GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיה הלוי: מכין אותך.
<אמיר בן שלום: עשינו את זה באותה צורה, באותו צבע, חרתנו את זה פנימה, עשינו את זה בכוונה כדי לרמות.
<מיה הלוי: אבל מה שמדהים, אני עשיתי את זה מאות פעמים וזה עדיין עובד עליי.
<מיה הלוי: זאת אומרת אתה מצפה שהניסיון שכבר צברתי עם המוצג הזה כבר ייתן לי מספיק רמזים, כדי שהתהליך הזה יהיה שונה.
<מיה הלוי: אבל לא, ההכנה במוח היא כל כך משמעותית שזה עדיין נשאר.
<מיה הלוי: התערוכה הזאת, כמו כל התערוכות שאנחנו עושים במוזיאון, המומחיות שלנו היא בלתרגם עקרונות מדעיים מורכבים להתנסויות מהסוג הזה, שהן מספיק חווייתיות ומספיק משמעותיות כדי שהם ייחרתו בזיכרון שלך.
<מיה הלוי: אבל לצורך זה צריך גם עבודה עם מדענים ולכן בכל תערוכה יש לנו צוות נפלא של מדענים מהאוניברסיטה העברית שעובד איתנו.
<מיה הלוי: כל התערוכות שאנחנו עושים עם המוח, אנחנו עובדים פה עם המרכז לחקר המוח באוניברסיטה העברית, שהוא מרכז בינלאומי בחשיבות שלו, אנחנו אפילו שותפים איתם בפרויקט גדול שנספר עליו עוד רגע, ולכן יש לנו פה הזדמנות נהדרת להחזיק במוזיאון אנשים עם ידע במדע, אבל הם לא בהכרח מדענים חוקרים היום, אנשים עם השכלה מדעית גבוהה, יחד עם מהנדסים, יחד עם מעצבים, יחד עם אנשי חינוך מדעי, יחד עם אנשי תיאטרון.
<מיה הלוי: כולם ביחד כצוות.
אורי מקלב: הפילוסופים לא מוצאים - - -
<מיה הלוי: וגם הפילוסופים, נכון.
אורי מקלב: אני מרגיש מיד קשר - - -
<מיה הלוי: נכון, קשר לנושאים האלה.
<מיה הלוי: נכון, כי אנחנו טוענים שהמרחקים שאנחנו שמים בחברה בין מדעי הרוח למדעי הטבע צריכים להיתפס אחרת.
אורי מקלב: הייתה לי שיחה עם ראש הממשלה בימים האחרונים על חמיו, שהיה איש מוסר מאוד ידוע, הוא כתב ספר, למד ב - - -.
אורי מקלב: היה יום השנה לפני כמה ימים, התנצלתי שלא יכולתי להגיע, הייתה לי היכרות אישית איתו.
אורי מקלב: ואז דיברנו קצת על אנשי המוסר.
אורי מקלב: אני לא ארחיב עכשיו, על רגל אחת, היו מוצאים עניין דווקא בלראות איך שהראש מטה, איך שמסרים מספרים משהו אחר ובעצם האדם צריך לעבוד על עצמו.
אורי מקלב: הבעיה עם מוסר, כל הזמן, עובדים על עצמם שלא מה שאתה רואה, לא מה שאתה מרגיש, לא מה שאתה חושב, הם אלה שישלטו עליך.
אורי מקלב: צריך לקחת את הדברים - - -
<אמיר בן שלום: זה סוקרטס כאילו.
אורי מקלב: נכון, ודאי.
אורי מקלב: שאלות פילוסופיות.
<אמיר בן שלום: כל המחקר המדעי מתחיל בשאלות פילוסופיות.
<משה טור-פז: סוגיה לא קשה בפרק חזקת הבתים.
<משה טור-פז: אתה מגיע לזה ואתה בטוח שאתה הולך עכשיו שעה, שעתיים, ופתאום אתה מבין הכול.
<מיה הלוי: זה אותו תהליך חקר, זו אותה חתירה לחקר היסודות וזה גם בדרך כלל אותו סוג של טיעונים וחשיבה לוגית שאנחנו מוצאים פה ואנחנו מוצאים שם.
<מיה הלוי: החיבורים האלה מאוד מרתקים.
אורי מקלב: אני חושב שזה גם מביא את הילדים, את הגירוי הראשוני שלהם, יכול להיות, לחשיבה.
אורי מקלב: יש כאלה שיש להם את זה, רק אף פעם לא מעוררים את זה ולא מפתחים את זה.
אורי מקלב: זו יכולה להיות נקודת הזינוק שלו, לאדם שהוא יכול לחשוב, ואז הוא מפתח את זה אצלו.
אורי מקלב: הוא רואה שזה לא רק עניין שלו, בעצם יש בזה משהו אמיתי.
אורי מקלב: אחרי זה כשהוא מתחיל הוא מתעניין בזה יותר.
אורי מקלב: אין ספק שבנושאים האלה כבר היו לנו כאן כמה ישיבות בתקופה האחרונה, שהגירוי והחשיפה הם החלק הראשוני ועדיין אנחנו רוצים לקדם את כל הנושא של - - -
<מיה הלוי: לכן אתה רואה פה גם את הנציגות של משרד החינוך וגם של מנח"י, כי בסופו של דבר בשנים האחרונות בנינו מערכים של שיתופי פעולה שאני חושבת שחלקם ייחודיים בעולם, חלקם דומים לפרויקטים אחרים בעולם, של איך לנצל סביבות למידה לא פורמליות בתחום המדע.
