GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו פנינו אליהם ואמרנו 'רבע מיליון מבקרים בשנה לא יכולים לטעות', בואו ניתן להם לראות את המילים שתוכנת המחשב לא מצליחה לפענח ושהם יכתבו את הפרשנות שלהם לאותה מילה.
<מיה הלוי: חוכמת המונים.
<ורדה גור בן שטרית: כן, ממש חוכמת המונים.
<ורדה גור בן שטרית: אם מספיק אנשים אומרים את אותה פרשנות לאותה מילה, זה ייכנס כקובץ, זו המילה שרוב הסיכוי שזאת המילה הנכונה.
<ורדה גור בן שטרית: הם שולחים לנו דפים סרוקים של מספר כתבים שהסכמנו עליהם, כשבכחול מה שרואים זה את אותן מילים שהתוכנה לא הצליחה לזהות.
<ורדה גור בן שטרית: אתם רואים שיש לא מעט מילים בכל עמוד.
<ורדה גור בן שטרית: אני יכולה לבחור איזה מילה שאני רוצה, בחרתי את המילה הזאת לדוגמה שמופיעה לי כאן.
<ורדה גור בן שטרית: כאן סביר להניח שה-א' לא זוהתה.
אורי מקלב: זה לא שיר השירים?
<מיה הלוי: יש לך את הקונטקסט של המשפט גם.
<ורדה גור בן שטרית: כן, אני יכולה לקרוא את הקונטקסט, אני יכולה לראות למה הכוונה.
<ורדה גור בן שטרית: כאן, סביר להניח - - -
אורי מקלב: מה שאני מצליח, זה חלק משירים - - -
<ורדה גור בן שטרית: יש לך פה את הספר.
אורי מקלב: כן, אבל מאיפה הוא לקח את זה - - - גפן זול, זה נמצא באיזה פרק בתהילים.
אורי מקלב: בחגים, 'לב טהור ברא לי אלוקים ורוח', לא יודע, כאן זה לא נמצא, זה אוסף של - - -
<ורדה גור בן שטרית: זה אוסף של שירי - - -
אורי מקלב: תשבי, אליהו.
<ורדה גור בן שטרית: זה ספר שהם בחרו כספר שהתוכנה יותר התקשתה.
אורי מקלב: 'כמשוש חתן על כלה', אבל זה המקורי.
אורי מקלב: 'נשמת כל חי'.
<ורדה גור בן שטרית: המטרה פה זה באמת להראות את הקושי של התוכנה לזהות, לפענח את המילים.
<ורדה גור בן שטרית: אז יש כאן את המילה ואנחנו מזמינים את המבקרים לכתוב מה המילה הזאת וזה נכנס לקובץ וסופר את עצמו.
<ורדה גור בן שטרית: המון המון מילים - - -
אורי מקלב: והילדים נוגעים בזה או רק מבוגרים?
<ורדה גור בן שטרית: גם ילדים, גם מבוגרים.
<ורדה גור בן שטרית: ילדים מאוד קטנים לא, צריך פה לפחות יכולת קריאה ויכולת קריאה לא פשוטה.
אורי מקלב: אתם לא המצאתם את זה.
אורי מקלב: אני אמרתי שאני גם עושה את זה במוזיאונים - - -
<ורדה גור בן שטרית: לא, ודאי שלא המצאנו.
אורי מקלב: אבל מה קורה כשקוראים בספר תורה, כשכל אות צריכה להיות מדויקת?
אורי מקלב: ואז הבעל קורא מתלבט אם זה י' או ו', נניח אם האות מחוברת היא פוסלת, אם ל-ה' יש קצת קו או לא, אז מי מחליט?
אורי מקלב: הרב?
<ורדה גור בן שטרית: הרוב.
אורי מקלב: או הרוב.
אורי מקלב: מה, קוראים לרב, 'תבוא תסתכל', הבעל קורא בעצמו לאחד שהוא הכי טוב ויש לו עין הכי חדה?
אורי מקלב: למי קוראים?
אורי מקלב: דווקא לילד הקטן, שלפני גיל 5 - - -
<קריאה: גיל 3.
