GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרה קנדלר: המערכת פועלת באמצעות חברי הבורסה, שם כל אחד יש לו את האחזקות שלו בחשבון חבר בורסה.
<שרה קנדלר: ברגע שחברה מודיעה שמתקיימת אספה, חבר הבורסה נכנס לפעולה והוא צריך לשלוח הודעה לכל הלקוחות שלו שמחזיקים באותה מניה בתיק שלהם ונותן להם קוד מזהה וקוד כניסה למערכת.
<שרה קנדלר: הוא גם מעביר למערכת את הפרטים על המחזיקים.
אורי מקלב: את ההצבעה עושים מול חבר הבורסה או ישירות?
<שרה קנדלר: ישירות מול המערכת.
<שרה קנדלר: עוד מעט יעל תנחומא ממערכות המידע שלנו תוכל להסביר יותר.
<שרה קנדלר: התיקון הקטן שעוד נשאר לנו לעשות זה תקנות מאשר חתימה.
<שרה קנדלר: כמו שאמרתי, כל אחד שרוצה להצביע מהבית, מקבל קוד מזהה וסיסמה כדי להיכנס.
<שרה קנדלר: ישנם גופים, בעיקר גופים מוסדיים כמו קופות גמל, מנהלי קרנות נאמנות, שמנהלים הרבה מאוד חשבונות ויש להם אחזקות מרובות בחשבונות שונים.
<שרה קנדלר: כדי לאפשר להם להצביע בפעם אחת ולא יצטרכו כל פעם להיכנס עם קוד, מחזיקים במאה חשבונות, אלא שהם יוכלו להצביע בבת אחת – לשם כך אנחנו עושים את התיקון היום.
<שרה קנדלר: כבר היום יש לנו תקנות שמדברות על אפשרות.
<שרה קנדלר: אלה בעצם תקנות שבאות מעבר לחוק חתימה אלקטרונית.
<שרה קנדלר: חוק חתימה אלקטרונית קובע הוראות שחלות על הגורמים המאשרים שמנפיקים את התעודות האלקטרוניות למי שרוצה להשתמש אחר כך בחתימה והתקנות שלנו, תקנות מאשר חתימה, הן נדבך נוסף מעבר לחוק חתימה אלקטרונית שמדברות על מערכת היחסים בין אותם גורמים מאשרים לבין הרשות, את הפרוצדורות מולנו.
<שרה קנדלר: התקנות האלה היום רלוונטיות לשתי מערכות מחשב שאנחנו מתפעלים נכון להיום, שזאת מערכת המגנ"א, מערכת באמצעות בה כל הגורמים המדווחים מוציאים את כל הדיווחים לציבור, ומערכת יעל שזאת מערכת באמצעותה אנחנו מוציאים הודעות.
<שרה קנדלר: אנחנו פשוט צריכים לתקן את התקנות כדי שגם מערכת ההצבעות האלקטרוניות יהיו חלק מאותן תקנות.
אורי מקלב: זאת תוספת על המגנה.
<שרה קנדלר: על המגנ"א ועל יעל.
<שרה קנדלר: זאת מערכת שלישית נוספת.
<שרה קנדלר: מערכת ההצבעות משתמשת במערכת יעל.
<שרה קנדלר: אולי יעל תסביר איך זה עובד.
אורי מקלב: יעל תסביר את יעל.
אורי מקלב: מגנ"א זאת מערכת גילוי נאות אלקטרוני.
<יעל תנחומא: מגנ"א זאת מערכת בה כל הגופים המדווחים מדווחים לרשות ולבורסה כל מיני דיווחים כמו דוח כספי או זימון לאספה.
<יעל תנחומא: מערכת יעל היא מערכת בה הרשות שולחת הודעות לגופים המדווחים.
<יעל תנחומא: מערכת הצבעות היא לא צלע משלים במובן הזה כי מגנ"א ויעל הן משלימות אחת לשנייה, אלא היא פשוט משתמשת באותה טכנולוגיה של חתימה אלקטרונית.
<יעל תנחומא: התקנות האלה מסדירות את מערכת היחסים בין המערכות של הרשות לבין הגורם המאשר - איך הגורם המאשר מתקשר אלינו, איזה תעודות הוא יכול להנפיק, מתי הוא יכול להנפיק תעודה לאחת המערכות, איך הוא שולח לנו את הרשימה של התעודות הבטלות.
<יעל תנחומא: לכן בעצם התלבשנו על אותו הסדר שקיים לנו וקיים מול מגנ"א ומול מערכת יעל, כך שגם התעודות החדשות יהיו באותו הסדר.
<יעל תנחומא: איך הוא יעביר לנו את התעודות?
<יעל תנחומא: בדיוק באותה דרך.
<יעל תנחומא: מה המבנה של התעודות?
<יעל תנחומא: מוגדר.
<יעל תנחומא: מתי אתה מעביר לנו?
<יעל תנחומא: הכול מוגדר.
אורי מקלב: יש גם מסלול של מחזיקי מניות שהם רק עובדים לפי קוד ולא עם תעודות.
<יעל תנחומא: הציבור חופשי, יכול להצביע ללא עלויות וללא שום דבר עם קוד גישה למערכת.
<יעל תנחומא: כאן מדובר על ישויות שיש להן המון הצבעות ולכן אנחנו רוצים לסייע להם להשתמש במערכת כי אחרת הם לא יוכלו לעשות שימוש במערכת.
