה הם גם אלה שהם המתווך בין המדע לבין הקהילה, לבין הציבור.
<יובל ספיר: גיל סיפרה שהיא הדריכה בגן הבוטני.
<יובל ספיר: ההדרכות אצלנו כולן על ידי סטודנטים למחקר, שבאופן בלתי אמצעי מעבירים את המדע לתלמידים מגן ועד בתי אבות.
<יובל ספיר: אני חושב שזה בצורה הכי בלתי אמצעית שאפשר.
אורי מקלב: אני רוצה לקטוע אותך כאן.
אורי מקלב: באמת, חלק מהדיון שלנו פה בדברים אחרים, אנחנו יודעים שיש צורך לחשוף ולגרות את הנוער ואפילו מגיל קטן מאד, מהגיל הרך, כדי שיכירו וכשמגיע הזמן ללימודים שלהם, שיבחרו במקצועות האלה, שיש היום חסר בדברים האלה בקרב הנוער ואנחנו חושבים ביחד על פרויקטים משותפים עם משרד החינוך, עם חברות כלכליות שרוצות לתרום באופן ציבורי, כמו אינטל ועוד.
אורי מקלב: וזה כדי לחשוף את הנוער לדברים, וכמו שאתה אומר למחקר, לפיתוח.
<מיכל גרוס: נוער שוחר מדע ומחוננים עובדים המון בגנים בוטנים.
אורי מקלב: בסוף, כשהם מגיעים לתיכון, הם לא דווקא לומדים את זה, ולומדים מתמטיקה או פיזיקה והולכים על הדברים האחרים ואנחנו רוצים באמת להתפתח במה שחסר לנו.
<יובל ספיר: אצלנו לפחות בגן הבוטני, אנחנו מסתכלים על העניין החינוכי הזה גם בחינוך למדע באופן כללי.
<יובל ספיר: גם אם למישהו אחר זה לא ילך למתמטיקה או לפיזיקה או לבוטניקה, אלא הוא ילך ללמוד ספרות או ללמוד בישיבה או אפילו לא ללמוד, גם זה בסדר.
<יובל ספיר: אנחנו רוצים לתת את הבסיס הערכי של החשיבה המדעית.
אורי מקלב: יש לזה הרבה ערכים מוספים, אין ספק.
אורי מקלב: אנחנו ניתן את זכות הדיבור ליעקב היכל, מאגודת ידידי הגן הבוטני בירושלים.
<יעקב היכל: אני רוצה לגעת בשתי נקודות.
אורי מקלב: תתקרב למיקרופון, כך זה נקלט טוב במיקרופון.
אורי מקלב: הדיור גם משודר באינטרנט, אפשר לצפות בנו דרך האינטרנט ויש צופים.
אורי מקלב: אנחנו מקבלים גם תמיד משובים בעניין הזה, אז שאתה ליד המיקרופון שומעים וזה טוב.
<יעקב היכל: אני רוצה לדבר על כמה נקודות שוליות, קטנות, שבדרך כלל לא מדברים עליהן.
<יעקב היכל: הדבר הראשון, הכל תלוי בכסף.
<יעקב היכל: אז העבודה, הפעילויות שנעשות בגן הבוטני דרך האוכלוסיות המיוחדות, חוסכות המון כסף של אשפוזים וטיפולים באנשים חולים.
<יעקב היכל: זה מדובר על נכי צה"ל שהם פגועי נפש, שכתוצאה מזה הם לא זקוקים לטיפולים.
<יעקב היכל: מדובר באוטיסטים וגם במבוגרים פנסיונרים זקנים, שבמקום לשבת לבד בבית, באים ועובדים שם.
<יעקב היכל: כשהוא יושב בודד, כולנו משלמים בשבילם הרבה כסף.
<יעקב היכל: אז זו נקודה אחת.
<יעקב היכל: הפגיעה השנייה השולית היא, ישנם גורמים של תורמים פרטיים, תורמים כסף לגנים בוטנים או לכל מיני פעילויות.
<יעקב היכל: אם הם יראו שזה נסגר, הם יפסיקו לתרום לא רק לגנים הבוטנים.
<יעקב היכל: יגידו, כמו שאומרות היום חברות הגז, אף אחד לא יבוא.
<יעקב היכל: גם תורמים לא יבואו וחבל.
אורי מקלב: זה מה שאמרתי, זה גם פוגע בדימוי של הגנים האלה וגם בצד - - -
<יעקב היכל: זה פוגע בהכל.
<יובל ספיר: אתה יודע שתמיד התורמים רוצים מצ'טינג של הממשלה.
אורי מקלב: וודאי, וודאי.
אורי מקלב: אם לך זה לא חשוב, אז אני צריך?
<יעקב היכל: מהניסיון שלי, אני אתן דוגמא.
<יעקב היכל: אני פעם הייתי יושב ראש הוועדה להיערכות לטיפול בחומרים מסוכנים ופגעי טבע.
<יעקב היכל: אז דיברו שיש בעיות של אסטמה לילדים, ואמרו שבשביל לטפל במסננים של האוטובוסים, צריך רק 10,000 לירות, או שקל זה היה כבר, שקלים ישנים, לטפל באוטובוסים.
