GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: גם אדם לעצמו אומר, מה שהכרחי עושים, מה שלא, לא מסתובבים סתם בחוץ, לא מסתובבים למטה, לא הולכים סתם לבלות.
אורי מקלב: אבל אם זה משהו שהוא הכרחי, אז כמו שהולכים לשאר הדברים, הרי לא כל הדברים הופסקו.
אורי מקלב: אני תיכף אשמע מהם אם יש אפשרות איך לחזק את זה.
אורי מקלב: לחזק את הדברים האלה, למצוא את הדרך הכי זמינה לנו ואפשרית לנו ונותנת הכי הרבה תפוקות.
אורי מקלב: לכן אני רוצה לשמוע את כולם, מה כל אחד חושב בעניין הזה.
אורי מקלב: אני רק רוצה לעשות את זה מסודר.
<מיה הלוי: עוד שני דברים על המצב.
<מיה הלוי: מה שרציתי להגיד זה שאנחנו בדרך כלל ערים לנזקים הכלכליים של העסקים.
<מיה הלוי: זה הדבר הראשון שצף כשאומרים שיש משבר ואז יש הרבה פעמים טענה, הם צריכים להכניס את היד לכיס כשיש משבר.
<מיה הלוי: הגופים הציבוריים מהסוג שלנו, שהם גופים ציבוריים, אולי לא מכניסים את היד לכיס הפרטי שלהם, אבל אין להם גם הכנסות, רווחים, על הכיס הפרטי שלהם.
<מיה הלוי: זאת אומרת יש כאן איזה שהיא הסתכלות שצריך להבין שכשאנחנו מקימים קרנות עזרה במצוקה, אנחנו לא צריכים להסתכל רק על העסקים אלא גם על כל התשתית שאנחנו מדברים עליה, בעיר כמו ירושלים, שבאמת היא תשתית בתחום של חינוך מדעי מאוד עשירה.
<מיה הלוי: יחד עם משרד החינוך ויחד עם העירייה, בהובלה של מנח"י, אנחנו לוקחים את ירושלים כעיר מדע, כאיזה שהוא חזון לעתיד, כשהתמקדנו במה זה ירושלים עיר מדע מהר מאוד אמרנו שירושלים היא עיר מדע בחינוך.
<מיה הלוי: קודם כל בחינוך, כי קודם כל צריך לדאוג לדור הבא.
<מיה הלוי: כשעשינו את המיפוי של מה זה ירושלים עיר מדע, נדהמנו לראות כמה ארגונים תומכים בחינוך מדעי בעיר הזאת.
<מיה הלוי: יש לנו מקומות פיזיים, כמו גן החיות וגן בוטני ותחנה לחקר ציפורים ומעבדות בלמונטה ונוער שוחר מדע ומוזיאון מדע, יש לנו ארגונים כמו קדימה מדע וארגונים נוספים שפעילים בתוך העיר.
<מיה הלוי: יש פה אוניברסיטאות שתומכות בזה, מכללות שתומכות בזה.
<מיה הלוי: עשינו כנס בתחילת הקיץ, הגיעו נציגים מ-60-70 ארגונים וביחד התחלנו לחשוב איך מובילים את ירושלים כעיר מדע, אבל לצורך העניין אנחנו צריכים להבין שצריך להיות קיימות לדבר הזה.
<מיה הלוי: זאת אומרת אנחנו לא יכולים להוביל מהלך כזה גדול, להיכנס אליו ואחרי זה למצוא את עצמנו במהלך - - - והתהליך הזה של ירושלים עיר מדע הוא פרספקטיבה בשבילי בשלוש רמות.
<מיה הלוי: קודם כל ברמה של תושבי ירושלים.
<מיה הלוי: אנחנו רוצים לחזק את מערכת החינוך פה, אנחנו רוצים לחזק את הבחירה של תושבים לגור בעיר הזאת ואנחנו יודעים שחינוך זאת הדרך ש - - - אנשים מוכנים לנסוע רחוק למקום עבודה, אבל הילדים שלהם יישארו באותו בית ספר.
<מיה הלוי: לכן היתרון העירוני הזה שיש לעיר בכל המוסדות האלה הוא באמת התשתית שיכולה להוביל.
אורי מקלב: עשו מחקר, המשפיע הכי גדול, הפרמטרים שיש לאנשים שעוברים ממקום למקום, עוזבים מקום מגורים, זה נושא החינוך.
אורי מקלב: יש עוד כמה דברים, אבל הנושא של החינוך הוא הנושא ה - - -
<מיה הלוי: ולירושלים יש תשתית שהיא יכולה להציע לעיר הזאת ולתושביה ועל כל מגזריה, בתחום המדעי יש לנו אפשרות לתת מענים לכל המגזרים, לכן יש כאן איזה שהוא חיזוק מאוד גדול לעיר בתחום הזה.
<מיה הלוי: מיפינו איזה פעולות אנחנו יכולים לעשות ואיך אנחנו יכולים להסתכל עליהם ועשינו ממש מיפוי שנשמח להעביר אליך ולהראות לך כמה הרבה בעצם קורה בעיר הזאת וכמה אפשר עוד להעצים ולעשות את זה יותר חזק.
<מיה הלוי: זה ברמה אחת.
<מיה הלוי: ברמה השנייה זה ברמה הארצית.
<מיה הלוי: אנחנו רוצים שיתפסו את ירושלים לא רק כעיר של היסטוריה, גם עיר של עתיד.