אורי מקלב: אני רוצה להביא אתכם לקל וחומר.
אורי מקלב: החוק הקודם שהוועדה דנה בו לפני כמה ימים, הצעת חוק פרטית שבאה לחייב כל מי שמעביר חשבונית מס, התקשרות, הוא צריך לעשות את זה דרך מערכת ממוחשבת.
<שרה קנדלר: חגי היה כאן.
אורי מקלב: היה מי שרצה לדרוש שגם אותו ספק, אותו בעל דפוס קטן או אפילו בעל המכולת שמספק מטרנה לאותו מעון יום שגם נחשב גוף מתוקצב מבחינתנו, יצטרך כרטיס מאושר.
אורי מקלב: אני רוצה ללמוד קל וחומר.
אורי מקלב: את זה לא ידעתי אבל עכשיו אני אשתמש.
אורי מקלב: אם בעל מניה, הוא לא צריך תעודה מאושרת ומסתפקים בקוד, אז אני צריך לדרוש מאחד ששולח לנו חשבונית?
אורי מקלב: בסופו של דבר, לא משנה כמה הוא מחזיק, הוא בעל השפעה וההשפעה שלו יכולה להיות מאוד רחבה ומאוד מהותית.
אורי מקלב: יכולים להיות מאות כאלה.
<שרה קנדלר: זאת המטרה.
אורי מקלב: בשביל הידע ההשכלתי שלי.
אורי מקלב: אנשים משתתפים?
אורי מקלב: יש איזו בדיקה של הדברים האלה?
<שרה קנדלר: יש לנו קצת בעיה עם הנתונים כרגע כי בוועדה הזאת שהעברנו את החוק, היה מאוד חשוב לוועדה לשם הגנת הפרטיות של כל המצביעים, שלא נחזיק את המידע.
אורי מקלב: רשות לניירות ערך לא תחזיק את המידע.
<שרה קנדלר: שלא נוכל גם לעשות שימוש במידע הזה לצורכי חקירה וכולי.
<שרה קנדלר: לכן אנחנו באמת קיבלנו הרבה מאוד פניות עכשיו, גם ועדת הכספים רצתה לדעת, איך זה עובד, כמה השפעה יש לזה.
<שרה קנדלר: אנחנו עכשיו בדיונים עם משרד המשפטים ועם רמו"ט, הרשות לטכנולוגיה ומידע, מה באמת מותר לנו.
אורי מקלב: מבקשים נתונים סטטיסטיים.
<יעל תנחומא: זה בדיוק מה שלא נותנים לנו.
אורי מקלב: גם לא יודעים מה הצביע אותו אחד.
אורי מקלב: נתונים סטטיסטיים של המערכת הממוחשבת.
אורי מקלב: אתם צריכים חוות דעת משפטית.
אורי מקלב: רואים הצבעות?
<שרה קנדלר: אנחנו משתמשים במערכת.
<יעל תנחומא: אנחנו רואים שיש שימוש.
<יעל תנחומא: אנחנו גם מקבלים פניות מהחברות שבסופו של דבר מקבלות את התוצאות.
<יעל תנחומא: אנחנו יודעים שיש שימוש.
<יעל תנחומא: יש יותר שימוש מאשר היה בהתחלה, בתחילת המערכת.
<יעל תנחומא: יש עכשיו גם הרבה יותר אספות כי ברגע שנכנסו אספות של אג"ח, יש המון אספות וזה ממש בצורה משמעותית.
<יעל תנחומא: כמה שימוש, אנחנו צריכים להיכנס לנתונים כדי להוציא את הסטטיסטיקה.
<יעל תנחומא: לכך אנחנו צריכים את האישור, כדי לעשות את זה.
<שרה קנדלר: אנחנו מחכים לאישור משרד המשפטים ורשות המידע.
<שרה קנדלר: אם אתה רוצה, אנחנו יכולים לדווח כאן – כמו שאמרנו גם לוועדת כספים – על כך.
אורי מקלב: זה לא רק דיווח בשבילכם אלא זה גם משכיל אותנו ומראה לנו תמונה.
אורי מקלב: זה משלים לנו את הפאזל בדברים בהם אנחנו דנים.
אורי מקלב: הנתונים האלה באמת חשובים לנו.
אורי מקלב: אנחנו עכשיו מבקשים לאשר הליך של החתימה המאושרת עבור המוסדיים.
<שרה קנדלר: אגב, זה יכול להיות גם לא מוסדיים.
<שרה קנדלר: אנחנו מניחים שבעיקר המוסדיים ירצו להשתמש, אבל אם יש גורם פרטי שיש לו הרבה אחזקות, גם הוא יכול להשתמש.
אורי מקלב: זאת אומרת, מי שרוצה להשתמש או יש לו ריבוי הצבעות או סתם כך.
אורי מקלב: כל המוסיף, הרי זה משובח.
אורי מקלב: העלויות היום גדולות כל כך, אבל אני משאיר את זה.
אורי מקלב: מדובר על 300 שקלים או על 200 שקלים.
אורי מקלב: חתימה מאובטחת למשל היא בלי עלות היום.
אורי מקלב: אפשר להוריד את זה מהאינטרנט וזה בלי עלות.