<יעקב היכל: אז אמרתי ואיפה הכסף?
<יעקב היכל: אמרו זה משרד התחבורה.
<יעקב היכל: אבל משרד הבריאות – אתה חוסך אשפוזים של 27,000 ילדים בשנה.
<יעקב היכל: זה לא אני.
<יעקב היכל: זה תקציב אחר.
<יעקב היכל: פה צריך לעשות מהפכה ולהגדיר שיהיו סכומים גדולים לדברים, שלא לדבר על עוד דבר.
<יעקב היכל: הטיפולים ומה שנעשה בגנים הבוטנים, מקטינים מחלות של עצים ועם זה מקטין מחלות של פירות וירקות.
<יעקב היכל: כל הדברים החשובים האלה, זה ייפסק, זה ייפגע ואז בתי החולים יתמלאו בהרבה אנשים עם כל מיני צרות.
<יעקב היכל: ואתם לא מבינים באיזה סכומים מדובר.
<יעקב היכל: חוסכים פעם מיליון שקלים, מוכנים לשלם 500 מיליון שקלים.
<יעקב היכל: אני לא מבין למה.
אורי מקלב: יעקב, הצוות הוותיק והמקצועי של הוועדה אומרים פה שהם מכירים אותך עוד מהזמן שהיית מגיע, אתה היית אורח - - -
<יעקב היכל: הייתי יועץ בוועדה הזאת, יועץ בוועדה לביקורת המדינה.
אורי מקלב: אז אתה כאן זקן חכמה.
אורי מקלב: לא זקן, אלא מלשון זה קנה חכמה או גיל בוועדה הזאת.
<יעקב היכל: כן.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להתכנס לסיום.
אורי מקלב: הגר לשנר, בבקשה.
<הגר ורד לשנר: אני תפקידי הוא חברה בוועדה המקצועית שליד מועצת הגנים הבוטניים ואני רוצה להסב את תשומת הלב לדבר שלא דיברו עליו.
<הגר ורד לשנר: כולם מכירים בערך של הגנים הבוטנים כאן, אני חושבת, הדבר הובהר והראו אותו מהמון כיוונים.
<הגר ורד לשנר: אבל חשוב מאד להבין מה קרה בגנים הבוטניים מאז שנחקק החוק הזה.
<הגר ורד לשנר: מי שיזם את החוק היו אנשי הגן הבוטני בגבעת רם, שהביאו את זה לכנסת והכנסת הכירה בחשיבות העניין והחוק נחקק.
<הגר ורד לשנר: כל הגנים שקיבלו תקצוב, אני קוראת את המבחנים כל שנה, את המבחנים המקצועיים ומבקרת אותם ועושה ביקורות בגנים הבוטניים.
<הגר ורד לשנר: כל הגנים באשר הם, תקציב קטן, תקציב גדול, השתדרגו בצורה מרשימה ביותר כתוצאה מהחוק הספציפי הזה, אם מבחינה מדעית, שילוט, מאגרי המידע, ההנגשה לציבור.
<הגר ורד לשנר: בגן הבוטני בגבעת רם, בשנה האחרונה ביקרו -250,000 מבקרים.
<הגר ורד לשנר: רבע מיליון.
<הגר ורד לשנר: כמות הקורסים האקדמיים שבאורנים נכנסים לגנים הבוטני, אני לא יודעת אם הוכפל, שולש, הורבע מאז שהגן התחיל לקבל את התקציבים והתקצוב הזה גם גורם להכרה של המוסד שבו נמצא הגן הבוטני.
<הגר ורד לשנר: יש בזה עניין שברגע שהגן מוכר על ידי המועצה, הוא מקבל תקצוב מהמועצה, הגופים עצמם, שלפעמים רוצים לסגור את הגנים לחלוטין, מכירים ומעריכים את הגן הבוטני שנמצא בתחומם יותר.
<הגר ורד לשנר: זאת אומרת יש פה מעבר לתורמים, גם תרומת המוסד עצמו גדלה.
<הגר ורד לשנר: ודבר אחרון שאני רוצה להגיד, אני מהשומר הצעיר, גדלתי בקיבוץ של השומר הצעיר, אבל בכל זאת אני אצטט ממסכת תענית.
<קריאה: למה בכל זאת?
<הגר ורד לשנר: זה חינוך של השומר הצעיר.
<הגר ורד לשנר: על חוני המעגל, שראה אדם נוטע חרוב ואומר לו – החרוב הזה אינו נותן פריו אלא ל-70 שנה.
<הגר ורד לשנר: לוקח 70 שנה לגדל גן בוטני.
<הגר ורד לשנר: הגן הבוטני הוותיק ביותר בארץ גילו 85 שנה.
<הגר ורד לשנר: הוא מפואר.
<הגר ורד לשנר: זה הגן של מקווה ישראל.
<הגר ורד לשנר: יש פה נציג שלו?
<הגר ורד לשנר: והודות לתקצוב הנציגה הזאת נמצאת כאן, כי אחרת לא היו זוכרים את עבודתה, ועשו שם עבודה נפלאה.