אורי מקלב: בגיל 3, שכבר יודע אותיות, הילד הכי קטן, ואומרים לו 'אתה תקרא', מה שהוא קובע, לפי זה פוסלים את ספר התורה או לא פוסלים את ספר התורה.
<ורדה גור בן שטרית: באמת?
<קריאה: הצילום של הילד הקטן, שהוא עדיין נקי.
<ורדה גור בן שטרית: עושים את זה כיום?
אורי מקלב: הוא יגיד אם הוא רואה ו' או נ' סופית.
<מיה הלוי: כי הוא לא מכיר את הטקסט.
אורי מקלב: הילד הוא הקובע.
אורי מקלב: אפרופו הדבר הזה.
<ורדה גור בן שטרית: זה יפה מאוד.
<מיה הלוי: יש לנו הרבה עכשיו העשרה.
אורי מקלב: ראש מנח"י יודע בטח את הדברים האלה.
<מיה הלוי: עושר נוסף.
<מיה הלוי: זה נותן עוד חיבוריות.
<מיה הלוי: יש כאן גם קהל חרדי, שכשאתה מגיע לדברים האלה הם מרגישים את החיבור ומבחינתנו זאת הדלת לפתוח.
אורי מקלב: אבל את רואה שגם לו וגם לי זה עלה, הדוגמה הזאת.
אורי מקלב: זה מאוד בלט לנו.
<מיה הלוי: חלק מהתלמידים האלה, פרויקט הגמר שלהם היה לפתח מוצגים לתערוכה.
<מיה הלוי: אמיר הנחה אותם יחד עם ערן לונדון, שהוא המורה שלהם במכללה.
<מיה הלוי: התחלנו את זה עם סימן שאלה גדול, אם זה יתאים להם, אם זה, והם הפכו להיות באמת חלק מהצוות.
אורי מקלב: זה הסטודנטים?
אורי מקלב: הפרויקטים של הנוער זה משהו אחר, זה התחרות?
<מיה הלוי: זו תחרות המדענים, אבל הסטודנטים, אנחנו מנסים לראות איך אנחנו יכולים לקחת נושאים שחשובים לנו ולתת להם לטפל כפרויקטים ואז בעצם כולם נהנים.
אורי מקלב: זאת אומרת יש פרויקטים שנעשו על ידי סטודנטים והם היום - - -
<מיה הלוי: כן, גם בתערוכה הזאת, מוצגים שפותחו על ידי סטודנטים.
<מיה הלוי: במקרה הספציפי הזה, בתערוכה הספציפית הזאת, אלה היו סטודנטים חרדים, כי ערן לונדון, ההוראה שלו היא הוראה של סטודנטים חרדים ומבחינתו זו הייתה הזדמנות לחשוף את ה - - -
אורי מקלב: אני התוודעתי לסטודנטים גם בלימודי תעודה, אולי הם לא מגיעים לרמה, אבל בכל אופן יש פוטנציאל שמגישים, אמרו לי, 800-900 פרויקטים שנמצאים כספרייה, אבל אף אחד לא - - - זה רק ההתחלה, הפרויקט לא פרויקט מושלם, משחקים לילדים ועוד כל אחד שעשה ואף אחד לא הלך ופיתח את זה.
אורי מקלב: לפעמים זה מבוזבז קצת, אנשים השקיעו את מיטב המוח שלהם, השקעה שלהם להצליח בפרויקט שהם היו צריכים להגיש, הם התחילו עם משהו, זה זוגות שעושים את זה, אבל זה נמצא.
אורי מקלב: אז לפעמים יש כאלה שלוקחים מזה רעיון או מפתחים את זה הלאה, סטודנט שרוצה להגיש פרויקט.
אורי מקלב: יש שם פוטנציאל אדיר שנמצא.
<מיה הלוי: אז אמיר מנחה כאלה.
<מיה הלוי: מה שקורה זה שגם מגיעות אלינו חברות שמבקשות ייעוץ ואז אמיר משדך להם סטודנטים והוא משמש כמנחה יחד עם המנחה שלהם ואז הם כבר עם ערוץ פתוח להמשיך בקריירה.
<מיה הלוי: הם נכנסים לתוך תהליך קדימה.
<מיה הלוי: זה לא במספרים נורא גדולים כי אתה לא יכול לעשות פרויקטים במספרים גדולים, אבל כל אחד הוא עולם ומלואו.