אורי מקלב: יש חברות שעושות את זה והן אומרות שהן לוקחות שקל על מסמך, נניח על חשבונית או על תהליך ואפשר להגיע גם להרבה פחות מזה, אבל בעיקרון אפשר להוריד את זה דרך האינטרנט.
אורי מקלב: אין לנו סיבה להאריך בישיבה אלא אם יש מישהו שרוצה להרחיב בעניין.
<אייל בן ארי: באופן חריג לא נקרא את התקנות.
<אייל בן ארי: בדרך כלל אנחנו כן קוראים תקנות כדי שלא יהיה ספק מה הוועדה אישרה ואם היו תיקונים, מה היו התיקונים והיכן.
<אייל בן ארי: לאור היום, פשוט נציין את הסימוכין, שזה המסמך שעמד לפני הוועדה והוא יצורף לפרוטוקול במלואו.
<שרה קנדלר: יש לך כאן תיקון אחד.
<אייל בן ארי: נכון.
<שרה קנדלר: בסעיף 1 פסקה (8).
<שרה קנדלר: כתוב "מורשה הצבעה" וזה צריך להיות "מצביע מורשה".
<אייל בן ארי: של מצביע מורשה?
<אייל בן ארי: "בהגדרה "מספר מזהה", בסופה יבוא "או המשמש לזיהוי במערכת ההצבעה האלקטרונית של מצביע מורשה".
אורי מקלב: כל התיקונים באדום הם תיקונים של הוועדה?
<אייל בן ארי: אלה תיקונים הדדיים.
אורי מקלב: אבל זה כבר נכנס וזה הנוסח.
<אייל בן ארי: כן.
אורי מקלב: כולל התיקון שהוסבר עכשיו.
אורי מקלב: הצבעה
אורי מקלב: תקנות ניירות ערך (מאשר חתימה), נתקבלו.
אורי מקלב: אנחנו מאשרים את התקנות פה אחד.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מברכים על התהליך הזה שאני חשוב שהוא תהליך שגם פותח לציבור וגם חברתי מאוד.
אורי מקלב: יש כאן שקיפות מלאה וזה תהליך חשוב מאוד.
אורי מקלב: אני ידוע שכל מי שליווה את זה, מאוד תמך בזה.
אורי מקלב: אמנם היו הרבה דיונים כדי להוציא דבר מתוקן תחת ידינו אבל הנה, עכשיו זה נשלם.
אורי מקלב: אנחנו מאחלים לכם הצלחה.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ועדת המדע והטכנולוגיה לציון מיוחד של יום המתקיים בכנסת בנושא אתגרי המחר בתעסוקה, חשיבה מחדש על ההכשרה וההשכלה בעולם עבודה משתנה.
אורי מקלב: היום הזה מתקיים ביוזמת חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא.
אורי מקלב: נודה על האמת, כשהגיעה אליי בהצעה הזאת, ואת יודעת שזאת אמת ואת מסכימה, הפנייה לקיים את הדיון ביום הזה, ואת נמצאת לימיני, תרתי משמע, ואני לא מהר נעניתי מכוח זה שיש לנו את אתגרי היום.
אורי מקלב: אמרתי, אנחנו צריכים לדון בכל כך הרבה נושאים שקיימים על שולחן הוועדה ואנחנו לא מספיקים, נדבר על העתידי?
אורי מקלב: אנחנו מדברים על היום.
אורי מקלב: אני עכשיו דן בכל מיני אפשרויות איך משרדי הממשלה מתקשרים עם אזרחים במיילים, עדיין לא, רק בפקסים, אנחנו נמצאים שם, והנה אנחנו יודעים שעולם הטכנולוגיה נמצא כבר במקום אחר לגמרי ואנחנו יכולים לצפות את העתיד בנושא הטכנולוגי, גם אם חלקית אנחנו צופים את העתיד, והשאלה שאנחנו רוצים לדון, אם אנחנו יודעים ליישם את העתיד, זה איך אנחנו מיישמים את העתיד כאן ועכשיו ומהר.
אורי מקלב: כמה שנחשפתי לא ידעתי כמה שזה אתגר אמיתי וחשוב מאוד ואקוטי מאוד לנו היום לדון בדברים שאנחנו אמורים לדון בעזרתכם כאן בעניין.
אורי מקלב: מגוון נושאים יש לדון בעניין הזה, מגוון נושאים על ההשפעה של הטכנולוגיה המתקדמת, במיוחד כשאנחנו רוצים לשים דגש על רובוטיקה, רובוטיקה על כל מאפייניה.
אורי מקלב: טכנולוגיה זה דבר ורובוטיקה זה דבר.
אורי מקלב: היינו חייבים לכנס את הדיון על משהו אז לקחנו את הרובוטיקה, אבל גם מדפסת תלת ממדית היא בעצם רובוטיקה.
אורי מקלב: למה היא נחשבת רובוטיקה?
אורי מקלב: כי היא מייצרת והרובוטיקה בעצם באה לייצר דברים - - - וזה חלק מהדברים שגם הבאתם, בין היתר.
אורי מקלב: תיכף נסביר על הרובוט שנמצא פה, הרובוט האנושי שנמצא פה.
אורי מקלב: מי שמפעיל אותו נמצא במרחק קטן מאיתנו, 10,000 קילומטר, אם לא יותר, נראה לי הרבה יותר, נראה לי שהוא נמצא במרחק 13,000 קילומטר מאיתנו, ואיך אנחנו מתקשרים ומתגברים על שעות היום ושעות הלילה ועוד דברים כאלה.