<מיה הלוי: יש בירושלים, לשמחתנו, עושר מאוד גדול בתחום הזה.
אורי מקלב: אתם רק מחוז ירושלים?
<מיה הלוי: לא, כל הארץ.
<שושי כהן: אני רוצה להוסיף.
<שושי כהן: אתה שאלת אם תלמידים מגיעים רק לפה, יש לנו פעילות עם כל מוזיאוני המדע, למעלה מ-1,000 כיתות יוצאות לפעילויות, כשהן מתוקצבות על ידי משרד החינוך והרשויות, אבל החלק הארי זה של משרד החינוך, 80-20 במקרה בירושלים.
אורי מקלב: הם כולם מוזיאונים בסדר גודל הזה?
<שושי כהן: כן.
<שושי כהן: זה לא רק שהם מגיעים למוזיאון.
<שושי כהן: המוזיאונים מגיעים לבית הספר לפעילות מקדימה עם התלמידים, התלמידים נערכים לפעילות וגם עושים פעילות, מגיעים לפה לשבע שעות ואחר כך פעילות מסכמת בבית הספר, כך שזה יוצר רצף של שלוש פעילויות.
אורי מקלב: אני מציע שאת זה נשמע בתוך הישיבה.
<מיה הלוי: בדיוק, אנחנו נדבר בתוך הישיבה.
<מיה הלוי: נראה לך איזה תכניות בעצם התפתחו בשנים האחרונות בזכות האנשים הטובים שנמצאים פה.
אורי מקלב: אני שמח על שיתוף הפעולה.
<מיה הלוי: לא, זה הרעיון.
אורי מקלב: יש כלי קיבול ויש מי שרוצה לתת אז - - -
<מיה הלוי: נכון, אז יש את - - -
אורי מקלב: בהפטרה של השבוע אנחנו קראנו על שונמית, האישה שלא היה לה מה לאכול וה' אמר לה תגשי, הנה שמן, תמלאי את כלייך ובזה תתפרנסי ואז נגמרו לה הכלים ויותר לא היה לה שמן.
אורי מקלב: נשאלת השאלה, למה הוא לא יצר לה כלים, כמו שנתן לה שמן אז היה צריך לתת כלים.
אורי מקלב: כלי, צריך לעבוד לבד, זה לא יכול לתת, את השמן אפשר להוסיף.
אורי מקלב: את הכלי צריך להכין לבד, את כלי הקיבול - - - את הכלים צריך להכין.
<מיה הלוי: אבל בלי כלי, אתה לא יכול להכיל אותו.
<מיה הלוי: יפה מאוד.
אורי מקלב: לקחת את זה?
<מיה הלוי: לקחתי את זה, מאוד.
אורי מקלב: זו ההפטרה.
<מיה הלוי: הפטרה ממש רלוונטית.
<מיה הלוי: אני רוצה להראות לך רק בענייני הכנסת, מוצג נוסף שאני מציעה.
אורי מקלב: מכירים את הסיפור הזה עם - - - שלא היה לה מה להאכיל את הילדים שלה.
אורי מקלב: הוא הציל את הכוהנים והיא באה לנביא, 'אני לא יכולה, 40 אנשים באים לקחת את הילדים שלי', הוא אמר לה, 'מה יש לך בבית?
אורי מקלב: היא אמרה, 'יש לי רק קצת שמן'.
אורי מקלב: אז הוא אמר, 'תעזבי את הבית, תיקחי את כל הכלים שיש לך בבית, ואז תיקחי שמן' והשמן לא פסק עד שכלו הכלים.
אורי מקלב: זה מה שסיפרתי.
אורי מקלב: זה בנביא.
<מיה הלוי: יש לי עוד המלצה שלך לכנסת.
<מיה הלוי: אם אתה רוצה ממש לקשט.
<מיה הלוי: זה חלק - - - זו מראה מאוד אגואיסטית, כי כל אחד רואה רק את עצמו.
<מיה הלוי: זו מראה פרבולית, אבל אנחנו אומרים שזו מראה אגואיסטית.
<מיה הלוי: אז גם את זה אפשר לפעמים לשים בחדרי ישיבות של בורדים ושל ועדי מנהלים, לראות שבעצם כל אחד רואה רק את עצמו.
אורי מקלב: זה לא כל כך ירשים אותם, גם במראה שרואים את כולם הוא רואה רק את עצמו.
<מיה הלוי: אולי זה אפילו מחזק.
<מיה הלוי: פה יש עוד דוגמה לעניין הזה, תעמוד כאן ותסתכל על שני הכיסאות, זה כיסא קטן וכיסא גדול.
<מיה הלוי: אנשים מתחילים להתיישב על זה, ובעצם כל הדיון שהתחלנו לדבר על מה אני רואה ומה באמת ואיך אני מפרש ומאיפה אני מסתכל.
<מיה הלוי: אפשר סיפור שלם לקיים רק בזכות התנסות אחת שיוצרת שיח, שזה מה שחשוב.
אורי מקלב: בשני הכיוונים.
<מיה הלוי: בדיוק.
<מיה הלוי: אנחנו ניקח אתכם לעוד תערוכה שהיא שונה מאוד.