<הגר ורד לשנר: וזה נכון לגבי כל הגנים.
<הגר ורד לשנר: סגירת התקציב הזה, זה אומר מוות כמובן לפחות לחלק מהגנים ולגדל שוב את העצים האלה, זה ייקח עוד 70 שנה.
אורי מקלב: אתם מזכירים חינוך ואתם מזכירים 70 שנה, אני חייב לקשר את עצמי גם לדברים האלה.
<קריאה: על השמיטה?
<הגר ורד לשנר: לא, לא, דווקא על דברים אישיים.
<הגר ורד לשנר: בהיסטוריה של משפחת מקלב, שעלתה לארץ כבר לפני למעלה מ-130 שנה והניחה וסגרה, נקרא לזה ככה, מסחר לחומרי עבודה, לכלי עבודה, לחומרי בניין, ובאה לארץ לעשות חקלאות וייבשה ביצות, כמו שאתה אמרת.
<הגר ורד לשנר: בחלק מההיסטוריה, שזה כבר היה אבא של הסבא שלי, היה שם הבן שלו.
<הגר ורד לשנר: הוא שלח את הבן שלו ללמוד איך נוטעים כרמים ואיך להתמודד עם החקלאות, כדי שהוא יוכל לפתח את הארץ.
<הגר ורד לשנר: הוא אומר שהרופא שהגיע איתם מבריינסק, זה היה מקום ברוסיה, או בליטא, הרופא חזר חזרה.
<הגר ורד לשנר: הם הגיעו כל המשפחה, שהייתה משפחה די אמידה, והרופא חזר חזרה.
<הגר ורד לשנר: הוא אמר תשמעו, כאן אפילו לא עוף לא פורח, אני לא יכול להיות כאן.
<הגר ורד לשנר: ומהלימוד הזה למדו ונטעו כרמים, נטעו פרדסים מפתח תקווה, שם זה היה המקור שלהם, הם בעצם יישבו את זה ואחרי זה ביהוד, במטולה ובמוצא, זה גם היה עוד ענף של משפחת מקלב שהיו במוצא, שגם עסקה כולה בחקלאות, אבל לא רק בחקלאות, גם בחקר הדברים.
<הגר ורד לשנר: הם כותבים עליו שהיו באים להתייעץ איתו בדברים של חקלאות, איך להתמודד עם דברים.
<הגר ורד לשנר: כל הנושא הזה של אדמה וארץ חייב לבוא יחד עם מחקר, יחד עם פיתוח.
<הגר ורד לשנר: זה לא הולך רק בדבר אחד, זה לא יכול להישאר כמות שהוא.
<הגר ורד לשנר: צריך בדברים האלה כל הזמן להתחדש.
<הגר ורד לשנר: בדבר הזה לא יכול להיות דבר שהוא רגיל, מכיוון שהחידושים החיצוניים מגיעים ואתה צריך לדעת איך להתמודד עם הדברים.
<הגר ורד לשנר: זה הקשר שלי לכל הנושא הזה.
<הגר ורד לשנר: אני מבקש בהתנצלות, אני אפילו לא יודע מי הדוברים הבאים, אבל אני מבקש שיתכנסו ממש בקצרה, במשפטים ספורים אם אפשר.
<הגר ורד לשנר: עורך הדין יחזקאל סיבק, הוועד הציבורי של חוות הנוי בעמק חפר.
<יחזקאל סיבק: אני לא אחזור.
אורי מקלב: כן, יחזקאל, אנחנו כבר מכירים מוועדות אחרות.
<יחזקאל סיבק: הפעם זה בכובע אחר.
אורי מקלב: אכן אחר.
אורי מקלב: שם אנחנו יודעים על הפעילות החשובה שלך.
<יחזקאל סיבק: אני לא אחזור על הדברים שאמרו לפני, כלומר בשבח הגנים הבוטניים כבר דובר, אבל אני חושב שאדוני יכול להתרשם גם מההתגייסות פה באולם הזה וגם מהחתימה על העצומה וגם מההתגייסות הכללית שאזרחי מדינת ישראל רוצים גנים בוטניים וזקוקים לגנים בוטניים.
<יחזקאל סיבק: זה דבר שהציבור הכללי זקוק לו.
<יחזקאל סיבק: ירוק, אוויר, שקט, טבע, זה לא דבר מובן מאליו וזה דבר שהמדינה צריכה לספק לתושבים שלה, בדיוק כמו שהיא מספקת להם דברים אחרים.
<יחזקאל סיבק: מדובר בנכס לאום של אזרחי מדינת ישראל.
<יחזקאל סיבק: זה לא ימין ולא שמאל, דיברו על זה פה כבר.
<יחזקאל סיבק: ואני רוצה להפנות את אדוני לחוק עצמו, לסעיף 12 לחוק שקובע את חובת התקצוב.
<יחזקאל סיבק: זו נקודה שלא עלתה עד עכשיו, אבל החוק עצמו קובע חובת תקצוב ומעצם קביעת חובת תקצוב, עולה גם חובת תקצוב סבירה.