<אמיר בן שלום: זה שלב בחיים של אנשים שיכולים להשקיע את כל הזמן, אתה משלם להם מעט יחסית.
<אמיר בן שלום: אחרי חמש שנים כבר לא - - -
אורי מקלב: הוא כבר לא יכול לעשות את זה.
אורי מקלב: לכן אני אומר, את מיטב אונם אנשים נותנים לפרויקטים האלה.
אורי מקלב: הם משקיעים בפרויקט את הכול, את המחשבה, את היצירתיות, את השעות, יושבים עד מאוחר.
אורי מקלב: מי שליווה אנשים שהגישו פרויקט יודע כמה יצירתיות יש בזה, את כל הלב הוא הכניס בזה.
<אמיר בן שלום: אנחנו מפעילים פה בלילות את המעבדה, בימי חמישי - - -
<ורדה גור בן שטרית: אנחנו קצת מתהדרים במדעני מחשב ישראלים.
<ורדה גור בן שטרית: יש לנו מדענים שזכו בפרסים, בחרנו בעיקר במדענים שזכו בפרסים בינלאומיים ויש לנו זוכה בפרס טיורינג, שזו מקבילה לפרס נובל, בפרס נובל אין מדעי המחשב.
<ורדה גור בן שטרית: ראיינו ארבעה מדעני מחשב מובילים, גם נשים, בעיקר על ההיבט של ההשפעה של טיורינג על חייהם.
<ורדה גור בן שטרית: מיכאל רובין גם מספר שההשפעה הייתה מאוד ישירה, הוא גם - - -
<מיה הלוי: זו שרית קראוס מבר אילן.
<ורדה גור בן שטרית: כן.
<ורדה גור בן שטרית: יש כאן ארבעה ממגוון תחומים.
<מיה הלוי: שגם חשוב היה לנו שזה יהיה גם נשים וגם גברים, בגילאים שונים.
<מיה הלוי: בסופו של דבר אנחנו רוצים להיות רול-מודל לקהל רחב, אז אנחנו רוצים את הגיוון הזה.
<אמיר בן שלום: והיא גם דתייה.
<אמיר בן שלום: אישה ודתייה.
<מיה הלוי: והיא מדהימה, היא באמת אישה מדהימה.
<מיה הלוי: לשבת להקשיב לה זה מדהים.
<מיה הלוי: אז ניכנס עכשיו למרכז.
אורי מקלב: לשם כך אנחנו מקיימים את הסיור הזה - - - דבר ראשון, אחריות על מוסד חשוב מאוד שמוסיף הרבה, גם לילדים, גם לנוער וגם למבוגרים ו - - -שהוא מהראשונים שנפגעו בעקבות המצב הביטחוני, מכיוון שמשולבים בו הרבה סיורים של תלמידים, גם בשיתוף פעולה עם בתי הספר וגם במסגרת משפחתית ולאור המצב אנשים נמנעים מלהגיע, הם לא נותנים רשות לילדיהם בבית הספר ל - - - תכנית לסייר פה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהפגיעה היא פגיעה במוזיאון, אבל לא פחות גם פגיעה בילדים עצמם, מכיוון שנמנעת מהם חשיפה לדברים שהם מאוד מאוד מועילים להם - - - וגם לעתיד שלהם.
אורי מקלב: יש שימוש בדברים מרתקים, דברים שיכולים ל - - - כולל גם סטודנטים בחלק הלימודי שלהם.
אורי מקלב: גם החשיפה והרצון ו - - -למדעי המדע, דברים חשובים מאוד שאנחנו יודעים שלא רבים היום - - - לכן - - - אחריות בוועדת המדע לעורר ולחזק את הדברים האלה, אבל לאור המצב - - - שהוא קרוב לעין, קרוב ללב.
אורי מקלב: יש עוד מוסדות של חינוך למדע שאנחנו עושים את הסיור הזה כאן, אבל הישיבה - - - אנחנו נעשה את כל המאמצים ל - - - נראה לי שבתקופה הזאת גם המוסדות האלה רוצים להתקיים ולא פחות לעורר ולעודד ולתת את הכלים שצריכים כדי שיוכלו לבוא לכאן, ולא רק - - - אני אומר, החובה היא כפולה, דווקא בימים האלה.