<מיה הלוי: זאת הייתה תערוכה שקהל היעד שלה הוא משפחות.
<מיה הלוי: אנחנו ניסינו בנושא הזה, למרות המורכבות שלו, בכל זאת להיות ממוקדים בגילאים המגוונים שמגיעים הנה וליצור חוויה משפחתית והתערוכה הזאת הייתה אמורה להיות חצי שנה או שנה וכבר כמה שנים חידשנו אותה, בגלל שהיא זוכה להמון עניין ממשפחה.
<מיה הלוי: משפחה יכולה ליצור כאן שיח מאוד טוב אז לכן השארנו אותה.
<מיה הלוי: יש לנו אזור מיוחד לגיל הרך, שזה מוצגים רק לקטנים.
<מיה הלוי: כל הקומה למעלה היא קומה שמיועדת מאוד למערכת החינוך.
<מיה הלוי: לקחנו נושאים שהם מאוד קריטיים במערכת החינוך, אחרי עבודה עם כל המפקחים, נושאים של חשמל ואנרגיה.
אורי מקלב: את העבודה הם עושים עם הדרכה?
<מיה הלוי: כן, תמיד.
<מיה הלוי: זה חלק מתכנית יותר רחבה, נראה לך את זה.
אורי מקלב: כל הביקורים כאן הם - - -
<מיה הלוי: רוב הביקורים הם ביקורים של משפחות.
<מיה הלוי: זאת אומרת מתוך 250,000 מבקרים יש לנו בערך 90,000 בקבוצות ו - - -
אורי מקלב: והמשפחות הן - - -
<מיה הלוי: הן חופשיות.
<מיה הלוי: אבל תמיד יש מדריכים.
<מיה הלוי: בכל מקום יש מדריך, חוץ מזה יש פה פינת הדגמות, יש חדרי סדנה.
<מיה הלוי: יש להם תכנית עשירה לביקור באותו יום והם יכולים לתפור אותה לפי הגיל ולפי העניין.
אורי מקלב: זו מתכונת מאוד יפה.
אורי מקלב: לפעמים יש גם חסרונות בסיור מודרך, יש כאלה שמעוניינים - - -
<מיה הלוי: אז אנחנו עושים סיורים.
אורי מקלב: מי שרוצה יש לו את המדריך פה.
<מיה הלוי: נכון, בדיוק.
<מיה הלוי: אבל חוץ מזה אנחנו מוציאים סיורים, כי יש אנשים שדווקא רוצים שיובילו אותם.
<מיה הלוי: אז אנחנו מנסים לאפשר - - -
אורי מקלב: איך אתם קוראים לפינה הזאת?
<מיה הלוי: זאת אשליות.
<מיה הלוי: זה קצת קשה לקרוא, אבל זה אשליות.
<מיה הלוי: אנחנו הולכים עכשיו לתערוכה אחרת שעוסקת במדעי המחשב.
<מיה הלוי: אנחנו קופצים בגיל.
<מיה הלוי: המוזיאון גם בנוי כך שהכניסה שלו היא לקטנים וככל שהם מתקדמים היא ליותר גדולים.
<מיה הלוי: ורדה תנחה אותנו בתערוכה.
<ורדה גור בן שטרית: אתם מוזמנים להצטרף אליי.
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו בכניסה לתערוכה שעוסקת במדעי המחשב.
<ורדה גור בן שטרית: התערוכה שמה קאפצ'ה.
<ורדה גור בן שטרית: קאפצ'ה אלה שורת הסימנים המעוותים שאתם רואים לפעמים כשאתם רוצים להיכנס לאתר, בדרך כלל אתר תאגידי שרוצה לבדוק האם אתם תוכנה מזיקה, או שאתם בני אדם שרוצים להיכנס לאתר הזה.
<ורדה גור בן שטרית: אז אתם מתבקשים לחכות, להקליד את המספרים המעוותים שאתם רואים במסגרת ואם הקלדתם נכון הוא נותן לכם הרשאה להיכנס לאתר.
<ורדה גור בן שטרית: זה כשלעצמו מבחן אבסורדי שתוכנה, כלי שבני האדם פיתחו, דורשת מהם להזדהות האם הם תוכנה או בני אדם.
<ורדה גור בן שטרית: בעצם היפוך התפקידים הזה במקום מסוים זה נושא התערוכה.
<ורדה גור בן שטרית: קאפצ'ה זה ראשי תיבות שמציגים את המבחן האוטומטי הזה, אבל ה-T נושא את שמו של טיורינג שהוא בעצם אבי אבות מדעי המחשב, שהוא הדמות המכוננת מאחורי התערוכה הזאת.
<ורדה גור בן שטרית: התערוכה נפתחה לרגל 2012, כל העולם חגג 100 שנים להולדתו של טיורינג.
<ורדה גור בן שטרית: שתי מילים על טיורינג.
<ורדה גור בן שטרית: טיורינג כבר הפך לסלב.
<ורדה גור בן שטרית: כשאנחנו פתחנו את התערוכה הרבה אנשים לא ידעו מי זה טיורינג, זה לא האיינשטיין שאפשר להגיד שהשם כבר נושא בחובו את הסיפור.
<ורדה גור בן שטרית: היום קצת יותר יודעים, כבר יצא הסרט על טיורינג, אנשים ראו, כבר מכירים את הדמות, אבל טיורינג היה בעצם מתמטיקאי ופילוסוף מאוד מופנם, מאוד מאוד ביישן, גאון בתחומו, שבאמת שם את היסודות לפילוסופיה ולתיאוריה מאחורי מדעי המחשב.