<מיה הלוי: לא רק עיר של עבר, גם עיר של הווה ועתיד ולדעתנו הדבר שירושלים יכולה להציע הכי חזק כמנוף, זה באמת את המדע שלה.
<מיה הלוי: אתה מסתכל על מספר המוסדות להשכלה גבוהה, מספר החברות, בתי החולים האוניברסיטאיים, יחידות מחקר שנמצאות פה והמוסדות האלה.
<מיה הלוי: אנחנו רוצים שירושלים תהיה עיר מדע בתפיסה של הציבור בארץ ולא רק עיר היסטורית.
<מיה הלוי: אם אנחנו רוצים שתלמידים יבחרו ללמוד בעיר ירושלים, סטודנטים, חלק ממה שאנחנו רוצים להציג להם זה את העתיד, הם לא באים ללמוד בירושלים בגלל שיש כאן היסטוריה, הם באים ללמוד בירושלים כי יש כאן מוסדות להשכלה גבוהה מצוינים, הם באים לגור בירושלים, כי יש פה חינוך מצוין.
<מיה הלוי: אז יש להם איזה שהיא הסתכלות כזאת ואם אני לוקחת את זה לפרספקטיבה עוד יותר רחבה, ואם נוכל להרחיב אני אמשיך, אנחנו גם פעילים מאוד בפרויקטים בינלאומיים.
<מיה הלוי: אני חזרתי הלילה מסדנה שהתקיימה באמסטרדם של פרויקט במימון של האיחוד האירופי, שממוקד בנושא של קידום בנות למדע, נושא שכולנו דנים בו ולשים בו.
<מיה הלוי: המטרה של הפרויקט הזה היא מאוד מיוחדת, הוא אומר, יש כבר המון פעילויות, אנחנו יודעים על המון כלים, אנחנו כנראה לא מצליחים להטמיע אותם נכון במערכת כי משהו עוד לא קורה.
<מיה הלוי: בואו נראה איך אנחנו עושים את זה ביחד.
אורי מקלב: אולי צריך להגיע למסקנה שצריך להתחיל בגן הילדים?
<מיה הלוי: ויש גם המסקנה שצריך להתחיל בגיל מאוד צעיר.
<מיה הלוי: כל התהליך המיוחד הזה, אני רוצה להגיד שאנחנו מביאים גם את ירושלים בקנה מידה בינלאומי כי פתאום מסתכלים על ירושלים כעיר מדע בקונטקסט בינלאומי.
אורי מקלב: עם השלכה לכל הארץ.
<מיה הלוי: אני אומרת, זה גם משליך על כל הארץ, נכון.
<מיה הלוי: אנחנו מאוד פעילים בנושא של האיחוד האירופי, מצאנו שם כר נרחב, עשינו שם פרויקט יוצא מן הכלל שאם נספיק נספר לך עליו, בתחום של שילוב הנדסה.
<מיה הלוי: חלק מהעניין של ירושלים עיר מדע, זה הסתכלות לעולם, שלא יתפסו אותנו רק בקונטקסט של עיר היסטורית או עיר מאבק או עיר קונפליקט.
<מיה הלוי: אנחנו מנסים להציג את ירושלים דווקא בצד החיובי שלה ומה אנחנו עושים למען החברה.
<מיה הלוי: זה היה בקליפת אגוז, אבל אני אשמח להרחיב.
אורי מקלב: את תצטרכי גם להגיב על האחרים.
אורי מקלב: אבל תדעי לך שהמדינה, הממשלה, במסגרת תקנת ירושלים הפרויקטים שראש העיר גם הציג וגם יש אישור לזה, זה הרבה לנושא הזה, להביא אנשי מדע, לקדם את הנושא של מדע טכנולוגיה בכל מיני שטחים, גם לתמוך בסטרט-אפים ויוזמות או בכלל בחינוך וחשיפה ותמיכה.
אורי מקלב: אנחנו לא נוכל - - - גם - - - בעיריית ירושלים שירצה להציג את זה בקצרה, אבל אנחנו רוצים, עם כל החשיבות, לקדם את החשיבה איך אנחנו מחזקים את המוסדות לתקופה הזו.
<מיה הלוי: לנושא הזה רציתי לתת לך בהזדמנות זו את הקטלוג של הפעילויות שאנחנו מציעים למערכת החינוך.
<מיה הלוי: יש לנו אותו בעברית למערכת החינוך הממלכתית והממלכתית דתית, יש לנו אותה בערבית ויש לנו אותה בחרדית, למגזר החרדי.
<מיה הלוי: זה לא באידיש, אין תמונות, יש איורים והפעולות מותאמות לאוכלוסייה המיוחדת.
<מיה הלוי: זאת אומרת יש לנו הרבה מאוד עבודה גם בהסתכלות הזאת.
<משה טור-פז: אני חייב לצאת.
<מיה הלוי: אז תגיד את דבריך.
<משה טור-פז: אז אני רק אומר ככה, כפי שאני רואה שאתה מכיר והנתונים מוכרים לך היטב, אנחנו עושים מהלך של למעלה משנתיים עכשיו - - -
אורי מקלב: הייתי 15 שנים סגן ראש העיר בירושלים.
<משה טור-פז: אבל אני רואה שאתה גם שולט במה שקורה עכשיו ובתקנת ירושלים.