אורי מקלב: כאן לא מדובר שצריכים לצאת לסיורים, זה מוזיאון שהוא סגור והוא מוגן - - - באמת לא רק פסיכולוגיים, אלא גם דאגות - - - אנחנו היום נשב ונראה איך אנחנו - - - את כל המסגרות ואת כל התמיכה כדי שיוכלו להמשיך לפעול באותה מתכונת שהיו לפני המצב.
<מיה הלוי: תודה.
<מיה הלוי: (בישיבה)
<מיה הלוי: המקום הזה משרת שלושה סוגים של קהלים, הוא משרת תלמידים ופעילויות שחלק מהם נעשות ביחד עם מרכזי ידע, הוא משמש להשתלמויות מורים ובשעות אחר הצהריים הוא פתוח למשפחות.
<מיה הלוי: העניין שלהם במדע הוא מאוד גדול, בבית אין את זה ולכן יש עניין מאוד גדול שהם יכולות גם להחליף - - - התכנסנו לכאן כדי לדבר על החינוך המדעי, כדי לדבר על מוזיאון המדע, כדי לדבר על התשתיות של מדע לצורך קידום התרבות המדעית והחינוך המדעי, אבל קודם כל רצינו לדבר על המצב שנוצר, כי בעצם הסיבה להתכנסות שלנו היום היא המצב שנוצר אצלנו כאן.
<מיה הלוי: כמה מספרים, כי הם נותנים איזה שהיא תחושה.
<מיה הלוי: אנחנו ניסינו להשוות את המספרים של השנה לשנת 2013, כי אם אנחנו זוכרים, גם שנת 2014 בחודשים הראשונים הייתה שנה מאוד מאוד קשה ומורכבת לכן היא לא שנת דגם בשבילנו.
<מיה הלוי: באוקטובר 2015 ביקרו במוזיאון 679 תלמידים, באוקטובר 2013 ביקרו במוזיאון 1,690 תלמידים.
<מיה הלוי: זאת אומרת אנחנו יכולים לראות שרק שליש מהתלמידים בחודש אוקטובר, שזה החודש הכי חלש של השנה, כי זו התחלת השנה.
<מיה הלוי: כשמסתכלים על הזמנות לחודש נובמבר, אנחנו יכולים לראות אינדיקציה למה לפנינו.
<מיה הלוי: אנחנו יודעים שבשנה שעברה ההזמנות היו 6,228 והשנה 4,600.
<מיה הלוי: זאת אומרת אנחנו כבר רואים שבתי ספר לא מזמינים ביקורים.
<מיה הלוי: אני מדברת על התחזית לחודש נובמבר, כשעדיין אין תמונה מלאה, אבל יש לי תמונה של שבוע אחד שתיכף אני רוצה לדבר עליו.
<מיה הלוי: אנחנו רואים שהמגמה של להזמין ביקורי תלמידים מאוד מאוד חלשה, כי המוסדות מהסוג שלנו בעצם סובלים מאוד מהמצב הביטחוני בירושלים.
<מיה הלוי: אני רוצה רק לחדד את העניין, הנתונים של שבוע אחד שדגמנו מספרים את הסיפור המלא.
<מיה הלוי: בשנת 2013 ביקרו במוזיאון בשבוע הראשון של חודש נובמבר 1,200 תלמידים.
<מיה הלוי: זה השבוע הראשון.
<מיה הלוי: הם היו ב-52 כיתות, 30% מהם היו מחוץ לעיר ו-25% מהם היו מהמגזר הערבי.
<מיה הלוי: זאת התמונה שהייתה ב-2013.
<מיה הלוי: כשאני לוקחת את אותו שבוע השנה, ביקרו במוזיאון 848, 34 כיתות, מתוכם רק כיתה אחת מחוץ לעיר, בהשוואה ל-30% כיתות רק כיתה אחת מחוץ לעיר, ורק 2%, 6 כיתות מהמגזר הערבי בהשוואה ל-25%.
<מיה הלוי: זאת אומרת כשאנחנו מנסים להבין מאיפה בעצם נעלמו לנו המבקרים התלמידים אין ספק שהם נעלמו מבתי הספר מחוץ לעיר והם נעלמו מבתי הספר של המגזר הערבי.