אורי מקלב: לכן אנחנו נמצאים פה.
אורי מקלב: אחד האזרחים שהכניס אותי לעניין, זה דווקא אזרח, נדמה לי שקוראים לו רונן, הוא כתב לוועדה והוא אמר לי 'עד שאתם מתעסקים עם הנושא של הרכבת הקלה ומה שיהיה וחופרים ועושים וכל היום דנים בעניין הזה בכנסת, זה כבר לא רלוונטי, אנשים ייסעו עם מכוניות מוטוריות ורחפנים והכול יהיה אחרת'.
אורי מקלב: אני מחזיק כאן ברשותי שני טלפונים, שאני עדיין משתמש בו.
אורי מקלב: מה עשה המהפך של כמה שנים בטלפון הזה?
חיים ילין: זה כשר, לא?
אורי מקלב: בסדר, הכשרות אף פעם לא משתנה.
אורי מקלב: אני עדיין מחזיק אותו, הוא בסדר, יש לו הרבה מעלות, כשהוא נופל לא קורה לו שום דבר, אני לא צריך לשלם 600 שקל, הוא תמיד חוזר למקומו, יש בו גם יתרונות.
אורי מקלב: זה נעשה בכמה שנים.
אורי מקלב: השנים בטכנולוגיה זה שנות אור, זה שנה אחת של טכנולוגיה שעושה את הפער.
אורי מקלב: ברשותכם אני מכבד את חברת הכנסת, ד"ר עליזה לביא, לפתוח את הדיון הזה.
עליזה לביא: לקח קצת זמן לשכנע אותך, אבל מהר מאוד הבנת את גודל האתגר.
עליזה לביא: האמת שהשינוי הוא כבר כאן.
עליזה לביא: הוא פה והוא עכשיו ובוועדה שלך מה אם לא לדבר באמת על האיחור שלנו.
עליזה לביא: אנחנו באיחור מאוד מאוד גדול, העולם משתנה.
עליזה לביא: רובוטים זה כיף, אנחנו תיכף נשמע את ד"ר צזנה שמצטרף אלינו מארצות הברית, בשעה מוקדמת, ב-5:00 בבוקר, תודה לך שאתה איתנו, השינוי כבר קורה, רק אנחנו נרדמנו בשמירה.
עליזה לביא: מאמרים נכתבים, הרשות הממשלתית הזאת או הוועדה הזאת או שר כלכלה חדש שאתמול מתמנה למדינת ישראל.
עליזה לביא: הדברים ידועים, אבל שום דבר לא קורה, כלומר לא מוטמעים, יותר טכנולוגיה, יותר רובוטים, עוד מעט רובוטים ייקחו דם במקום אחות.
עליזה לביא: זה כבר פה, זה קורה.
עליזה לביא: זה פחות מקומות עבודה, זה פחות הבנה והכוונה - - -
אורי מקלב: יש ניתוחים שמתקיימים היום, ניתוחים קשים בעמוד השדרה שמתקיימים דרך רובוטים.
אורי מקלב: זה יותר מבדיקות דם, עד כדי כך.
עליזה לביא: אנחנו ערים, אבל אנחנו לא מטמיעים ולא מבינים, או לא מיישמים, ואתה יודע מה, במילים של פיקוח של כנסת על חברה, על ממשלה, על משרדי ממשלה ועל מה שקורה כאן, אנחנו נרדמים בשמירה.
עליזה לביא: אם אנחנו לא נעשה את השינוי ולא נביא את המחר לכאן ולעכשיו, אי אפשר בעתיד להכין.
עליזה לביא: כל יום שמתפספס אנחנו מפסידים.
עליזה לביא: אנחנו צריכים להתבונן אחורה בבהילות מאוד מאוד גדולה משום שאנחנו חוטאים כלפי הילדים והנכדים שלנו.
עליזה לביא: מה שלא חטאו קודמינו, שציידו אותנו בכלים הנכונים ובאפשרויות ובהזדמנויות, אנחנו לא נותנים את זה כאן ועכשיו לדור העתיד.
עליזה לביא: צריך הרבה יותר מיומנויות, צריך הרבה יותר גמישות מחשבתית ותעסוקתית והשינוי היה צריך להתחיל אתמול.
עליזה לביא: הידע קיים, הנתונים זועקים, גם כאן במדינת ישראל, גם בדבוס, שמוצגת תכנית התעסוקה.
עליזה לביא: כל כך הרבה משרות יורדות לטמיון ואנחנו ממשיכים באותה חשיבה, באותה הכוונה, מתעלמים מכל המודלים הקיימים, לא משתפים את הדור הצעיר שלנו בעולם התעסוקה העתידי, שזה ישליך על הבחירה של המקצוע, על ההשכלה, על איך אני מבין את שוק העבודה, על הביטחון התעסוקתי, הביטחון הכלכלי שלי.
עליזה לביא: לא מציידים את הנוער שלנו, את הילדים שלנו, בשום דבר שישרת אותם בעולם העתידי.
עליזה לביא: פעם הייתה כלכלת בית, אז אמרו מה צריך, מה פתאום?
עליזה לביא: אבל מה עם הכלכלה של כאן ועכשיו?
עליזה לביא: אין כבר פנסיה תקציבית, זה לא קיים.