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו מדברים על תקופה שקדמה למחשבים.
<ורדה גור בן שטרית: את רוב הפילוסופיה שלו הוא התווה עוד לפני שהמחשבים פותחו.
<ורדה גור בן שטרית: היו שמועות על מכונות סיקור, על מכונות חישוב של באביג' וכן הלאה, אבל עוד לא היה מחשב.
<ורדה גור בן שטרית: עדיין הוא הצליח, בעיקר בשני מאמרים אייקוניים, שאפשר לראות דוגמאות שלהם פה, שהראשון ביניהם נכתב כשטיורינג היה מאוד צעיר.
<ורדה גור בן שטרית: בגיל 24 הוא כתב מאמר שעסק במה ניתן או לא ניתן לחישוב.
<ורדה גור בן שטרית: תחשבו על התקופה, התקופה היא בעצם תקופה שעדיין לא היו מחשבים.
<ורדה גור בן שטרית: היום קומפיוטר זה שם שניתן לאנשים שהתפקיד שלהם היה לחשב.
<ורדה גור בן שטרית: אנשים שהיו מגיעים למקומות עבודה ועם עפרון ודף עשו קומפיוטינג של כל מיני חישובים.
<ורדה גור בן שטרית: הם נקראו קומפיוטר.
<ורדה גור בן שטרית: מה שהיה כביכול מכונות חישוב נקראו machines.
<ורדה גור בן שטרית: אז המילה קומפיוטר בכלל לא יועדה למכונות חכמות, עדיין טיורינג ישב וכתב מאמר שלם על מה ניתן או לא ניתן לחישוב.
אורי מקלב: באיזה שנים?
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו מדברים פה על שנת 1936, טיורינג היה בן 24.
<ורדה גור בן שטרית: בתקופה הזו היו מכונות חישוב שסיכמו מספרים.
<ורדה גור בן שטרית: היו חשבוניות, היו דברים שניסו לעשות סכימה והחסרה של מספרים והוא כבר מתחיל לדבר האם אפשר לחשב מוזיקה, האם אפשר יהיה לחשב תמונות, דברים שאנשים בכלל לא העלו בדעתם.
<ורדה גור בן שטרית: לקראת סוף חייו, בשנת 50', טיורינג נפטר ב-54', ב-50' המאמר האייקוני השני שלו עסק באם המחשב יכול לקבל קווים אנושיים, האם בתנאים מסוימים אנחנו נוכל לייחס אנושיות למחשב.
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו מדברים על תחילת עידן המחשבים והוא עוסק בשאלה שאנחנו עוסקים בה היום.
<ורדה גור בן שטרית: בהמשך הוא המציא את מבחן טיורינג, שתיכף נציג אותו, אבל שני המאמרים האלה מציגים באמת את גדולתו והתערוכה הזאת עוסקת בקו - - -
אורי מקלב: הוא נהרג בשואה?
<ורדה גור בן שטרית: טיורינג במהלך מלחמת העולם השנייה היה בצוות שפיצח את מכונת האניגמה, הוא התאבד ב-54'.
אורי מקלב: יש איזה קרן שמנציחה את ה - - - פה אתם בחרתם בו - - -
<ורדה גור בן שטרית: לא רק שאין קרן - - - אנחנו בחרנו בו משתי סיבות.
<ורדה גור בן שטרית: סיבה אחת, 100 שנים זה תמיד זמן טוב לציין.
<ורדה גור בן שטרית: הסיבה השנייה שבחרנו אותו זו פנייה שקיבלנו מחוקרים ישראלים, מאנשי אקדמיה, שחשבו על מה אפשר לעשות לרגל 100 שנים והציבו בפנינו אתגר, שלא מספיק נוער בוחר ללמוד מדעי המחשב ומי שבוחר ללמוד מדעי המחשב בדרך כלל לא יודע למה הוא בא.
<ורדה גור בן שטרית: הוא חושב שהוא בא ללמוד תכנות, לעשות את הסטרט אפ שלו, את האקזיט, לעשות המון כסף ולהמשיך הלאה ובעצם מגיעים לכמה שנים מפרכות של לימודי מתמטיקה.
<ורדה גור בן שטרית: הם רצו איזה שהיא תערוכה שתציג לנוער מה זה הדיסציפלינה הזאת שנקראת מדעי המחשב.
<ורדה גור בן שטרית: ישבנו והמשימה הייתה לפצח את הנושא הזה בכלים של מוצגים אינטראקטיביים, לא יותר מדי ממוחשבים - - -
אורי מקלב: אין ספק שהמחשב הוא כמעט הדבר היחיד שההמצאה שלו היא כל כך קרובה אלינו והיא בסך הכול לא הרבה שנים, זה לא היסטוריה כל כך ארוכה.
אורי מקלב: גם ילד בגיר, אבא שלו יכול להיות בגיל שהוא נולד לפני זה.
<ורדה גור בן שטרית: אבל מה שמעניין פה שאנחנו עוסקים בפילוסופיה שמאחורי זה, בסוגיות שמדעני המחשב התעסקו - - -
אורי מקלב: כן, ולכן אני אומר, זה לא דברים - - - אתה אומר החשמל, מתי המציאו את החשמל, בכל אופן זה כבר לפני הרבה שנים, זה כבר נראה רחוק מדי, זה כבר עניין היסטורי.