<שושי כהן: מיה, אני רוצה להוסיף נתון נוסף, שהוא ממש באותו זמן בלב לבו של גל הפיגועים שהיה, הסכינאות.
<שושי כהן: בין ה-12 ל-15 באוקטובר התקיים בבנייני האומה כנס החלל הבינלאומי על ידי סוכנות החלל, האסטרונאוטיקה.
<שושי כהן: סוכנות החלל בפעם הראשונה, מנחם קדרון, פתחו את השערים לתלמידים ולמורים, זה כנס מאוד יוקרתי.
<שושי כהן: הצפי היה כמות מסוימת של תלמידים, הגיעו 1,200 תלמידים בשבוע הזה, ירידה של 20% מהצפי, וזו הייתה עלות מאוד גבוהה.
<שושי כהן: זה הרבה מאוד 20%.
<שושי כהן: היו ביטולים, היו חלק מבתי ספר שכן באו במקום הביטולים, 50% מהתלמידים היו מהעיר ירושלים ומחוז ירושלים.
<שושי כהן: זאת אומרת אלה שכבר נמצאים ומורגלים.
<שושי כהן: מבחוץ היו ביטולים.
<שושי כהן: זה צריך לדעת וזה נתון מספרי מעודכן מאוקטובר, מכנס מאוד מאוד רציני שחיכו לו.
<מיה הלוי: והוא גם חד פעמי, הוא לא כל שנה והוא גם לא לאורך כל השנה.
<מיה הלוי: נניח שביקורי תלמידים מבתי ספר, הם יכולים להגיד 'נדחה למרץ, נדחה לאפריל', אם המצב יהיה טוב לא נוכל לקבל אותם, כי אז נהיה מלאים, זאת בעיה, אבל פה אנחנו מדברים על כנס שהיה רק בימים אלה, רק באותו שבוע.
אורי מקלב: השאלה אם משרד החינוך עם מנח"י ביחד, אתם מנחים את בתי הספר, ההוראה שלכם היא להמשיך בסיורים כרגיל?
אורי מקלב: אתם פסיביים בעניין הזה, לא נכנסים?
אורי מקלב: אני תיכף אולי ארחיב בעניין הזה ואני אביא דוגמה אישית ממש מאתמול.
אורי מקלב: האמת היא שלא פתחנו את הפרוטוקול, היינו צריכים לפתוח את הישיבה באופן רשמי.
אורי מקלב: בשונה מסיורים אחרים, הפעם זה לא רק סיור, זו ישיבה מן המניין של ועדת המדע עם כל מה שיש מסביב, היא נכנסת לפרוטוקולים, היא נכנסת לדברי הכנסת.
אורי מקלב: אנחנו לא סתם סיירנו, אלא עשינו את זה כישיבת המדע, ישיבה שאנחנו מקיימים את זה היום כאן במוזיאון המדע, אבל יש עוד מוסדות שותפים.
אורי מקלב: נמצא פה גם מוזיאון הטבע - - -
<מיה הלוי: והרשות לקהילה ונוער באוניברסיטה העברית.
אורי מקלב: אנחנו הזמנו את כולם ואני גם מתנצל בשם חברי הכנסת, חברי הוועדה, שלא הגיעו, לקחנו את זה בחשבון מראש בגלל שתי סיבות.
אורי מקלב: הסיבה הראשונה היא שיש עכשיו דיוני תקציב, יש הצבעות ברגע זה בוועדת הכספים.
אורי מקלב: חצי מחברי ועדת המדע הם גם חברי ועדת הכספים, או איך שלא יהיה אין אף אחד שהוא רק חבר בוועדת המדע והוא לא חבר בעוד ועדות.
אורי מקלב: יש חברי ועדה שגרים בצפון הרחוק, כך שקשה להם ביום חמישי לעשות את זה.
אורי מקלב: לא יכולנו לעשות את זה ביום רגיל של פעילות הכנסת הרגילה, לא הייתה אפשרות, לכן היה חשוב לנו עכשיו, על ציר הזמן הזה, בגלל המצב הביטחוני, שלצערנו הוא נראה מצב ביטחוני מתמשך.