<משה טור-פז: אז באמת אנחנו עושים מהלך מאוד דרמטי בעיניי שהיתרון הירושלמי הוא גולת כותרת, אבל יש לו שותפים, כל מי שמסביב לשולחן ועוד, שאני חושב ש - - - שוב, אני אמרתי, אני לא אצהיר על ירושלים כעיר מדע עד שהיא לא תהיה באמת כזו, אבל אנחנו בדרך לשם.
<משה טור-פז: זה לא יקרה בשני המגזרים הגדולים בירושלים, שזה המגזר החרדי והמגזר הערבי.
<משה טור-פז: כלומר בסופו של דבר להפוך את מערב ירושלים לעיר מדע זה לא בעיה, זה כבר כמעט שם, אבל בלי שותפות אמיצה ועמוקה במגזר החרדי ובאופן אחר במגזר הערבי אנחנו לא נהיה שם.
<משה טור-פז: זו לא תהיה עיר, זה יהיה רבע עיר מדע ובזה אנחנו משקיעים הרבה מאוד.
<משה טור-פז: היתרון הירושלמי זו דוגמה אחת, כי שם כל תלמיד מביא איתו ואוצ'ר, השיטה הידועה, של 120 שקלים.
<משה טור-פז: אם מוסד מדעי רוצה את הציבור החרדי הוא יבנה תכנית בחרדית.
<משה טור-פז: זה אחד המקומות הראשונים שדיבר חרדי בתחום התרבותי והיום יש יותר.
<משה טור-פז: אותו דבר באופן אחר גם למגזר הערבי.
<משה טור-פז: אני חושב ששם האתגר הגדול של העיר, במידה רבה של המדינה, אני חושב.
<משה טור-פז: ואני חושב שאין כמו מגע כדי להוביל אותנו למקומות האלה ואנחנו שם.
אורי מקלב: אנחנו אולי בהמשך גם נלווה אותך, אם נמצא איזה דרך.
אורי מקלב: אני אפנה, אני אומר בדברי הסיכום, לשר המדע ולשר החינוך, לעשות איזה תגבור, לתת איזה פוש ודחיפה כדי להחזיר את המצב לשגרה.
אורי מקלב: שרת התרבות הודיעה עכשיו שלמוסדות התרבות נותנת עכשיו חיזוק ותמיכה בעניין הזה.
<משה טור-פז: אני לא אכנס למיקרו טכניקה.
<משה טור-פז: יש דרך, אלה תקנות ייעודיות.
אורי מקלב: זאת אומרת אתם תדעו להפעיל את זה במקרה הזה איך לתת את המענה, את המעטפת למתן ביטחון או נקרא לזה מעטפת האחריות שיש למנהל בית הספר כדי לחזק אותו בחזרה - - -
<משה טור-פז: כן, תקנות ייעודיות מדויקות עושות את ה - - -
אורי מקלב: לפעמים אמירה, לפעמים מכתב של ראש מנח"י, והוא בא ומציג את זה להורים, 'אנחנו חוזרים, אנחנו נותנים את כל המענים, אנחנו מתראים עם גופי הביטחון'.
אורי מקלב: ההורים גם רוצים בעניין הזה שזה לא רק - - - ואז זה נותן גם להורה תחושה שהוא הולך למקום מסודר והאחריות היא בעצם אחריות כללית.
<משה טור-פז: בהחלט.
אורי מקלב: ברשותך, אנחנו מיד נעבור לד"ר עידית חכימי, מהמשרד לבטחון פנים.
אורי מקלב: תגידי לי איך המשרד לבטחון פנים פועל, מה הוא מאפשר, מה האמירה שלו - - -
<עידית חכימי: האמת היא שאני לא באתי לכאן כייצוג של המשרד, באתי מתוך עניין אישי ובתור מי שמשתתפת בישיבות של ועדת המדע.
<עידית חכימי: אני חייבת להגיד שאני מצאתי חיבורים ובהחלט הנושא של הביטחון האישי הוא נושא שמעסיק ומטריד את המשרד לבטחון פנים.
<עידית חכימי: אנחנו בודקים את הנושא של הביטחון האישי בסקרים שאנחנו מבצעים ונערכים למאמצים לשיפור הביטחון האישי של אזרחי המדינה באופן כללי ושל - - -
אורי מקלב: ובירושלים בפרט?
אורי מקלב: יש מגבלות של המשרד לבטחון פנים לגבי סיורים של תלמידים, התכנסות של תלמידים?
<עידית חכימי: אני לא חושבת שאני יכולה לייצג את ההיבטים של - - -
אורי מקלב: אז - - - אני חושב שגם צריכה להיות אמירה ברורה בעניין הזה, צריך לפרסם הודעה, או משהו, אם יש לכם דוברות, לפרסם.
אורי מקלב: אם כותבים שהמשרד לבטחון פנים לא מונע ולא מגביל שום פעילות, שום התכנסות, שום המשך של סיורים לימודיים בכל מקום בעיר, מכל מקום לכל מקום, זאת אמירה שהיא גם חשובה, זה גם נותן חלק מהדחיפה.
<שמואל דהן: ברשותך, אני יכול להתייחס, כי אני ראש אגף הביטחון של האוניברסיטה העברית.
<מיה הלוי: ואנחנו כפופים ל - - -
<שמואל דהן: אנחנו כמובן והמוזיאון עובדים ביחד.