<יחזקאל סיבק: כלומר, חובת תקצוב שהיא לא בלוף עם עצמנו, שקבענו משהו בשביל להגיד תקצבתי, אלא משהו שמקיים את הגנים הבוטניים.
<יחזקאל סיבק: למדינה יש זכות, יש לה פררוגטיבה, להחליט כמה גנים בוטניים היא מקיימת, אבל ברגע שהיא קבעה את הגנים הבוטניים האלה, על פי חוק היא מחויבת לקיים אותם.
<יחזקאל סיבק: אני חושב אדוני, שיש דבר אחד שמייחד את הגן הבוטני שלנו, זה המאבק שהוא ניצל בעצם מגורמים חיצוניים, מגורמים עסקיים, בזכות מאבק ציבורי.
<יחזקאל סיבק: מאבק ציבורי ששמע בדיוק את אותם רחשים ואת אותם צרכים, שאני ציינתי קודם.
<יחזקאל סיבק: ולסיום, שורה אחת שאני רוצה להתחבר למה שאמרו פה בנאות קדומים.
<יחזקאל סיבק: הדיון הזה חשוב שלא יישאר דיון לא תיאורטי ולא דקלטריבי.
<יחזקאל סיבק: כלומר, אנחנו במאני טיים.
<יחזקאל סיבק: הגנים נמצאים כבר בתוך המצוקה.
<יחזקאל סיבק: כלומר, עכשיו נוסעים על האדים של הדלק שנשארו במיכל.
<יחזקאל סיבק: האדים האלה הולכים להתפוגג עוד מעט, והשנה הקרובה, אנחנו מדברים על תקציב 2015 בקיצוץ, אנחנו עוד לא התחלנו לדבר בכלל על שנת 2016.
<יחזקאל סיבק: כלומר, שאריות האדים האלה עוד מעט גם הם לא יהיו.
<יחזקאל סיבק: וברגע שהם לא יהיו וברגע שתשומת הלב הציבורית לא תהיה לגנים הבוטניים ולצרכים שלהם, העסק פשוט יקרוס מעצמו.
<יחזקאל סיבק: ומי שלא יעזור לזה להמשיך להתקיים, ייתן יעד להיעלמות של נכס לאומי מהמדרגה הראשונה.
<יחזקאל סיבק: נכס שחשוב לממשלת ישראל, לציבור הישראלי ולכנסת ישראל.
אורי מקלב: דברים נוקבים, דברים חשובים גם מהפן המשפטי.
אורי מקלב: אני באמת רואה את זה ככה.
<מיכל גרוס: שני מיליון זה רק לשנת 2015.
<מיכל גרוס: צריך לזכור שהשני מיליון שקלים תוספת זה רק לשנת 2015.
<מיכל גרוס: שנת 2016 נשארה עם חצי מיליון.
אורי מקלב: אנחנו עדיין בשנת 2015.
אורי מקלב: אני גם מתכונן לדבר עם יושב ראש ועדת הכספים לגבי התקציב.
<מיכל גרוס: את שנת 2016 כבר מתחילים לתכנן.
אורי מקלב: אנחנו נפנה בפנייה רשמית ליושב ראש ועדת הכספים.
אורי מקלב: אתה באמת עשית את זה בסדר, יחזקאל.
אורי מקלב: ד"ר רון פרומקין, אקולוג.
<רון פרומקין: אני אציג את עצמי.
<רון פרומקין: ד"ר רון פרומקין, אני אקולוג עצמאי, לא שייך לאף גן בוטני ולא לשום אוניברסיטה, אבל בכל זאת אני רוצה לדבר בזכות הגנים הבוטניים.
<רון פרומקין: אתחיל רק ואנסה לומר דברים שלא נאמרו עד כה, ונאמרו כאן הרבה דברים חשובים ויפים.
<רון פרומקין: ראשית, מדינת ישראל יש לה גם התחייבויות בין לאומיות, היא חתומה על אמנת המגוון הביולוגי ואימצה את אג'נדה 21 וחלק מהכללים ומהאמצעים לשימור המפעל הביולוגי, חוץ משימור אינסיט זה גם שימור אקסיט, אם זה בבנק גנים או בגנים בוטניים.
<רון פרומקין: השימור של מגוון ביולוגי בגנים בוטניים, יש לו חשיבות עצומה.
<רון פרומקין: במיוחד החשיבות העצומה היא לחקלאות ומהבחינה הזאת אני מאד תמהה שדווקא משרד החקלאות הוא זה שמקצץ כאן את התקציב, כי בעצם בישראל יש לנו מאות אבות בר של צמחי תרבות, שיש להם חשיבות כלכלית עצומה.
<רון פרומקין: הזכיר כאן ד"ר ספיר את אם החיטה, את חיטת הבר.
<רון פרומקין: יש עוד מאות מינים שחיינו, מזוננו, תלויים בהם לקיומם.
<רון פרומקין: אנחנו יודעים כמה מאד חשוב העושר הגנטי, השונות שיש בין אוכלוסיות של צמחי בר, שכל אוכלוסייה היא שונה זו מזו.