עליזה לביא: צריך לבוא ולראות איך אנחנו דואגים לכלים נכונים לילדים שלנו.
עליזה לביא: ומילה על הרובוטים.
עליזה לביא: הרובוטים כאן, אנחנו לא יכולים לברוח מזה, אבל במקום שהרובוטים ייקחו לנו את העבודה, הם ייקחו לנו את זה רק אם ניתן להם.
עליזה לביא: אבל אם אנחנו נשתמש בטכנולוגיה כדי לשמור על הכישורים שלנו, על ההבנות שלנו, על מוח האדם, על ההון האנושי הקיים ועל האדפטציות שלו אנחנו ננצח.
עליזה לביא: אבל בשביל זה, אדוני, צריך לשתף פעולה, צריך להבין שהשינוי חייב להתחיל.
עליזה לביא: זאת קריאת השכמה.
עליזה לביא: לא בכדי בחרתי את היום הזה כיום מיוחד, כנושא מיוחד, שמשתף את כל הבית הזה, על כל הקבוצות שבו ועל כל ההתבוננויות המגזריות האלה ואחרות.
עליזה לביא: ותוסיף לזה, אדוני היושב ראש, ולך יש עניין רב בזה מטבע הדברים, האוכלוסייה בישראל משתנה, אנחנו רואים את זה, השינוי הדמוגרפי כבר כאן.
עליזה לביא: עולם העבודה הטכנולוגי העתידי יקבל אוכלוסיות אחרות ממה שהורגלנו היום.
עליזה לביא: יש גידול דמוגרפי בעולם החרדי, יש גידול דמוגרפי בעולם הערבי, המפגש עוד כמה שנים לא רבות יהיה כאן אחר מבחינת השכלה, הון, ההכנה של עולם העבודה.
עליזה לביא: מה אנחנו עושים, איך אנחנו מקדמים ואיך אנחנו באמת עושים את זה נכון ושומרים על הכישורים, גם של מעמד הביניים, כדי להתמודד עם השינוי.
אורי מקלב: תודה, ושוב פעם תודה על היום הזה.
אורי מקלב: נקווה שאנחנו נצליח לצאת מהיום הזה עם כמה תובנות חשובות שנצליח לקדם.
אורי מקלב: כמה ועדות בכנסת דנות בזה.
אורי מקלב: אנחנו בעניין הזה כאן באמת מתבקשים להתרכז גם בהמצאות ברובוטיקה, אבל גם על ההשלכה על מקומות העבודה, על ייצור העבודה, שמטבע הדברים אנחנו צריכים בעניין הזה להיערך.
אורי מקלב: אם חולה סיעודי צריך היום ארבעה-חמישה אנשים, בעידן הרובוטיקה, כפי ששמענו, יהיה אדם אחד אולי שיצטרך להתעסק עם זה.
אורי מקלב: אולי יהיו מקצועות שיהיו בסיכון, מצד שני אנחנו יכולים לייצר הרבה עבודה סביב הנושא הטכנולוגי אם באמת נדע להכשיר את הדור.
אורי מקלב: אם נדביק את הפער, אז כמו שהאוטומציה בתעשייה השפיעה, היא השפיעה, אבל ידענו להדביק את זה מכיוון שאנחנו מייצרים את הדברים.
אורי מקלב: גם אם יש טכנולוגיה מתקדמת, אנחנו יודעים להשתמש בה לטובתנו.
אורי מקלב: אם אנחנו לא נדע לאן זה מגיע ונדע להדביק את הדברים, בשביל זה אנחנו כאן, אנחנו באמת נוכל לעשות טוב ושזה לא יהפוך למשהו לרעתנו, אלא רק לטובתנו.
עליזה לביא: רועי איתנו.
אורי מקלב: אבל בכל זאת אולי ניתן לפרופ' צבי שילר, יושב ראש האיגוד הישראלי לרובוטיקה.
אורי מקלב: הוא לא יאריך, הוא כבר יודע את הדברים.
אורי מקלב: אחרי זה ניתן לך, רועי, אם זה בסדר.
<צבי שילר: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
<צבי שילר: שמענו שהרובוטים כבר כאן, לא מספיק.
<צבי שילר: זאת אומרת אנחנו עדיין מסתכלים על מהפכת הרובוטיקה שמתרחשת למעשה מול עינינו, אנחנו בתחילתה של המהפכה.
<צבי שילר: מספר הרובוטים עדיין קטן, הם עדיין לא חדרו לכל תחומי החיים.
עליזה לביא: אבל הם דופקים בדלת.
<צבי שילר: אנחנו בתחילתה של מהפכה טכנולוגית שלדעתי תשלוט במאה ה-21.
<צבי שילר: המהפכה ללא ספק תשנה את חיינו, היא תוציא אנשים ממשרות קשות ומסוכנות ולמעשה תעזור לנו לחיות חיים יותר טובים.
<צבי שילר: אנחנו לא צריכים ולא יכולים לעכב את ההתפתחות הטכנולוגית.
<צבי שילר: זאת אומרת יש כאלה שחושבים שהטכנולוגיה לא טובה לנו, בואו נעכב.
<צבי שילר: גם לא נרצה וגם לא נוכל ולדעתי אנחנו צריכים לפעול בצורה אחרת.
<צבי שילר: אנחנו צריכים לחבק את הטכנולוגיה.