<שמואל דהן: אני כפוף או מונחה על ידי חטיבת האבטחה של משטרת ישראל והמשרד לבטחון פנים.
<שמואל דהן: אם אני יכול לדבר בשם המשרד, אני אדבר בשמי כמי שמונחה על ידי המשרד.
<שמואל דהן: הפעילות מתנהלת כשגרה באופן מוחלט.
<שמואל דהן: בשבוע שעבר עשינו מסיבת פתיחת שנת הלימודים פה בספרא בגבעת רם, 4,500 סטודנטים בשעות הערב, פתוח, כמובן עם אמצעי אבטחה על פי רשיון העסק שניתן לאירוע.
אורי מקלב: תגברתם את האבטחה לאור - - -
<שמואל דהן: כן, זאת הנקודה הבאה.
<שמואל דהן: פה אני רוצה להתחבר למה שמיה אמרה, האם יש לנו מה לעשות או אין לנו מה לעשות.
<שמואל דהן: אז יש לנו מה לעשות, אני מסכים איתך, מיה.
<שמואל דהן: ומה יש לנו לעשות?
<שמואל דהן: אני אגיד לכם מה האוניברסיטה העברית עושה.
<שמואל דהן: האוניברסיטה העברית מפעילה שאטלים במעונות הסטודנטים, עם כל הקמפוסים.
<שמואל דהן: ממעונות הסטודנטים בארץ יוצא שאטל לגבעת רם, יוצא שאטל לעין כרם, בבוקר בשעות קבועות, בערב חזרה.
<שמואל דהן: אני אומר לכם יותר מזה, יש שאטלים גם לסטודנטים ערבים, אנחנו אוספים אותם משועפט, משער שכם, והם מגיעים לפה לקמפוס בגבעת רם, הם יורדים ונכנסים בשערים ונבדקים כמו כל סטודנט אחר.
אורי מקלב: תרשה לי לשאול את מיה, האם התלמידים שלומדים כאן מגיעים עם הסעה?
אורי מקלב: תחבורה ציבורית או הסעה מאורגנת?
<מיה הלוי: זה השינוי שהיה מאז שאני הייתי אמא וגידלתי את הילדים שלי בירושלים והם היו נוסעים למוזיאון ישראל או למה שהיה בתחבורה הציבורית.
<מיה הלוי: הם היו הולכים לתחנת האוטובוס, עולים לאוטובוס ונוסעים.
<מיה הלוי: אין דבר כזה היום.
<מיה הלוי: אף כיתה לא מגיעה לביקור, לא עם אוטובוס ציבורי, האוטובוס מגיע לכניסה לבית הספר.
<מיה הלוי: זאת אומרת זה אותו שאטל שאתה מדבר.
<מיה הלוי: אין בכלל היום - - - אם פעם כשגידלנו ילדים היינו נוסעים בתחבורה ציבורית למקומות, היום באופן גורף אני לא חושבת שיש איזה - - -
אורי מקלב: אז אפשר להגיד שכל ההגעה למקום היא תמיד בהסעות ייחודיות.
<שמואל דהן: לכן ככל שיהיו יותר שאטלים אז יהיו יותר אנשים.
<מיה הלוי: זה חלק מהעלות כבר שנים של ביקור.
<מיה הלוי: זה חלק יותר יקר מהביקור.
<מיה הלוי: זאת אומרת כשאת לוקחת בסוף את העלות הכוללת של לצאת מבית הספר, בדרך כלל עלות ההסעה היא המרכיב העיקרי, הביקור הוא החלק היותר שולי בעסק.
<מיה הלוי: אבל אין ספק שאין היום שאלה כזאת בכלל.
אורי מקלב: זאת אומרת אתם עושים את כל מה שצריכים לעשות כדי לענות - - -
<שמואל דהן: בדיוק, וכמובן שהדברים האלה עולים כסף.
<שמואל דהן: תקציב האבטחה באוניברסיטה העברית זה בין פי 10 לפי 15 מכל - - -
אורי מקלב: מכל אוניברסיטה אחרת.
<שמואל דהן: זה בכלל לא - - -
אורי מקלב: מול אוניברסיטת בר אילן, לדוגמה.
<שמואל דהן: האם מישהו מתקצב את האוניברסיטה בגלל המצב הנוכחי או בגלל שהיא נמצאת בירושלים?
<שמואל דהן: ודאי שלא.
<שמואל דהן: למה זה חשוב?
<שמואל דהן: כי כל תקצוב כזה יקטין את הכסף שהולך לעניין אבטחה ואולי יגדיל את הכסף לטובת שאטלים ולטובת חינוך ולטובת דברים אחרים.
אורי מקלב: האוניברסיטה העברית, אני חושב, מקבלת 980 או 920 מיליון מהמל"ג?
<שמואל דהן: האוניברסיטה מקבלת מאות מיליונים, אבל על פי מפתח בהתאם לכל האוניברסיטאות, ששם אין קריטריון של ביטחון.
אורי מקלב: אבל כשמגדילים תקציב לוקחים את זה גם בחשבון.
אורי מקלב: אני אומר לכם, עיריית ירושלים מקבלת בתוך תקנת ירושלים 400 מיליון שקל, 450, תלוי - - - אני לא רוצה להכניס אתכם למה זה מבסיס התקציב, מה זה דברים של הרשות לפיתוח ירושלים.
אורי מקלב: למה אנחנו נותנים יותר?