<רון פרומקין: ולכן, כאשר אנחנו מעבדים אוכלוסייה של צמח אבות בר של צמחי תרבות, חלקם מינים מאד מאד נדירים, ההכחדה הזו היא לנצח.
<רון פרומקין: המטען הגנטי הזה, שיכול למנוע מחלות לצמחיית התרבות, יאבד בלי שוב.
<רון פרומקין: וזו נקודה שאי אפשר פתאום לעצור תהליך.
<רון פרומקין: צריך לשמר את התחזוק של העושר הזה.
<רון פרומקין: גם הגנים הבוטניים, בסופו של דבר, מחזיקים את מרבית המגוון הביולוגי של צמחיית ארץ ישראל במקום שכל אדם, כל חוקר, כל חובב טבע יכול לבוא ללמוד ולהכיר את המינים הנדירים מאד שקשה לאתר אותם בטבע.
<רון פרומקין: אז איך אנחנו נכיר אותם?
<רון פרומקין: איך אנחנו נמצא אותם אחר כך, אם לא יהיה לנו איזה מקום שבו אנחנו יכולים להגיע, זמין, נגיש.
<רון פרומקין: אז אני רק רוצה לסיים ולציין שהחשיבות היא עצומה ואני מקווה מאד שהגזירה הזאת תבוטל.
אורי מקלב: בסדר גמור, תודה על הדברים, וזה שאתה מביא את זה גם מבחוץ, זה מאד חשוב.
אורי מקלב: ד"ר אורי פרגמן, המדען הראשי של הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם, בבקשה.
<אורי פרגמן ספיר: אורי פרגמן ספיר.
<אורי פרגמן ספיר: תודה.
<אורי פרגמן ספיר: אני רק רוצה להשלים דברים ולהדגיש עוד כמה דברים שלא נאמרו.
<אורי פרגמן ספיר: חברים, אני לא יודע אם אתם מודעים לזה, אנחנו חיים בהונג-קונג.
<אורי פרגמן ספיר: מדינת ישראל היא קטנה.
<אורי פרגמן ספיר: זה כשאני הייתי ילד, חשבתי שמדינת ישראל היא פראית ויש בה עיר קטנה תל אביב ועיר קטנה ירושלים וכך הלאה, וכל הארץ פראית.
<אורי פרגמן ספיר: זה השתנה לבלי שוב.
<אורי פרגמן ספיר: אנחנו הונג-קונג, אנחנו מדינה צפופה מאד ומופרת מאד, ובהקשר הזה חשיבות הגנים הבוטניים היא עצומה לשימור, כמו שנאמר אקסיט ומחוץ לטבע.
<אורי פרגמן ספיר: אנחנו לא יודעים איזה צמח הבא יהיה התרופה לסרטן, אנחנו לא יודעים איזה צמח הבא יתרום להבראה של צמחי חקלאות ולכן כל כך חשוב לשמור על הדברים האלה.
<אורי פרגמן ספיר: הדבר השני שרציתי להשלים שלא נאמר, זה שבמצבם של הגנים הבוטניים התערער לא רק בגלל הקיצוץ הנוכחי, אלא בגלל קיצוצים נוספים שהיו לפני השנה האחרונה, וגם קבלה של עוד ועוד גנים בוטניים.
<אורי פרגמן ספיר: כלומר, אם המדינה, ועינינו אינה צרה בשום גן בוטני אחר, אם המדינה מחליטה להכריז על עוד גנים בוטניים, היא צריכה למצוא את הדרכים לממן אותם.
אורי מקלב: העוגה התחלקה ליותר.
אורי מקלב: זו גם נקודה חשובה.
אורי מקלב: אחת לפני האחרונה, עירית ענבר, ממשפט במשפט ואחרי זה נבקש מאביגיל הלר ממשרד החקלאות ונסכם את הדיון.
<עירית ענבר: אני באה כנציגת הטכניון.
<עירית ענבר: הגן האקולוגי בטכניון הוא גן בוטני אבל הוא בעיקר אקולוגי, מנסה לחבר את הנושא של מדע להנדסה, לקהילה.
<עירית ענבר: יש לנו הרבה מאד פעילויות, מפעילויות של הדרכות של פר"ח, אוכלוסיות חלשות ועד מחקר.
<עירית ענבר: מתייחסים למקום הזה כמעבדת מחקר פתוחה לחלוטין.
<עירית ענבר: יש לנו הרבה מה ללמוד מהטבע, וזה מה שאנחנו מנסים לעשות, ללמוד מהטבע.
<עירית ענבר: לא להמציא את הכל מחדש.
<עירית ענבר: בורא עולם כבר עשה את זה.
<עירית ענבר: בואו נלמד מזה.
<עירית ענבר: חלק מהתכניות האקולוגיות שמופעלות אצלנו, כבר התחילו להיות מתורגמות לגם לשפות אחרות, למגזר הערבי, לאתיופים, לקרב כמה שיותר פעילויות וקהילות שונות.
<עירית ענבר: היום הגן האקולוגי הוא משכנם גם של מהנדסים ללא גבולות.