אורי מקלב: נושא המחשב שהוא מאוד מאוד קרוב, רק לחשוב שלפני 50 שנה לא היה כמעט שום דבר.
אורי מקלב: ההתקדמות וההתפתחות שלו, ולכן זה גם הרבה יותר מעניין.
אורי מקלב: לפעמים דברים היסטוריים, זה נראה להם ממד מאוד מאוד - - - בריאת העולם.
<ורדה גור בן שטרית: אבל כדי לחדד את רוח התערוכה אנחנו מביאים את המבקרים להיכנס תוך התייחסות להיגד, ההיגד אומר 'המחשב לעולם לא ילמד לאהוב'.
<ורדה גור בן שטרית: הוא לא שואל, הוא מציב את זה כאמירה ועכשיו אתה מוזמן להיכנס, אם אתה מסכים מימין, אם אתה לא מסכים משמאל, אבל זה בעצם שם את החזית על זה שהתערוכה לא עוסקת במחשב, ככלי, אלא עוסקת באמת בעקרונות שמאחורי המצאת הכלי הזה, בפילוסופיה, בחשיבה על הסוגיות העיקריות שעומדות בפני המדענים שמתעסקים בסוגיה, עד כמה אנחנו מייחסים או לא מייחסים למחשב יכולות אנושיות עומדת מהות התערוכה.
<ורדה גור בן שטרית: אז אתה מוזמן להיכנס, אם אתה מסכים או לא מסכים.
<רועי גולדשמיט: אפשר לראות משתנה של גיל בהחלטה באיזה שער להיכנס?
<מיה הלוי: האמת היא שזה קצת מוטה.
<מיה הלוי: נגיד המדריכים שלנו עוברים פה, זה יותר קצר, אז אנחנו לא יכולים לקחת סטטיסטיקות, אבל מבחינתנו זו שוב נקודת שיח.
<מיה הלוי: אחד הדברים שאנחנו מנסים לייצר עד כמה שאפשר זה נקודות שיח, כי הנה, כבר יש לך שאלה על גיל.
<רועי גולדשמיט: לא, כי הנטייה שלי לחשוב שילדים יחשבו שמחשבים יכולים לאהוב, לעומת מבוגרים.
<מיה הלוי: אבל מבחינתנו השגנו את המטרה כי התחלת לשוחח על הנושא הזה ועכשיו יש לנו בסיס לקיים שיחה על הנושא.
<מיה הלוי: זה בעצם חלק ממה שאנחנו מנסים לעשות במוזיאון, לייצר את נקודות השיח.
<ורדה גור בן שטרית: אז בואו ניכנס.
<ורדה גור בן שטרית: תחליטו איך אתם רוצים.
אורי מקלב: אנחנו הולכים אחרייך.
<ורדה גור בן שטרית: הם נכנסים, אבל אנחנו סופרים אותם כדי לעורר אחר כך שיח, כי מה זה אומר שבחרתם להיכנס דרך דלת זו או דלת זו, מה זה אומר לגבי התפיסה שלכם את המחשב בחייכם, מה ילדים עושים היום כשהאינטרנט לא עובד 24 שעות, איך הם מתקשרים, מה הם עושים כשלוקחים מהם את הסמרטפון, מה עושים בעולם נטול מחשבים, מה אנחנו אומרים לגבי המחשבים.
<ורדה גור בן שטרית: המשפחה הראשונה שאני אציג לכם זאת משפחה שעוסקת באלגוריתמים.
<ורדה גור בן שטרית: אלגוריתם זה למעשה המושג שעומד בבסיס מדעי המחשב.
<ורדה גור בן שטרית: אלגוריתם זו גם מילה נורא גדולה ומפחידה.
<ורדה גור בן שטרית: הרבה אנשים, כשמתחילים לדבר איתם על אלגוריתמים אומרים 'לא, רגע, שנייה, אני לא בענייני מדעי המחשב'.
<ורדה גור בן שטרית: לכן המצאנו את מכונת הפיצה.
<ורדה גור בן שטרית: מכונת הפיצה זה מכונה שמסבירה את המהות של אלגוריתם, את המושג אלגוריתם בצורה מאוד פשוטה דרך הכנת פיצה.
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו מציגים את האלגוריתם כסוג של מתכון.
<ורדה גור בן שטרית: למתכון יש כמה שלבים.
<ורדה גור בן שטרית: מה אתה עושה בכל שלב ישפיע לך על התוצר הסופי.
<ורדה גור בן שטרית: יש לי את האינפוט, יש לי את האאוט פוט, הם ישתנו בהתאם, אבל עדיין לאלגוריתם יש את אותם שלבים.
<ורדה גור בן שטרית: אז אני יכולה לבחור את הבסיס של הפיצה, אנחנו מדברים פה על פיצה לילדים, אז אפשר גם בסיס מפלסטלינה, לא חייבים מבצק, אפשר בסיס מבוץ, אפשר בסיס מדברים אחרים.
<ורדה גור בן שטרית: יש לי אפשרות לשים שלושה מוצרים מעל.