אורי מקלב: ירושלים באה לבקש והיא מקבלת מה שערים אחרות לא מקבלים,
אורי מקלב: בגלל המצב הביטחוני המורכב שיש פה, זה גלום בתוך הדבר הזה.
אורי מקלב: לכן אני אומר שגם עיריית ירושלים צריכה להיות שותפה בעניין הזה.
אורי מקלב: הייתה פעם שמירה בגני הילדים, תגבור השמירה, אמרנו להם ש'אנחנו נגדיל לכם', אני מגדיל לך את תקנת ירושלים, תמיכה בחלק הזה.
אורי מקלב: כי מה שידוע עכשיו במשרד הכלכלה, הוא ידע כמה שבועות לתת מענה למעונות.
אורי מקלב: המעונות בכלל לא נמצאים בתוך מעטפת הביטחון.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להעביר למשרד החינוך.
אורי מקלב: אני אחד התומכים הגדולים להעביר את מעונות היום ממשרד הכלכלה למשרד החינוך.
אורי מקלב: יש כמה דברים, חלק בגלל הליכים בירוקרטים ומנהליים, חלק גם רצף חינוכי, שאני חושב שהוא חשוב, משרד החינוך עושה את זה טוב יותר ממשרד הכלכלה, מתוך הניסיון שלנו.
אורי מקלב: למה אני אומר?
אורי מקלב: גם המעטפת הביטחונית שיש, לא בכל - - - אבל לגנים יש מעטפת, קבעו איזה מודל, מתחזקים אותו, מורידים אותו לפי הנתונים וגם לפי מצב כלכלי.
אורי מקלב: המעונות בכלל לא נמצאים בזה.
אורי מקלב: מתברר שהקב"טים העירוניים אחראים על מעונות - - - באיזה שהוא מקום אין הבדל - - - לפעמים את רואה מבנה שהוא גן ומבנה שהוא מעון, מה ההבדל ביניהם?
אורי מקלב: אז זה בסדר, יש על ידו גן, אז אולי הוא גם שם - - - אולי, כך חשבנו, אבל יש גם מקומות שנמצאים בנפרד.
אורי מקלב: התברר שהקב"טים העירוניים בכל מקום, כולל בעיריית ירושלים, לא יודעים בכלל את הכתובות של 2,000 מעונות שיש בארץ, תכפילי במספר הילדים, הם לא יודעים את הכתובות וודאי לא יודעים את מספר הילדים.
אורי מקלב: אני אומר לכם איפה החוסרים שיש מול כך שאנחנו נותנים מענה זמני.
אורי מקלב: עכשיו, במשך כמה שבועות נתנו מענה, משרד הכלכלה מימן שמירה בכל - - - אם זה רשתות שמפעילות את זה, או מעונות, הם יכולים להתקשר לפי נוסחה של - - - וכל זה.
אורי מקלב: אין ספק שיש אפשרות עכשיו לתת מענה למצב מסוים והרבה יותר קל כשהוא מצב מתמשך.
אורי מקלב: יותר קל לתת תקציב כשאת יודעת שזה ממושך.
אורי מקלב: אחרי שנסכם פה, נשמע את כולם, לכן אני רוצה שתמקדו.
אורי מקלב: אלה דברים שאנחנו יכולים כוועדת מדע לגרום לכך ולהגיע למסקנה שאלה הדברים שהם באמת יעזרו להחזיר את המצב לשגרה.
אורי מקלב: אני הייתי בכל אופן מבקש אולי ממוזיאון הטבע שיגיד גם כמה משפטים, מה קורה אצלך.
<יבגני רוזניצקי: אני רכז החינוך במוזיאון הטבע.
<יבגני רוזניצקי: מי שלא מכיר את המוזיאון, זה מוזיאון קטן, אז אני מייצג פה את המוזיאונים הקטנים.
אורי מקלב: באיזה רחוב הוא נמצא?
אורי מקלב: הוא נמצא ליד בוסתנאי, נכון?
<יבגני רוזניצקי: הוא נמצא במושבה הגרמנית, מה שנקרא מוזיאון של פעם.
<יבגני רוזניצקי: מוזיאון בתוך המוזיאון.
<יבגני רוזניצקי: המוזיאון קם ב-62', הוא אחד מהוותיקים בירושלים, למזלי הוא נשאר כמעט אותו דבר, זאת אומרת אין הרבה אינטראקציות ומודרניזציה כמו שעכשיו.
<יבגני רוזניצקי: זה מצד אחד נותן קסם של מוזיאון, כי אנחנו מציגים את האובייקט של פעם, מוזיאון כמו פעם וחינוך של פעם, הפוחלץ, האוספים המוזיאליים של טבע וכמובן בעלי חיים אמיתיים.
<יבגני רוזניצקי: כמובן היעד של המוזיאון, הספציפיקה שלו, זה הגיל הרך וגיל היסודי.
<יבגני רוזניצקי: זה 80%-90% מהמבקרים הרגילים שלנו.
<יבגני רוזניצקי: מטבע הדברים המוזיאון מהסוג הזה נפגע החזק ביותר, למה?
<יבגני רוזניצקי: כי קודם כל הוא חלש במילא, זה לא מוזיאון חזק כמו המוזיאון של מיה, מושקע ואקטיבי.
<מיה הלוי: הוא לא שלי גם.
<יבגני רוזניצקי: זו לא טעות.