אורי מקלב: אנחנו מקווים מאוד שהוא ייפסק, אבל איך שלא יהיה יש לזה השלכות, הוא לא נפסק ומיד אחר כך המצב משתפר, אנחנו יודעים שיש לזה השלכות, אצל ההורים, אצל הילדים.
אורי מקלב: השם שלכם הוא מוזיאון המדע, השם של הוועדה שלנו זה ועדת המדע והטכנולוגיה, יש קשר, אבל בלי זה כל המוסדות האלה מאוד חשובים לנו.
אורי מקלב: בשגרה אנחנו יודעים שאתם צריכים תוספת של תקציבים, של משאבים, אנחנו מקיימים וקיימנו דיון מיוחד על כל המוסדות בכלל, עם יושב ראש ועדת הכספים, שאני מחליפו.
אורי מקלב: לפני זה הוא היה בוועדת המדע והוא מכיר את הדברים האלה מקרוב.
אורי מקלב: אנחנו במגמה לשפר ואנחנו נשפר את המצב הכלכלי באופן כללי.
אורי מקלב: אם יש דברים ספציפיים אני מוכן לשמוע.
אורי מקלב: אשתי מורה בבית ספר יסודי בירושלים.
אורי מקלב: הייתה שאלה עכשיו, הטיול היה לסטף, וכנראה אמרו, 'מה אתם יוצאים לסטף?
אורי מקלב: איך עושים את זה?' אז היא אומרת 'יש שומר' ומורה והורה מלווה.
אורי מקלב: אז הורה אחד אומר 'תגידי לי, המורה, איך את חושבת אם חס וחלילה', זה שמה מקומות שמסתובבים, זה מקום פתוח, זה לא מוזיאון המדע, אני כבר אמרתי לערוץ 1, מוזיאון המדע זה אחד המקומות שאפשר לקיים את השגרה, זה בסך הכול מקום מתוחם, מבוקר, לא כל אחד יכול להיכנס.
אורי מקלב: נכון שיש את הכניסה והיציאה, זה נכון, הדברים האלה צריכים אולי תוספת.
אורי מקלב: אז אומרים לה 'הערבי התנפל, אחרי זה מה עושים עם הילדים בכיתה ג' או בכיתה ד', עם מורה לבד בסטף', איך הם יכולים להתמודד עם הדבר הזה.
אורי מקלב: אני אומר את זה חד כדי להגיד מה עובר בראש להורים.
אורי מקלב: ההורים פנו לבית הספר, בית הספר כן תומך, המורה תומכת, אבל ההורים מצידם הם נזהרים והם חוששים, ולו רק אולי שהוא רוצה ראש שקט, הוא לא רוצה שעכשיו זה ילווה אותו, זה יפריע אותו, ילווה אותו עכשיו שהילד יוצא לטיול, מה קורה ואיך קורה.
אורי מקלב: אלה דברים שאפשר להתגבר אליהם.
אורי מקלב: אלה לא דברים שבשמים.
אורי מקלב: זה קצת עכשיו אולי מדאיג בסדר היום, אבל אפשר.
<שושי כהן: זה היה בדיוק בפתיחה.
<שושי כהן: ביום שהייתה הפתיחה היו ארבעה אירועים.
<שושי כהן: אני הסתובבתי בירושלים, אני מסתובבת, הייתי בפתיחה, אחר כך הייתי במשרד החינוך, אנחנו ממשיכים את דרכנו, אבל כמובן בערנות.
<שושי כהן: היו באותו יום, ביום הפתיחה של הכנסת, ארבעה אירועים.
<שושי כהן: זה היה ממש בהתחלה.
<שושי כהן: אתה יודע, אחר כך יש משהו שנקרא, שאתה מבין שזאת השגרה שלנו.
<שושי כהן: כשאתה מבין שזאת השגרה אתה אומר 'אני לא מתכנס בביתי ולא יוצא מקונכייתי', ואז אנחנו נעזרים, אנחנו יותר ערניים ויותר אבטחה.
<שושי כהן: זה היה ממש ביום יומיים הראשונים.
<שושי כהן: צריך לקחת את זה גם בחשבון.
<שושי כהן: כשמנהל או מנהלת - - -
אורי מקלב: מאיפה התביעה?