<עירית ענבר: זאת אומרת אנחנו כבר שם, לוקחים מהנדסים מכל הפקולטות האפשריות, לפעילויות גם פה בארץ וגם במקומות אחרים בעולם.
<עירית ענבר: כמובן שאני מצטרפת לכל הבקשות, כי הסכומים שאנחנו מקבלים הם רק נותנים את הלגיטימציה לקבל ממקומות נוספים ולקדם את הדברים האלה.
אורי מקלב: אביגיל הלר, בבקשה.
אורי מקלב: אביגיל הלר היא ממשרד החקלאות, היא ראש צוות הנדסת הצומח והיא השליחה של משרד החקלאות.
<מיכל גרוס: היא לא שליחה של המשרד.
<מיכל גרוס: היא איתנו.
<מיכל גרוס: היא ראש מועצת גנים.
אורי מקלב: אבל היא מייצגת את המשרד.
אורי מקלב: היא תצטרך גם להעביר את הדברים.
אורי מקלב: יש דברים שלא נוכל להעביר, את האווירה של מה שנאמר פה.
אורי מקלב: את החלק הערכי את תצטרכי להעביר.
אורי מקלב: את מה שהכתב לא מצליח.
אורי מקלב: את האווירה שהייתה פה.
<קריאה: השאלה אם השר ייפגש איתה.
אורי מקלב: אני אשאל אותו אם הוא נפגש איתה.
<מיכל גרוס: עד היום הוא לא נפגש.
אורי מקלב: אנחנו ביקשנו ממנו להגיע.
אורי מקלב: אני לא מבקר שר שלא מגיע, אבל הייתה הזמנה אליו, אמנם בהתראה קצרה, אבל אני בטוח שאם כל הסכום היה חוזר הוא היה מגיע.
<אביגיל הלר: אחת הנסיעות הראשונות שלי לארצות ניכר הייתה לפריז, כי ידעתי שיש שם אוצרות, שכיות חמדה כמו המונה ליזה וציונים של מונה וון גוך.
<אביגיל הלר: אני חושבת שבגנים הבוטניים בארץ יש המון מונה ליזות, המון ווך גוכים, המון מוניים, שאנשים לא יודעים שהם קיימים.
<אביגיל הלר: אנחנו שמונה שנים התחלנו, אני מסייעת בידיו של פרופסור לבנון ושל חלק מחברי המועצה שנמצאים פה וגם של מרביתם, של כולם, לקדם את נושא הגנים הבוטניים כאשת המקצוע במשרד.
<אביגיל הלר: אנחנו שמונה שנים עובדים והגר ציינה את ההתקדמות שחלה בחלק מהמקרים.
<אביגיל הלר: אני רק רוצה לסבר את האוזן, הגענו לגן אחד והתחלנו לעבוד לפני שמונה שנים.
<אביגיל הלר: הגנים היו קיימים פיזית, אבל מרביתם לא תפקדו כגנים בוטניים.
<אביגיל הלר: לדוגמא, באחד הגנים היה תיעוד על 1,200 צמחים נדירים שהובאו מארצות ניכר - היום כבר לא מעבירים צמחים בין ארצות - ו-800 מתוכם נכחדו כשהתחלנו לעבוד.
<אביגיל הלר: ובמהלך שמונה השנים האלה, שכל הגנים נרתמו לעשייה, אודות לתקצוב שהמשרד נתן, הצלחנו לקדם הרבה מחקרים ודיברו פה על הנושא של צמחים בסכנת הכחדה, שכיום ברורות לנו התועלות שלהם, יש בהם חומרים משניים לרפואה היכולים להוות גם מקור פרנסה ומקור לחומרים בעלי חשיבות, מעבר לשימוש של הצומח עצמו.
<אביגיל הלר: לסבר את האוזן.
<אביגיל הלר: בשנת 2010 היינו שלושה גנים, שנתמכנו בסכום של קרוב ל-6 מיליון שקלים.
<אביגיל הלר: היום מתוך 11 גנים, עשרה גנים נתמכים.
<אביגיל הלר: אתמול בבוקר פנה אלי גן חדש, שעל פניו נראה שהוא עומד בקריטריונים.
<אביגיל הלר: זאת אומרת הסכום היום, לאחר הרעש התקשורתי, עומד על 2 מיליון שקלים, כשכרגע לפי מה שידוע לי לשנת 2016, עדיין עומד על חצי מיליון שקלים.
<אביגיל הלר: זאת אומרת להערכתי המקצועית, ואמר פה נתן, אני לא מקבלת את ההחלטות במשרד.
<אביגיל הלר: מקבלי ההחלטות במשרד החליטו מה שהם החליטו, הם נבחרו באופן דמוקרטי וזאת החלטה שלהם.
<אביגיל הלר: אם אני הייתי מקבלת את ההחלטות, אני מניחה שהסכומים היו אחרים וכך גם המלצתי.
<אביגיל הלר: ולכן, אני חושבת שצריך, אני חוששת ששמונה שנות עבודה בהישגים שהגענו אליהם, ודיברו פה על החשיבות של הגנים, עלולים לרדת לטמיון.