<ורדה גור בן שטרית: אני בוחרת לשים שוקולד, חול ומרשמלו, כדי שזו תהיה פיצה טעימה ואני אשים אותה בתנור ב-100 מעלות במשך 5 דקות ואז יש לנו שף שבג'יבריש שוטפת מציג את הפיצה המאוד מאוד ספציפית שאני בחרתי לו.
<ורדה גור בן שטרית: אני יכולה פה לשנות את השלבים, לשנות את המוצרים, עדיין הוא מקבל פיצה, היא לא תמיד תהיה טובה, היא לא תמיד תהיה טעימה, לא תמיד היא תצלח, אבל הוא יקבל בסוף איזה שהיא פיצה.
<מיה הלוי: בג'יבריש איטלקית הוא מדבר.
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו עוקפים ככה את השפות.
<מיה הלוי: אבל זה למשל חלק מההתמודדות.
<מיה הלוי: אנחנו עם כיתוביות בעברית, אנגלית וערבית בכל המוצגים, בכל הטקסטים, וכשאנשים מדברים אנחנו נאלצים לעשות כיתוביות למטה כדי לתת את התרגום, כי אי אפשר, אבל במקרה כזה שבאמת הטקסט לא מעניין, אז אורי וייל, שהוא שחקן מאוד מוכשר ומדגים מדעים מאוד מאוד מוכשר המציא שפה מיוחדת למוצג הזה.
<קריאה: יש גם מדריכים בשפות שונות?
<מיה הלוי: בוודאי.
<מיה הלוי: מאחר ששליש מהתלמידים שמגיעים אלינו בדרך כלל הם דוברי ערבית אז לפחות שליש מהמדריכים הם דוברי ערבית.
<מיה הלוי: האמת היא שאפילו יותר, כי הם גם יודעים להדריך בעברית.
<מיה הלוי: אז בעצם יש להם יותר אפשרויות עבודה.
<מיה הלוי: מדריכים דוברי עברית בדרך כלל לא יודעים להדריך בערבית, אבל המדריכים דוברי הערבית יודעים להדריך בעברית אז יש להם יותר אפשרויות.
<ורדה גור בן שטרית: ומכאן, אחרי שעברנו את זה הדרך מאוד קלה לדבר על אלגוריתמים שהם מכירים, 2 ועוד 2 שווה 4, אני יכולה להחליף את ה-2 ולהחליף את ה-2, עדיין תרגיל הסכימה זה אותו אלגוריתם.
<ורדה גור בן שטרית: ואפשר לילדים יותר גדולים לעבור לדברים יותר מסובכים, כמו פתרון מבוכים.
<ורדה גור בן שטרית: כיום יש תוכנות, יש אלגוריתמים, שמסייעות לצאת ממבוכים.
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו נותנים לילדים המבקרים להתמודד בעצמם עם מבוך ולנסות לקחת את הנקודה הכחולה ולראות איך מצליחים להגיע איתה ליציאה מהמבוך.
<ורדה גור בן שטרית: אותו מבוך נמצא גם כאן.
<ורדה גור בן שטרית: כאן אנחנו מאפשרים למחשב להתמודד איתו.
<ורדה גור בן שטרית: אז אני יכולה לתת לו להתמודד צעד צעד ולראות מה האלגוריתם המסוים הזה עושה, אני יכולה גם לתת לו לרוץ ואז אני יכולה להסתכל על כל התהליך ולראות מה הוא עושה ולהשוות בין האלגוריתם שנקרא BFS לאלגוריתם שנקרא DFS, כל אחד מהם עושה משהו אחר.
<ורדה גור בן שטרית: באלגוריתם הזה הוא עובר דרך צמתים ומכל צומת הוא שולח שליחים לצמתים אחרים ואז הוא הולך אחורה דרך הצמתים הכי יעילים.
<ורדה גור בן שטרית: אתם רואים את המסלול האדום שנבנה.
<ורדה גור בן שטרית: באלגוריתם השני, זה מה שנקרא חוק היד השמאלית.
<ורדה גור בן שטרית: אם מצליחים ומגיעים לאמצע מבוך ואתם חייבים לצאת ממנו, תיקחו יד שמאל, גם ביד ימין זה יכול להיות, אבל תהיו עקביים, תיצמדו לקיר, תלכו לאורך הקיר ובסיכומו של דבר תצאו.
<ורדה גור בן שטרית: אתם יכולים כבר לראות באופן מיידי שהאלגוריתם הזה יותר בזבזני, כי הוא השתמש בכל שטח המבוך כדי לצאת, כשהאלגוריתם הזה יותר יעיל.
<ורדה גור בן שטרית: אז אפשר להתחיל לדבר על יעילות ועל סיבוכיות של אלגוריתמים ולדבר במושגים קצת יותר מתקדמים.
<מיה הלוי: ורדה, תבחרי לנו עוד דוגמה.
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו כל הזמן עוסקים פה בהקבלה בין המחשב לבין מוח האדם.
<ורדה גור בן שטרית: שימו לב לאורך התערוכה מפוזרים פה טקסטים קצרים, מין היגדים כאלה, כמו ההיגד שנכנסתם איתו, שמזמינים אתכם לחשוב.
<ורדה גור בן שטרית: טיורינג המציא מבחן שנקרא מבחן טיורינג.
<ורדה גור בן שטרית: אחד הדברים שהעסיקו אותו זה והיה ובאמת יהיה לנו מחשב אינטליגנטי איך אנחנו נדע להבדיל בינו לבין בן אדם.