<יבגני רוזניצקי: המוזיאון הוא קטן, הוא דל תקציבים.
<שושי כהן: הוא משרת רק תלמידים של העיר ירושלים?
<יבגני רוזניצקי: לא, אבל עוד הפעם, סוג ספציפי, זה הגיל הרך ויסודי.
<יבגני רוזניצקי: יש פתגם ברוסית מאוד יפה, עד שהשמן ירזה הרזה ימות.
<יבגני רוזניצקי: זה בדיוק מה שקורה.
<יבגני רוזניצקי: המוזיאונים הגדולים והחזקים עוד איכשהו יכולים לשרוד, המוזיאונים הקטנים, חלשים במילא, פלוס מכת המוות שיש עכשיו, יש לנו 90% ביטולים, ספרתי 87.5, אבל לא חשוב, אנחנו מדברים על 90% ביטולים בזמן הזה, כולל ב'יתרון', כולל ביקורים פרטניים, אז זה בהחלט מצב חמור ביותר.
<יבגני רוזניצקי: לא באתי לבכות כאן, כי חבל, אף אחד לא מוציא כסף עכשיו מהכיס, זה לא עוזר לי.
<יבגני רוזניצקי: ניסיון העבר אומר לי, היות שאני 25 שנים בחינוך, מהניסיון של האינתיפאדה הקודמת דווקא היה חיובי מאוד.
<יבגני רוזניצקי: זה נשמע מוזר, אבל באינתיפאדה הקודמת עשיתי תכנית שנקראת 'מוזיאון יוצא החוצה', המוזיאון מגיע לגן, המוזיאון מגיע לבית ספר.
<יבגני רוזניצקי: כי חשבתי, הנה, אם ההר לא הולך למוחמד אז מוחמד צריך ללכת.
<יבגני רוזניצקי: אם בית הספר פוחד להגיע, אז אני הולך עם תיק של פעילות, בעלי חיים, ציוד מוזיאלי, פוחלצים ועם הסט הזה אני מגיע לבית הספר וזה בהחלט הצליח וזה מה שהציל את המצב.
<יבגני רוזניצקי: עד עכשיו אני נהנה מהפירות של האינתיפאדה, במרכאות, שזה בהחלט מתחזק כלכלית את המוזיאון.
<יבגני רוזניצקי: אנחנו המוזיאון היחיד בירושלים שחי על תקציב של חינוך, אנחנו מוכרים משהו שאי אפשר למכור, אנחנו מוכרים חינוך.
<יבגני רוזניצקי: אין לנו שום תקציבים חיצוניים.
<יבגני רוזניצקי: לצערי עכשיו זה לא כל כך עובד, מכל מיני סיבות.
<יבגני רוזניצקי: קודם כל זה כבר לא חדש, בי"ת, יש המון גופים שעושים את החיקויים.
<יבגני רוזניצקי: עשיתי סקר, יש 43 חברות שונות שמתחרות בתחום הזה.
<יבגני רוזניצקי: זה עובד פחות ופחות ופחות.
<יבגני רוזניצקי: ואז בהחלט אני מחפש דרך עכשיו.
<יבגני רוזניצקי: יכול להיות שמישהו יגיד לי 'תשמע, צריך לסגור את המסגרות הקטנות, שחיות מהיד לפה, נלך למוזיאונים גדולים'.
אורי מקלב: לא, אבל אתה אומר שהמצב הוא בגלל המצב הביטחוני.
אורי מקלב: בואו לא נתמודד עם כל הקשיים שיש למוזיאון קטן, אנחנו רוצים להחזיר, וזה דבר שאפשר לתקן אותו, זה לא דבר שבשמים.
<יבגני רוזניצקי: יכול להיות.
אורי מקלב: אני מבין שאתה אומר שאתה אומר שקהל היעד שלך הוא קהל של החינוך היסודי והגנים?
<יבגני רוזניצקי: כן.
<יבגני רוזניצקי: זה הכי רגיש, זה הרגיש ביותר.
אורי מקלב: זה ביטולים וזה גם אומר שאין שם שום סבסוד, ככה שזה שוב פעם, הפעילות היא לא פעילות מאורגנת, היא פעילות שהיא יוזמה של בית הספר כשהוא רוצה לעשות פעילות.
<יבגני רוזניצקי: גם, אנחנו עובדים בכל המסגרות, גם 'היתרון הירושלמי', גם קרן קרב, גם כל הקרנות האפשריות שאפשר.
אורי מקלב: איזה מסר, או תקצי, ליווי - - - אצלכם מגיעים גם בהסעות?
<יבגני רוזניצקי: בטח.
<יבגני רוזניצקי: אותו דבר.
אורי מקלב: הכול בהסעות, אף אחד - - -
<מיה הלוי: אין דבר כזה.
אורי מקלב: ולכן זה גם קטן, צריך - - - יכול להיות שזה המסר אולי, אם המסר שיוצא באופן כללי שחוזרים לשגרה, יכול להיות שזה גם יחזיר את הפעילות.
אורי מקלב: אם תוכל להצביע לנו על משהו מסוים אני אוכל אולי להתמקד בו.
אורי מקלב: אני מבין, כמו שאני רואה בפרופיל שלכם, ש-1,000 איש מבקרים בחודש וזה ירד ל-100 איש?
<יבגני רוזניצקי: בממוצע.
<יבגני רוזניצקי: וזה ירד לכמה עשרות במקרה הטוב.