<צבי שילר: לזהות את ההזדמנויות שהיא מבינה, להגן על מי שעלול להיפגע, ואני בטוח שאנשים ידברו על האספקטים האלה, ולהכין את הדורות הבאים להתמודדות מוצלחת עם המציאות החדשה.
<צבי שילר: אני לא אדבר על כל האספקטים האלה, אני רוצה לדבר רק על לחבק את הטכנולוגיה ולנצל אותה לטובתנו וזה אומר שהדרך הטובה ביותר להתמודד עם אותה מהפכה זה פשוט להיות ממוביליה.
<צבי שילר: מדינת ישראל, התעשייה הישראלית, די מובילה בעולם בתחום הרובוטיקה, לא ניכנס לפרטים, זה לא הנושא, אבל אם נפעל נכון, יש לנו את התשתיות הטכנולוגיות, יש לנו את כוח האדם הדרוש, אם נפעל נכון וננצל אותם נוכל ממש להיות בקדמה עולמית של פיתוח של רובוטים חכמים.
<צבי שילר: אנחנו באיגוד הרובוטיקה הישראלי שמנו למטרה להפוך את ישראל למרכז עולמי לרובוטים חכמים.
<צבי שילר: בניגוד לרובוטים שאחרים אולי עושים אותם יותר טוב היום.
<צבי שילר: אם נעשה את זה ונגיע לקדמה הזאת, למעשה נפתח פה תעשייה עשירה שתספק מקומות עבודה במספר הרבה יותר גדול ממקומות העבודה שרואי התחזיות הקודרות מנבאים שייפלטו מ - - -
עליזה לביא: תן לנו דוגמאות.
<צבי שילר: קודם כל הפיתוח עצמו.
<צבי שילר: אם אנחנו נהפוך למרכז עולמי לפיתוח רובוטים תתפתח פה תעשיית היי טק חדשה.
<צבי שילר: גם כשמדברים על מספר העובדים שנפלטים מהתעשייה, למשל, ובדרך כלל מדברים על התעשייה המסורתית, שבה מספר העובדים הוא סדר גודל של 300,000.
<צבי שילר: אם ייכנסו רובוטים לכל התעשייה אני לא חושב שכל ה-300,000 יילכו הביתה.
אורי מקלב: מה אחוז ההטמעה של הרובוטיקה היום בתוך המשק הישראלי במיוחד בתחום התעשייה?
עליזה לביא: חוץ מביטחון, אל תדבר על ביטחון.
אורי מקלב: בתעשייה, אני מדבר על התעשייה.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על חקלאות ואנחנו מדברים על תחבורה ואנחנו - - -
<צבי שילר: התעשייה, היא נמדדת על ידי מספר רובוטים ל-100 עובדים.
<צבי שילר: בתעשיית הרכב היא בערך 14 רובוטים ל-100 איש.
<צבי שילר: הממוצע העולמי הוא 6 רובוטים ל-100 איש, בישראל הממוצע הוא בערך 3 רובוטים ל-100 איש.
<צבי שילר: בסין, אגב, זה 0.3 ל-100 איש.
<צבי שילר: זאת אומרת יש מקום עצום לרובוטים בתוך מקומות העבודה ואותם אנשים שלמעשה ישתחררו מהעבודות המעיקות, חלק מהם יעברו וישנו תפקיד ויהיו מפעילי הרובוט, ישגיחו עליהם, יכול להיות הם יעזבו את התעשייה ויעברו למשרות אחרות.
<צבי שילר: אני לא רוצה להיכנס לזה, אני - - -
אורי מקלב: אנחנו נשאיר אותך, בוודאי אנחנו נשאל שאלות וננצל את התשובות שלך להמשך, רק כדברי פתיחה - - -
<צבי שילר: הנקודה העיקרית שלי זה החזון, החזון צריך להיות, זה מה שצריך לצאת מהוועדה הזו, שאנחנו צריכים לחבק את המהפכה הזאת, לקדם את ישראל שתהיה מובילה בתחום.
<צבי שילר: אגב, זה החזון של הכנס הישראלי לרובוטיקה שיתקיים בעוד חודשיים וחצי באמצע אפריל.
<צבי שילר: אני מזמין את היושב ראש ואת חברי הוועדה להיות אורחי הכנס ואני קורא לוועדת המדע לאמץ החלטה שקוראת למשרדי הממשלה הרלוונטיים לגבש תכנית לאומית בין משרדית לקידום תעשיית הרובוטיקה בישראל ויפה שעה אחת קודם.
אורי מקלב: אי אפשר בלא להודות לך.
אורי מקלב: אנחנו זכינו לטעימות בעניין הזה ביום מיוחד שציינו לפני כמה חודשים, גם הבאנו לפה רובוטים וראינו את המהפכות.
אורי מקלב: אז עכשיו נראה חלק, אבל גם ראינו מה המהפכות שהם עושים גם בתחום הרפואה ובתחום החקלאות וגם ברווחה האישית.
אורי מקלב: אנחנו אולי יודעים על רובוטים שמנקים את הבית, אבל זה יהיה גם בניקיון וגם בהיגיינה ובגינה.
אורי מקלב: אנחנו הולכים גם לחיי היום יום, לא רק בתעשייה, זה הולך להפוך למשהו, ודאי בתחום האנרגיה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים באמת שיש לנו מלאכה מרובה.