<אביגיל הלר: ואני חושבת שצריך לעבוד בשני כיוונים.
<אביגיל הלר: הכיוון המיידי, הדרסטי, ואני לא יודעת.
<אביגיל הלר: אדוני הוא חבר כנסת, הוא יכול אולי לפנות לשר, אולי לוועדת הכספים, למקבלי ההחלטות ברמה זו או אחרת, כדי שבאמת התקציב יעלה.
<אביגיל הלר: כי מה ששני מיליון השקלים האלה יאפשרו, זה רק לשרוד.
<אביגיל הלר: אני יכולה להגיד לך שגם בעקבות זה, ציין ד"ר אורי פרגמן ספיר שהייתה ירידה בתמיכה בשנים הקודמות, והייתה ירידה בפעילות כתוצאה מכך בגנים.
<אביגיל הלר: אני מבקרת בגנים, כל גן, כל שנה יחד עם חברי הוועדה המקצועית וישנה ירידה.
<אביגיל הלר: והשאלה אם אנחנו רוצים שיהיה משהו שיקראו לו גן בוטני, או שאנחנו רוצים שיהיה משהו שיתפקד כגן בוטני.
<אביגיל הלר: אז צריכה להיות פעילות ברמה המיידית להעלאת התקציב, אם לשנה הזאת וגם לשנת 2016; וצריכה להיות באמת חשיבה לטווח ארוך של שינוי חקיקה, של חשיבה על מטצ'יג, כל פתרון שיימצא כדי לשמר את אלפי שכיות החמדה הייחודיות ששמורות בגנים הבוטנים וזו אולי גם פשלה שלנו, גם של המועצה, גם של הגנים, שלא מספיק יידענו את הציבור ולא מספיק עוררנו את המודעות לחשיבות של הדבר הזה.
אורי מקלב: טוב, אני אתחבר מיד לדברים שלך בדברי הסיכום.
אורי מקלב: אני לא הכרתי את הנושא הזה ככה, ואני כתפקיד ציבורי, כשזה בא וראיתי את הפנייה, ולוועדת המדע יש לה קשר לגנים הבוטניים, בתור ועדה שהיא אחראית או צריכה לבקר את הפעילות המחקרית ואת המכונים וגם הגנים הבוטניים נכנסים לאותה מטריה, לא חשבתי שאני אמצא כאן איזו בעיה תקציבית שיש ולא ידעתי את העומק ואת הרוחב ואת הקריטיות של העניין.
אורי מקלב: אז קודם כל אני רוצה גם להתנצל בפני הבאים על ההתראה הקצרה.
אורי מקלב: אנחנו עשינו את זה די בהתראה קצרה.
אורי מקלב: אנחנו לא רגילים לעשות ועדות בהתראה קצרה.
אורי מקלב: הוועדות של ועדות המדע הן ארוכות טווח, נקבעות לחודשיים, שלושה וכך הצוות עשה מאמץ ואתם עשיתם מאמץ ביחד והגענו בזמן.
אורי מקלב: הדיון הזה היה באמת דיון מאד מרשים והוא היה מאלף, אבל לא בשביל זה באתם.
אורי מקלב: אני מודע לכך.
אורי מקלב: זה היה חשוב וזה טוב שמתכנסים בשולחן אחד ובאמת מייצגים פעילות כזאת חשובה ורחבת היקף, עם כל כך הרבה תועלות, עם כל כך הרבה מכפילים של דברים, עם ערכים מוספים.
אורי מקלב: ואני יכול להמשיך ולהגיד חלק ממה ששמעתי פה, שמאד הרשים ואלה דברים נכונים.
אורי מקלב: קודם כל הוועדה תצא בקריאה שהקיצוץ בתקציב היה קיצוץ דרסטי, קיצוץ שאני חושב שהוא אכזרי.
אורי מקלב: קיצוץ פוגעני מאד בהמשך ומעמיד את כל המשך הקיום של ההשקעות הגדולות והחשובות האלה בשאלה של קיום, מעבר לפגיעה התדמיתית, עם כל הנלווה לכך, כשאנחנו מדברים על תקציב קטן, שנותן גם לגיטימיות וגם נותן למנף פעילות מאד גדולה.
אורי מקלב: לקחת את התקציב הזה ופה לפגוע בגופים שאינם רוויי הכנסות, ממה ששמעתי.
אורי מקלב: איך שהוא ההתמודדות היומיומית שלכם קשה.
אורי מקלב: בהחלט היה מוצדק לקיים פה דיון כדי להגדיל ולהכפיל ולשלש את התקציב של הגנים הבוטניים.
אורי מקלב: וזה היה אמיתי, ועדיין מאד מאד צנוע אם היינו באים ועושים את הדיון על גידול בתקציב, וככה היו צריכים באמת לעשות.
אורי מקלב: אני לא יודע מה הביא את הדברים האחרים שהם דברים יותר חשובים במשימות, בכך שקיצצו בתקציב תמיכה כל כך קטן.
אורי מקלב: גם היום, אחרי שאני יושב ואני מכיר את הפעילות של הממשלה ואת הקיצוצים של האוצר.