<ורדה גור בן שטרית: הוא התבסס על משחק סלון שהיה מקובל באנגליה הוויקטוריאנית.
<ורדה גור בן שטרית: היו נכנסים לסלון, מאחורי וילון היה גבר ואישה, הם התחילו לתקשר עם הגבר והאישה רק עם פתקאות ורק מהתשובות שלהם שהיו כתובות על פתקה הם היו צריכים לנחש מי הגבר ומי האישה.
<ורדה גור בן שטרית: זה היה משחק מקובל.
<ורדה גור בן שטרית: טיורינג לקח את אותו רעיון למבחן טיורינג שבו אני מתקשרת עם מחשבים או עם בני אדם, רק בטקסטים, ולפי התשובות אני מנחשת אם הישות מולי היא ישות של מחשב או ישות אנושית.
<ורדה גור בן שטרית: אפילו הוגדר פרס, מחשב שיצליח להונות את האדם, לבלבל אותו, שאדם יחשוב שהוא בן אדם ולא מחשב יוגדר כמחשב אנושי.
<מיה הלוי: ועדיין לא הגענו לשם.
<ורדה גור בן שטרית: לא הגענו לשם.
<מיה הלוי: השאלה אם נגיע.
<מיה הלוי: זה הדיון.
אורי מקלב: אנחנו לא נגיע לזה, הרי זה ברור.
אורי מקלב: בסופו של דבר האדם צריך לתכנן את המחשב, אין מחשב שמתכנן את עצמו.
<קריאה: הוא יכול לרמות אותו?
<ורדה גור בן שטרית: הוא יכול לרמות.
<מיה הלוי: כמה זמן ייקח עד שתזהה.
אורי מקלב: הדוגמה זה משחק שחמט, שחקן שמשחק שחמט מול מחשב, המחשב מנצח את האדם.
אורי מקלב: בסופו של דבר מי שנתן למחשב את הכוח ואת היכולת ואת החשיבה זה הבן אדם.
אורי מקלב: אז מה, אדם אחד לא יכול ל - - -
<קריאה: מגבלה קיימת לגבי הבנת המוח.
<מיה הלוי: האם אנחנו יכולים להניח - - - תלוי את מי אתה שואל - - -
אורי מקלב: אדם יכול לחשוב צעד אחד קדימה, שחקן שחמט חושב נניח ארבעה צעדים קדימה.
אורי מקלב: אבל בסופו של דבר מחשב שחושב יותר - - -
אורי מקלב: זה דבר גדול - - -
<ורדה גור בן שטרית: הכול במקורות.
אורי מקלב: - - - שניים זה הרבה יותר מאשר אחד.
אורי מקלב: כל אחד יכול להרים 50 קילו, אבל שניים יכולים להרים 150 קילו.
<ורדה גור בן שטרית: הרעיון הזה של מבחן טיורינג, אנחנו לקחנו לכיוון האמנות, כדי לעשות את זה כמה שיותר קומוניקטיבי.
<ורדה גור בן שטרית: בחרנו שש תמונות, שלוש מהתמונות תוכננו וצוירו על ידי תוכנת מחשב ושלוש מהתמונות צוירו על ידי אמן אנושי ואנחנו מזמינים את האנשים להתבונן בתמונות ולחשוב מה צויר על ידי מחשב, מה צויר על ידי אמן אנושי.
<ורדה גור בן שטרית: כמובן שיש כאן את התשובות.
<ורדה גור בן שטרית: אתם יכולים להתבונן ולנסות לנחש.
<ורדה גור בן שטרית: מה שמעניין פה זה כמובן לא התשובה הנכונה אלא מה קורה כשאתה טועה, מה קורה אם אתה חושב שתמונה מסוימת היא תמונה שצוירה על ידי מחשב ולמעשה צוירה על ידי אדם ולהיפך.
<ורדה גור בן שטרית: האם זה אומר שאתה, עם הטעות שלך, ייחסת יכולות של יצירתיות למחשב.
<ורדה גור בן שטרית: כי אתה היית בטוח שהוא הצליח לצייר תמונה אנושית.
<ורדה גור בן שטרית: האם אתה אומר שהמחשב הוא יצירתי?
<ורדה גור בן שטרית: מה שאנשים מאוד נזהרים ממנו, להגיד שמחשב יכול להיות יצירתי, אם אנחנו רוצים שמותר האדם בין השאר גם ביצירתיות.
<ורדה גור בן שטרית: זה משהו שקצת נותן איזה שהוא מבט משעשע ומעניין על המושג הזה של מבחן טיורינג.
<ורדה גור בן שטרית: יש לנו אותו גם ביצירות מוזיקליות.
<ורדה גור בן שטרית: יש כאן שלוש יצירות, כולן מתוזמרות על ידי בני אדם, כולן מנוגנות על ידי בני אדם, אבל יצירה אחת תוכננה והולחנה על ידי תוכנת מחשב ושתי יצירות הולחנו על ידי מין אנושי.
<ורדה גור בן שטרית: במוזיקה זה הרבה יותר קשה, אני מזהירה אתכם.
<ורדה גור בן שטרית: בחרנו מוזיקה מודרנית, בחרנו מוזיקה שגם ככה קצת קשה.
<ורדה גור בן שטרית: אז אתם מוזמנים לבדוק.
אורי מקלב: לאיזה גילים התערוכה הזו מיועדת?