אורי מקלב: מכאן אנחנו נעבור לד"ר רועי צזנה, אתה נמצא בארצות הברית, אתה מפעיל רובוט בנוכחות מרחוק.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לפתוח את השאלות באיך אתה מחדש ומפתיע אותנו בעניין הזה.
אורי מקלב: אני אגיד לך, אני עוד חי בדור, כשהיו אומרים שיחה מחוץ לארץ, אפילו כשהייתי כבר בשליחות ציבורית, הייתי עוזב את הכול, יש שיחה מחוץ לארץ.
אורי מקלב: הבנו שזה משהו שהוא יותר מ-30 שניות, דקה זה דבר יקר וצריך להתייחס אליו בהתאם, שיחה מחוץ לארץ.
אורי מקלב: נתנו לך להמתין, אתה נמצא איתנו ואתה רוצה בכל זאת להפתיע אותנו בדברים שאנחנו לא רגילים עד היום.
<רועי צזנה: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
<רועי צזנה: אני שותף לבעיה שלכם.
<רועי צזנה: אני אומר לבן שלי שפעם הייתי צריך לצאת לרחוב ולדבר בטלפון ציבורי, הוא לא מבין על מה אני מדבר.
<רועי צזנה: מה שאנחנו רואים זה שהטכנולוגיה משתנה כל הזמן.
<רועי צזנה: לפני עשר שנים, אני מזכיר לכם, לא היה פייסבוק ובדור שלנו אייפון היה דבר שנראה כמו מדע בדיוני והנה אנחנו.
<רועי צזנה: אתם שומעים אותי טוב?
אורי מקלב: שומעים טוב.
אורי מקלב: כשהסתובבת פחות טוב, אבל זה בסדר.
אורי מקלב: אבל לא רק אנחנו צריכים לשמוע אותך טוב, בעצם היום צופים בנו רבים גם מחוץ לכנסת, חוץ מהמשתתפים הרבים פה.
אורי מקלב: תיקח את זה גם בחשבון, שאתה מדבר היום לעם ישראל, לא רק לכנסת ישראל.
<רועי צזנה: נעים מאוד.
<רועי צזנה: בכל מקרה - - - בישראל.
<רועי צזנה: אני אתן לכם קצת הצצה לגבי העתיד - - - הוא אמור להכפיל את עצמו מדי שנתיים.
<רועי צזנה: התוצאה היא שאנחנו נראה אותם תוך חמש שנים בכל מקום, במשרדים, בכנסת וכו'.
<רועי צזנה: אני רוצה להציף כמה בעיות שאנחנו נתמודד איתם בעשורים הקרובים.
<רועי צזנה: אני מזהיר מראש, הן עלולות להישמע מפחידות, אבל הן צצות מדי דור וכל פעם הדור הבא כבר מסתדר איתם והמחשבה שלנו היא גם לחשוב על פתרונות, לא לייאש.
<רועי צזנה: קודם כל הדברים הידועים.
<רועי צזנה: אנחנו יודעים שמקצועות משתנים לאורך ההיסטוריה, אנחנו יודעים שב-200 השנים האחרונות השינוי הזה תופס תאוצה.
<רועי צזנה: 60% בעלי המקצועות שהיו לפני 200 שנים לא קיימים איתנו היום.
<רועי צזנה: אנשים עברו מהכפרים לערים, אנשים התחילו להעביר חלק מהעבודה למשל המרכזיות הטלפוניות, לידיים של מחשבים.
<רועי צזנה: אנחנו יודעים גם שבניגוד למה שחשבנו בעבר, זה לא שכל משרה שנעלמת בגלל התפתחות טכנולוגית מוחלפת מיד במשרה חדשה.
<רועי צזנה: אנחנו יכולים לראות שבעשורים האחרונים מספר המשרות החדשות הכולל שנפתח לפני עשור בארצות הברית הולך ויורד והחל משנות האלפיים למעשה לא נפתחו משרות חדשות בראייה כוללת בארצות הברית.
<רועי צזנה: זה מה שאנחנו יודעים.
<רועי צזנה: עכשיו מה אנחנו חושבים שיכולה להיות הסיבה - - - קודם כל אנחנו חושבים שהסיבה שמקצועות נגמרים היא שיש התייעלות, אוטומציה.
<רועי צזנה: מכונות מתחילות לבצע עבודה ביעילות גבוהה יותר מבני אדם בתחום הייצור ולכן אנחנו לא צריכים את אותו מספר של פועלים זוטרים.
<רועי צזנה: אנחנו מחליפים את הפועלים הזוטרים עם הפרודוקטיביות הנמוכה בפועלים בכירים שיכולים לפתח על המכונות ושיש להם פרודוקטיביות גבוהה.
<רועי צזנה: מה שאנחנו רואים כתוצאה מזה, שלמרות שהיצרנות, הפרודוקטיביות, עלתה בעשורים האחרונים ב-32% מאז 1970 השכר הממוצע נותר כמעט באותה רמה, בגלל שהפועלים הבכירים מרוויחים קצת יותר, אבל את הזוטרים אנחנו צריכים פחות, או לא צריכים באותה מידה, ולכן המעסיקים יכולים להרשות לעצמם לוותר עליהם ובסך הכול השכר הממוצע נשאר אותו דבר.