אורי מקלב: לבוא ולקחת, אין בזה היגיון.
אורי מקלב: אני בתרבות שלי, לא בתרבות שלכם בוודאי, ממבט העיניים, גם כן אני לא מבין מי הוביל לקבל את ההחלטה שזה יותר חשוב ושצריך לקצץ.
אורי מקלב: מה חשבו?
אורי מקלב: לפעמים מקצצים כדי לתת אמירה שמקצצים כדי שמישהו יתעורר וממילא כן יחזירו את זה ונקבל גם על זה וגם על זה.
אורי מקלב: אבל במצב הזה?
אורי מקלב: לפעמים מקצצים בדברים כואבים, או דברים שיש להם דימוי, דברים שעושים רעש תקשורתי, אז בוחרים במשהו כדי לתקן.
אורי מקלב: יותר קל לתקן את הדבר על ידי הקיצוץ במקום הזה.
אורי מקלב: אבל במקרה הזה אני לא יודע מה היה ההיגיון, או משהו שאולי ראו בו החוליה החלשה.
אורי מקלב: אין לכם לובי גדול ואין הרבה אגודות ידידים ואתם לא מקושרים.
אורי מקלב: אתם עסוקים כל הזמן בעבודה.
אורי מקלב: לכן אני חושב שזה החלק שבאמת הכי גרוע בכל העניין הזה, שמצאו לקצץ דווקא בתקציב הזה.
אורי מקלב: אני רגיל לזה, אנחנו יושבים פה הרבה, וגם בוועדות אחרות ועוסקים בקיצוצים ובבעיות תקציב, וכאן הקיצוץ שונה.
אורי מקלב: הפגיעה הזאת קשה.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו קוראים וודאי באופן רשמי מראש הממשלה, עובר דרך שר האוצר, ממשיך לשר החקלאות ובוודאי לעוד משרדים שקשורים לפעילות המיוחדת שלכם - קודם כל מיד להשלים את הקיצוץ הזה, למלא את החסר באופן מיידי.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים בשלהי שנת 2015.
אורי מקלב: עוד מעט לא יהיה כבר מה לתקן.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים כבר על ציר זמן מאד מאד קצר, וודאי כשאנחנו מדברים על הטווח היותר ארוך.
אורי מקלב: הביטחון התקציבי שלכם, היציבות התקציבית שלכם, של התמיכה שלכם, שצריכה להיות קבועה.
אורי מקלב: אנחנו נפנה לכל הגורמים המוסמכים.
אורי מקלב: אנחנו כוועדה, כצוות מקצועי נמשיך ללוות את הנושא הזה.
אורי מקלב: אני מאד מקווה שבתקופה הקרובה נהיה אנשי בשורה.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת המדע והטכנולוגיה.
אורי מקלב: היום יום שלישי, י' בטבת התשע"ו, ה-22 בדצמבר 2015.
אורי מקלב: על סדר היום תקנות ניירות ערך (מאשר חתימה) (תיקון), התשע"ו-2015.
<שרה קנדלר: המשנה ליועץ המשפטי של רשות לניירות ערך.
<שרה קנדלר: אנחנו דווקא מתרגשים להיות כאן היום, אפילו שהוועדה שקטה, כי אנחנו עברנו דרך חקיקתית מאוד ארוכה בנושא מערכת ההצבעות וזה הדיון האחרון והמסכם מבחינתנו.
<שרה קנדלר: בשנת 2013 הוועדה הזאת אישרה את תיקון 53 לחוק ניירות ערך שבעצם אפשר לנו להקים מערכת אינטרנטית באמצעותה כל מי שמחזיק ניירות ערך, כל אחד מהציבור, יכול להשתתף באספות שהחברות מקיימות ולעשות זאת מהבית שלו באמצעות המחשב.
<שרה קנדלר: זאת מהפכה גדולה כי עד היום כדי להשתתף באספה של חברה, היה צריך או ללכת בעצמך או לשלוח מיופה כוח או לשלוח הצבעה בכתב.
<שרה קנדלר: כך כל אחד מהבית שלו יכול פשוט לשבת ולהצביע בכל הניירות שהוא מחזיק בהם.
אורי מקלב: ממש כל אחד או שצריכה להיות לו כמות של מניות?
<שרה קנדלר: כל אחד שמחזיק.
<שרה קנדלר: המערכת התחילה לפעול ביוני.
<שרה קנדלר: עוד לפני כן היינו צריכים לעבור דרך חתחתים ועברנו שוב דרך הוועדה הזאת, דרך ועדת החוקה, דרך ועדת הכספים כי היה צריך לתקן את כל התקנות, תקנות המניות, תקנות כתבי אופציות, תקנות אגרות חוב.
<שרה קנדלר: כבוד היושב ראש בשותפויות, בוועדת חוקה הכנסנו דרך פקודת השותפויות גם הצבעה בשותפויות הנסחרות.
אורי מקלב: השתתפת בחקיקה בוועדת חוקה.
<שרה קנדלר: היינו שם.
<שרה קנדלר: אחרי שכל החקיקה הועברה, המערכת התחילה לפעול.