אורי מקלב: התביעה אצל מנהלים, אצל ההורים?
<שושי כהן: אני חושבת אולי שחנה, כי היא יותר מחוברת לבתי הספר, אני ברמה הארצית מארגנת את הדברים האלה, את יכולה לומר?
אורי מקלב: יש לכם הוראות?
<חנה אמיתי כהן: לירושלים לא.
<חנה אמיתי כהן: למחוז יש לנו הוראות - - -
<רועי גולדשמיט: אבל זה פועל יוצא של יוזמה פרטית של כל בית ספר להחליט לבוא אליכם או לא לבוא אליכם?
<מיה הלוי: נכון.
<רועי גולדשמיט: אין התוויה של - - - אולי זה יבהיר.
<רועי גולדשמיט: כי זה מבהיר את השאלה ביחס ליכולת לבטל או לא לבטל.
<חנה אמיתי כהן: לעיר ירושלים אין לנו הנחיות מיוחדות, הכול כרגיל.
<חנה אמיתי כהן: כל הפעילות היא כרגיל.
<חנה אמיתי כהן: נדמה לי שמה שאתם דיווחתם לנו, פחות או יותר הפעילות כרגיל.
<מיה הלוי: יש מספר בתי ספר שיצא מכתב מהמנהל או מהמנהלת לתלמידים, שבגלל בקשות של הורים הוחלט לא לצאת.
<מיה הלוי: אנחנו יודעים במקרה, כי יש לנו ילדים של עובדים שלומדים בבתי הספר, זה לא משהו גורף.
<מיה הלוי: תיכף אני אגיד מי הגיע, אתם תראו את הפרופיל אז תבינו יותר.
<משה טור-פז: אני רק אומר, בהתייחס לדברים של חבר הכנסת.
<משה טור-פז: המסר של משרד החינוך ושל העירייה הוא חד משמעי לקיים שגרה ככל הניתן, זה אפרופו מה ששאלת, אבל במקום הסמכות נמצאת האחריות.
<משה טור-פז: הסמכות והאחריות להוצאת כל פעילות חוץ בית ספרית הן של המנהל, לכן עם כל הכבוד לכולנו, אנחנו יכולים לשדר, אנחנו יכולים לתת כלים, אבל בסוף האחראי זה המנהל והמנהל שומע, כמו שתיארת, את ועד ההורים.
<משה טור-פז: אם ועד ההורים אומר לו 'מה אתה לוקח סיכון?
<משה טור-פז: זה הילדים שלנו', רוב המנהלים יצטרכו להיות אישיות מאוד חזקה כדי לומר 'אף על פי כן נוע תנוע'.
<משה טור-פז: רובם יגידו 'נחכה שיעבור זעם, שבוע שבועיים, ונמשיך הלאה'.
<משה טור-פז: הרוח שנושבת במסדרונות המשרד ושנושבת בעירייה היא שגרה בכל מחיר.
<משה טור-פז: רוב בתי הספר, במיוחד הירושלמים, חזרו לשגרת פעילות.
<משה טור-פז: יחד עם זאת יש מקומות שבהם אנחנו שומעים את הקולות.
<משה טור-פז: צריך לומר, יש לנו תכנית תרבות שמשפיעה גם על מוזיאון המדע, תכנית של כ-10 מיליון שקלים, 40% ממנה מימון הורים ו-60% מימון עירייה, תכנית שאנחנו קוראים לה 'היתרון הירושלמי', שנותנת למוסדות תרבות ירושלמיים פעילות, לשלושת המגזרים, חרדי, ערבי וכללי, 88,000 ילדים נהנים ממנה.
<משה טור-פז: מיה היא חלק מוועדת ההיגוי.
<משה טור-פז: בסוף השאלה של המנהל, יש לו שלוש פעילויות בשנה, מסובסדות ב-60%, אם הוא ייקח אותם בחשוון או ייקח אותם בסיוון זה שיקול שלו והוא יכול להחליט לכאן או לכאן.
<משה טור-פז: שוב, בתיאום, הוא לא יכול לבוא לבד.
<משה טור-פז: הניהול פה בסופו של דבר וההשפעה בפועל מה קורה זה הרוח הנושבת אצל המנהלים.