<רועי צזנה: כתוצאה מזה נולד הגרף היפהפה הזה, הסטטיסטיקה היפה הזאת, כלומר הבדלי השכר המשוקללים בין אנשים במומחיות גבוהה, תואר ראשון, אנשים שסיימו תיכון, ואתם יכולים לראות איך המצב היה ב-1973 ואיך הוא היום.
<רועי צזנה: אנחנו צריכים אנשים במומחיות גבוהה כי הם אלה שיש להם את הפרודוקטיביות הגבוהה ביותר והם אלה שהשוק מעסיק.
<רועי צזנה: תהליך האוטומציה הזה, עד עכשיו היה קיים במקצועות הצווארון הכחול.
<רועי צזנה: בגלל זה הילד שלי לא מבין מה זה נגר או סנדלר, ותהליך האוטומציה הזה רק ממשיך.
<רועי צזנה: עד היום המכונות יכולות לבצע רק מטלות רוטיניות, מטלות שהן מאוד מאוד שגרתיות, הן לא היו מסוגלות להתמודד עם גמישות מחשבתית.
<רועי צזנה: הבעיה הזאת, הפרדוקס הזה שנקרא פרדוקס מורבק מתחיל לעבור, אנחנו משאירים אותו מאחורינו.
<רועי צזנה: רכבים אוטונומיים עולים לכבישים ולפי שר התחבורה של ארצות הברית הם יהיו בכל מקום בעולם, עד אפריל 2025.
<רועי צזנה: בבתי חולים מתחילים להעסיק רובוטים, מדפסות תלת ממד מתחילות להדפיס בתים.
<רועי צזנה: תהליך האוטומציה עובר גם לצווארון הלבן.
<רועי צזנה: מחשבים מסוגלים להתחיל לבצע ראיית חשבון, לסרוק אלפי תדפיסים משפטיים בשעות ספורות ולהפיק דוחות מפורטים, הם מתחילים לספק ייעוץ רפואי ברמה שעולה על זה של רופאים אנושיים במקרים מסוימים.
<רועי צזנה: הם רק ממשיכים להתפתח.
<רועי צזנה: בני אדם לא מתקדמים באותה המהירות.
<רועי צזנה: התוצאות הצפויות עבור ישראל, אתם יכולים לראות במחקר נפלא שנערך במכון טאוב בשנה האחרונה, על בסיס הנחות של מחקר אמריקאי של שני חוקרים בשם - - - ואם אני מסכם, ואני בטוח שידברו על זה עוד הרבה גם היום, לפי המחקר הזה 36% משעות העבודה בישראל נמצאות בסיכון גבוה להיעלם, עוד 20% נמצאות בסיכון בינוני להיעלם.
<רועי צזנה: זוהי תמורה עצומה.
<רועי צזנה: זה לא אומר שאנשים יהפכו להיות מובטלים, זה החשש הגדול של כולם, זו השפה שנהוגה כיום, אבל זה לא מה שיקרה כנראה.
<רועי צזנה: מה שאנחנו רואים כרגע זו תופעה שונה, אנחנו רואים אנשים, מתכננים, שרטטים, אנשים שמפוטרים מהעבודות שלהם, עוברים לכלכלת השירותים.
<רועי צזנה: הם נוהגים במוניות או בהובר, משכירים חדרים בדירות שלהם, הם מספקים שירותים באמצעות סייבר ואלף ואחת דרכים אחרות, אבל הבעיה היא שהעבודות האלה מכניסות משכורות נמוכות בהרבה מהעבודות הקודמות שלהם.
אורי מקלב: רועי, אנחנו צריכים גם איתך לצמצם, גם כשאתה מרחוק.
אורי מקלב: אני לא יכול להוציא אותך - - - אני לא יודע איך הסדרנים של הכנסת יתמודדו עם נואמים פה, כשליושב ראש אין שליטה מלאה עליהם, איך מוציאים אותם מהחדר.
אורי מקלב: אבל קודם כל אני רוצה להגיד לך במילה אישית, חשבתי שלא יפתיעו אותי ברובוט הזה, אמרתי מה זה אחרת?
אורי מקלב: במקום שיחת קונפרנס כזאת או אחרת, מה זה יכול להיות כבר יותר?
אורי מקלב: שאתה מסתובב, זה מה שאני מסביר לעם ישראל, שכל הסיבובים והתנודות שהיו היו שלך, זה לא מישהו שעשה את זה מתוך החדר, אתה התאמת את עצמך - - -
<רועי צזנה: זה הגוף הרובוטי ש - - -
אורי מקלב: באמת אני חושב, גם אם האיכות, שהייתה ברובה שיחה באיכות טובה, אבל בסך הכול זה נתן - - - הקשבה שלי, בכל אופן זה כן חיבר אותי למרצה ואנחנו נזכה שמרצים בישראל ידברו באוניברסיטה בארצות הברית והוא לא יצטרך לנסוע לעזוב את המשפחה, הוא יוכל לשבת פה - - -
חיים ילין: ומה עם הדיוטי פרי?
אורי מקלב: אנחנו נדאג לו לעניין הזה.
אורי מקלב: הרובוט יביא לו ברחפן מהדיוטי פרי וישים לו על השולחן בעבודה שלו והוא לא יצטרך לעמוד בתור.
אורי מקלב: הרחפן יביא לו לתוך החדר.
אורי מקלב: רועי, אתה נמצא במשרד, בבית שלך?
אורי מקלב: איפה אתה נמצא?