<יבגני רוזניצקי: אני מתגעגע למשל לרעש הזה של המוזיאון.
<מיה הלוי: הרעש שאנחנו אוהבים.
<יבגני רוזניצקי: נכון.
<יבגני רוזניצקי: המוזיאון שקט וריק כקבר.
אורי מקלב: הצלחת גם לרגש אותנו, להעציב אותנו.
אורי מקלב: היינו עד עכשיו רגועים יותר, אתה גם מעביר את המסר.
אורי מקלב: צריך לחשוב, אולי נפנה לעיריית ירושלים, איך לתגבר.
אורי מקלב: לא נמצא נציג מנח"י, אבל אולי נפנה לעיריית ירושלים באופן נקודתי, על המקום הזה, אולי במסר שאתה תוכל לבוא אליהם, בשילוב של לבוא.
אורי מקלב: אני מציע שקודם משרד המדע והטכנולוגיה.
<מרים חיים כהן: אין לנו אמנם תקנת תמיכה במוזיאונים, אנחנו יוצאים בקולות קוראים ומכרזים.
<מרים חיים כהן: ב-2016 עומד לצאת קול קורא למוזיאונים, לתחום ה- - - אבל כרגע מה שיש לנו זה פעילות של המשרד בקולות קוראים בלבד.
<מרים חיים כהן: אנחנו הצלחנו ב-2014, בעקבות המצב הביטחוני שהיה אחרי 'צוק איתן' להרחיב את הפעילות שלנו בקייטנות קיץ בדרום הארץ וברצועת עזה, מ-0 עד 40 קילומטר מעזה, אמת בזכות החלטת ממשלה שהייתה וניצלנו אותה לטובתנו.
<מרים חיים כהן: למרות שלא היינו נמצאים בתוך החלטת הממשלה, אבל יש סעיף של חינוך בלתי פורמלי, רשום שם משרד החינוך, אבל אנחנו הצלחנו בזכות החלטת הממשלה הזו להרחיב את הפעילות שלנו.
<מרים חיים כהן: כאן מדובר על או תו מצב ביטחוני, שגורם לעסקים - - - אז זאת המלצה אחת שאפשר להמליץ לממשלה לנסות ל - - - בעקבות המצב הביטחוני.
<מרים חיים כהן: ועוד משהו שיש לי להגיד, בגלל שזה מקום שיש בו את כל המגזרים, הכללי, הערבי, החרדי, אז אולי לעשות איזה שהיא פעילות שמקרבת את אותם מגזרים.
<מיה הלוי: אנחנו עושים הרבה, נדבר על זה, נעשה הרבה, אבל כרגע במצב הקיים הרגישות היא כל כך גבוהה שזה יהיה בלתי אפשרי.
<מיה הלוי: כרגע אנחנו ממתנים מעט, כי יש לנו הרבה חוגים משותפים והרבה פעילויות משותפות, עצם זה שהם באים למוזיאון באותו יום ובאותו זמן זה כבר הרבה מאוד בקרבה שהם נמצאים ביחד.
<מיה הלוי: גם זה גורם לנו להעלות הרבה צוות למעלה, מעבר למדריכים, להיות כל הזמן עם היד על הדופק עם רגישות.
<מיה הלוי: מספיק שיש כיתות ממגזרים שונים בזמן אחד, בתקופה מתוחה, כל הצוות החינוכי עוזב את השולחנות עומד למעלה ונמצא שם, כדי שאם ייווצר איזה שהוא מתח וחיכוך, כי זה החיים שלנו, נוכל מהר מאוד לפרק את זה.
<מיה הלוי: כרגע זה לא זמן שאנחנו יכולים לדבר על זה.
<מרים חיים כהן: זה באמת לקחת את המדריכים לפעילויות בתוך בתי הספר.
<מיה הלוי: את זה אנחנו עושים, אבל יש חוויה של מוזיאון שאי אפשר לקחת אותה במלואה.
<מיה הלוי: בתכניות שאנחנו עושים, גם ב'יתרון הירושלמי', בעיקר ההתנסויות, שני שליש מהתכנית קורית בבית הספר, רק שליש קורה כאן.
אורי מקלב: במסגרת קול קורא, במוסדות שנפגעו בעקבות המצב הביטחוני, שיקבלו תוספת תמיכה, תוספת תקצוב.
אורי מקלב: זה מה שצריך, זו אולי התרומה שלכם בעניין הזה, בסגנון שעשתה שרת התרבות.
אורי מקלב: זה יכול להיות בהחלט - - - אמנם התקציבים שלכם לעומת התקציבים של משרד התרבות, אבל יש אולי משהו בתוך העניין הזה.
אורי מקלב: אנחנו נפנה כמסגרת לשר המדע.
אורי מקלב: הוא גם אצלנו השבוע, ביום שני הקרוב, הוא נמצא אצלנו, אנחנו נעלה את זה כבר, למכתב לוקח הרבה זמן להגיע.
<ענת לוי: הייתה ישיבה על תקלות בדואר, אז עכשיו אנחנו - - -
אורי מקלב: זה באמת עם מנהלת הוועדה כל הזמן, זה גם יהיה חלק מהדיון על עסקים קטנים ובינוניים, שנפגעו מהמצב הזה.
אורי מקלב: זה מצב שהוא אחר, אבל אנחנו מתמודדים בנושא הזה.