<מיה הלוי: מסוף יסודי, בעצם חטיבת ביניים זה המרכז.
<מיה הלוי: מבחינתנו, מה שקרה בתערוכה הזאת, הגיעו הנה המפקחים הראשיים ממדעי המחשב ועשו כאן מין - - - ואז הם אמרו לנו 'תשמעו, אנחנו צריכים את המוצגים האלה במקום אחר'.
<מיה הלוי: זאת אומרת אנחנו יכולים לבוא למוזיאון אבל אנחנו יכולים על כל מוצר כזה לפתח הרבה יותר.
<מיה הלוי: לכן בעזרת תמיכה קטנה של משרד התרבות הצלחנו להעלות את התערוכה הזאת לרשת ומורים יכולים עכשיו להוריד - - - גם הוספנו דברים שלא היו בתערוכה, שחשבנו שהם רלוונטיים.
אורי מקלב: זה לא מזיק לכם שיש פחות מבקרים לזה?
<מיה הלוי: אנחנו לא רואים בזה נזק, אנחנו רואים בזה חלק מהאחריות החברתית שלנו.
<מיה הלוי: אנחנו לא מעודדים רק את מי שמגיע.
אורי מקלב: שאלתי כדי לקבל את התשובה.
<מיה הלוי: למשל המוצג הזה, שבעצם זה משחק נגד המחשב של טיק טק טוי.
<מיה הלוי: פה יש את האלגוריתם - - - אז תמיד המחשב ינצח, אבל אני כבן אדם יכול לשגות ולבטל שלבים.
<מיה הלוי: אז מורים אמרו, 'מבחינתנו זה תשתית להרבה שיעורים שאנחנו יכולים לתת.
<מיה הלוי: פיתחתם את זה, תנו לנו נגישות', לכן באמת העלינו את זה כתערוכה.
אורי מקלב: מי - - - את התערוכה?
<מיה הלוי: את התערוכה הזו, מי שריכזה אותה והובילה אותה זאת ורדה, יחד איתה - - -
<ורדה גור בן שטרית: כל דבר כזה - - -
אורי מקלב: אבל הרעיון, יועץ - - -
<ורדה גור בן שטרית: לא, הרעיון זה רעיון שצומח פה, אבל היה לנו יועץ מדעי פעם ממכללת הדסה שליווה אותנו.
<ורדה גור בן שטרית: תמיד יש לנו יועצים מדעיים שמלווים ומבססים לנו את הידע.
<ורדה גור בן שטרית: האוצר שלנו זה אוצר שגם בא ממדעי המחשב, עסק הרבה שנים באינטל ועסק במכונות חישוב, כך שיש לנו מי - - -
<מיה הלוי: ואמיר ניהל את צוות הפיתוח של המוצגים יחד עם צוות בית המלאכה, יש מישהי מהחינוך שלנו שהייתה אחראית על פיתוח התכניות החינוכיות ויש מעצבים שעובדים איתנו ומתכנתים.
<רועי גולדשמיט: יש רכש או החלפות של תערוכות בין מוזיאונים ברחבי העולם?
<מיה הלוי: יש גם, כן, בוודאי.
<מיה הלוי: רק נדגים לך עוד מוצג אחרון ואז ניכנס לדיון.
אורי מקלב: אתם יכולים בזמן שיש לנו - - -
<מיה הלוי: לא, אבל אנחנו רוצים להגיע גם לדיון.
<ורדה גור בן שטרית: בנוסף למושג קאפצ'ה יש מושג שנקרא רי-קאפצ'ה, שלפעמים כשנכנסים לאתרים כאלה רואים שתי מילים מוטות, זה חלק מפרויקט של גוגל, גוגל בּוּקס על מנת להנציח את הידע הדיגיטלי של ספרוּת דוברת אנגלית בעולם.
<ורדה גור בן שטרית: בעצם הם לוקחים את חוסר היכולת של המחשבים, כיום אחת הבעיות בתוכנות מחשב זה שעדיין אין יכולת ויזואלית להתמודד עם דברים יותר מורכבים והרבה מתוכנות ה-OCR, תוכנות שאמורות לזהות טקסטים לא מצליחות לזהות את כל הטקסטים.
<ורדה גור בן שטרית: יש טקסטים קצת שחוקים.
<ורדה גור בן שטרית: הרעיון של פרויקט הדיגיטציה זה לקחת את כל הספרים שנכתבו על ידי המין האנושי ולסרוק אותם, להפוך אותם לקבצים דיגיטליים.
<ורדה גור בן שטרית: לספרייה הלאומית שלנו יש פרויקט דומה על ספרים דוברי עברית והם בעצם נתקלים באותה בעיה.
<ורדה גור בן שטרית: בעיקר בעברית, שגם יש בעיה של ניקוד והתוכנות האלה לא תמיד מזהות את הניקוד.
<ורדה גור בן שטרית: הספרים הם מאוד מאוד ישנים ולפעמים הדיו קצת מהוה, הדף מקומט והתוכנות לא מצליחות לזהות את כל המילים.
<ורדה גור בן שטרית: לכן בכל המילים שהתוכנות לא מצליחות לזהות מושיבים סטודנטים, משלמים להם כסף, הם יושבים בספרייה הלאומית בחדר מיוחד, הסטודנטים סורקים את הטקסטים וכותבים בעצמם את הפרשנות.