אורי מקלב: את תהיי בישיבה ביום שני?
אורי מקלב: אז אנחנו נעלה את זה ונראה איך אנחנו מקדמים את זה.
אורי מקלב: למשרד התרבות גם יש נציג?
<מיה הלוי: איפה מריאנה?
<מיה הלוי: הלכה?
<מיה הלוי: היא כרגע יצאה.
אורי מקלב: אז אנחנו נעבור למשרד החינוך.
<שושי כהן: שמי שושי כהן, כמו שהצגתי קודם, אני אעשה את זה מסודר.
<שושי כהן: אני אתחיל עם תמיכה בכלל בעיר ירושלים ובתפיסה שלנו את היריד המדעי הארצי.
<שושי כהן: יש לנו למידה בדרך החקר בכיתות ו' ובכיתות ט'.
<שושי כהן: תלמידים לומדים, נכנסים לתהליך חקר מדעי, יש להם עבודות, יש פוסטר מדעי, יש כנס, והיריד הארצי של כל העבודות שעלו מהעירוני למחוזי ומגיעים ליריד ארצי, זה מתרחש פה, באוניברסיטה העברית בירושלים וזאת השנה החמישית שהוא מתקיים.
<שושי כהן: זה משהו שאנחנו מחזקים, שהיריד הארצי יתקיים בעיר ירושלים ובשיתוף עם האוניברסיטה ועם מוזיאון המדע, רשות הפיקוח, כמובן משרד החינוך וחברת דרוטקום, שהיא חברת היי טק שבהסכם שיתוף פעולה עם משרד החינוך, שתומכת בתהליך.
<שושי כהן: זה דבר מרכזי שאנחנו רואים, לחזק בכלל את המדע והטכנולוגיה, את החקר ואת מוסדות החינוך המדעיים ואת האקדמיה בירושלים.
<שושי כהן: התהליך השני שהוא תהליך מרכזי, שמתקיים יחד עם משרד המדע, זה התהליך של התנסויות מרכזיות במוזיאוני המדע.
<שושי כהן: זו השנה השלישית של הפעילות ואנחנו מדברים על תקציב של כ-5 מיליון שקלים שמתוקצב על ידי שני המשרדים, 2.5 משרד המדע, 2.5 - - -
<קריאה: שזה פורץ דרך, שיש שיתוף פעולה.
<שושי כהן: שני המשרדים, כולל הרשויות, כשהרשויות פה תומכות במהלך, ואני צופה שלמרות המצב, מכיוון שחלק מהפעילות מתקיים בבית הספר והפעילות היא מתוקצבת, אני מעריכה שלא יהיה צמצום בתכנית הזאת.
<שושי כהן: מדובר ברמה הארצית בתכנית של כ-1,400 כיתות לימוד, כיתות ה' וכיתות ז', שמגיעות לארבעת מוזיאוני המדע.
<שושי כהן: הנושא של כנס החלל, כבר נתתי את הנתונים.
<שושי כהן: הגיעו תלמידים לירושלים.
<שושי כהן: היו ביטולים, אבל לצד הביטולים היו בתי ספר שהיו בהמתנה והגיעו גם בתי ספר שלא היו ברשימה המוקדמת.
<שושי כהן: בסך הכול הייתה ירידה של 20%, זה לא מעט, מ-1,200 תלמידים שהשתתפו בכנס, שהוא גם היה בהזמנת משרד המדע וסוכנות המדע, סוכנות החלל הישראלית במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, וזאת הזדמנות להודות.
<שושי כהן: נקודה רביעית זה הנושא של המגזר החרדי שדיבר פה משה טור-פז.
<שושי כהן: יש לנו עכשיו תיקון חדש למדע וטכנולוגיה.
<שושי כהן: זה לא לשמה, אבל אני אומרת כן לשמה, הקמנו תכנית לימודים במדע וטכנולוגיה למגזר החרדי, ספר חדש נולד לכיתה ב', מאושר על ידי החינוך העצמאי, הוא מותאם לחרדים, יש תחושה שיש פתיחות לקבל ושלימודי המדעים ייכנסו לפחות בקרב התלמידות.
<שושי כהן: זו גם פריצת דרך, הספר הראשון, 'מעשה בראשית', יצא לדרך לפני חודש-חודשיים.
<שושי כהן: ממש תינוק נולד, אנחנו מאוד שמחים ויש פתיחות לקראת הדבר.
אורי מקלב: ספר שנכנס לחינוך העצמאי, אני בטוח שהוא נבדק.
<שושי כהן: הוא נבדק בקפדנות יתרה, אין שם צילומים של תלמידים, יש של תלמידים, יש צילומים של תלמידים שעושים תצפית ואני מאוד מקווה שבאמת - - -
אורי מקלב: גם התוכן.
<שושי כהן: גם התוכן מותאם, בוודאי, וגם תכנית הלימודים מותאמת.
<שושי כהן: אני רוצה פה לציין ואולי להזמין את הקולגה, העמיתה חנה כהן, שהיא המפקחת המחוזית שלנו, כמו שאמרנו, אנחנו מעודדים להמשיך בשגרה, שגרת חירום.
<שושי כהן: מדינת ישראל ערוכה כל שנה-שנתיים לחירום, זה הופך להיות משהו בשגרה.
<שושי כהן: כשהתהליך מתחיל אז אנחנו בשגרת חירום.
<שושי כהן: זה שגרה בחירום.