אורי מקלב: אם יש מנהלים שביטלו את הפעילות או צמצמו אותה, השאלה אם אתם לא יוזמים מפגש עם המנהלים, לשאול אותם מה מעיק עליכם, איזה דברים יכולים לתת לכם את התחושה או מה אתם צריכים.
אורי מקלב: נניח שהם מבקשים תוספת שמירה, יש לזה משמעות כספית - - -
<משה טור-פז: אז אני אגיד, לפני שבועיים קיימנו - - -
אורי מקלב: מסכמים עם אנשים איזה משהו - - -
<משה טור-פז: לפני שבועיים קיימנו שני מפגשי מנהלים, אחד לכל מערב ירושלים, היו למעלה מ-100 מנהלים, ואחד לכל מזרח ירושלים, גם היו 100 מנהלים, ובהם דנו בכל הסוגיות העכשוויות, גם הביטחוניות, גם הכלכליות וגם הנפשיות.
<משה טור-פז: במקביל התחלנו עם המגזר החרדי לפי מוקדים שכונתיים.
<משה טור-פז: הראשון היה בהר נוף, השני בבית וגן דווקא ואנחנו עושים ישיבות שכונתיות עם מנהלי בתי ספר בכל הנושא של התמודדות עם חירום וכיצד מחזירים את בתי הספר לשגרה.
<משה טור-פז: אז בפירוש זה בהחלט נושא שמטופל בשלושת המגזרים בצורה, אני חושב, מקצועית.
אורי מקלב: זאת אומרת לא רק על הילד והביטחון, גם הנושא של הטיולים ו - - -
<משה טור-פז: עיקר ההשקעה זה דווקא הצוותים.
<משה טור-פז: אם הצוות החינוכי מרגיש טוב ובטוח אז - - -
אורי מקלב: אז אני מציע שנעשה את זה מסודר.
<חנה אמיתי כהן: רק להשלים.
אורי מקלב: כן, להשלים את החלק הזה ואני מציע שנעשה את זה מסודר.
<חנה אמיתי כהן: אז ביחס לעיר ירושלים, שהיא בבחינת מחוז גם, אז אין לי מה להוסיף.
<חנה אמיתי כהן: מר טור-פז תיאר את התמונה.
<חנה אמיתי כהן: לגבי מחוז ירושלים, אנחנו מדברים על היישובים שסובבים את ירושלים, מטה בנימין, גוש עציון, מעלה אדומים קצת פחות, אבל מגוש עציון, אנחנו קוראים לזה גוש 4, כי זה כולל את קרית ארבע, והאזור של מטה בנימין, הם נערכים בתקופה הזאת, אבל הם אומרים שהם צריכים אוטובוסים ממוגנים.
<חנה אמיתי כהן: אין להם בעיה, הם לא רוצים לבטל, הם כן רוצים לשתף את התלמידים בכל הפעילויות וכו', הבעיה שלהוציא אוטובוס ממוגן זה מייקר מאוד מאוד את היציאה וזה אחד הדברים שמונעים את יציאתם.
<מיה הלוי: אז לסגור מספרית על מה אנחנו מדברים, רק השנה הנתונים שהוצאתי ממתאמת הפעילויות שלנו זה שהשנה, על ההזמנות שכבר בוצעו, היו לנו 1,877 ביטולים.
<מיה הלוי: זה רק בשביל לתת לכם את התמונה על הנפח המשמעותי שפה קורה.
<חנה אמיתי כהן: 1,800 כיתות?
<מיה הלוי: תלמידים שביטלו.
<מיה הלוי: רק התחלנו את השנה וכבר אנחנו - - -
<חנה אמיתי כהן: לא, אני רוצה לשמוע כמה בתי ספר.
<משה טור-פז: כמה זה באחוזים, מיה?
<מיה הלוי: השנה הזאת, ספציפית עכשיו, מהשבועיים שאנחנו מדברים עליהם, מאלה שכבר הזמינו, שכמו שהסברתי קודם יש הרבה פחות הזמנות כי בתי ספר מחכים עם ההזמנות לראות מה יהיה המצב, מאלה שכבר הזמינו יש לנו כבר 1,900 ביטולים.
<מיה הלוי: זאת אומרת אתם יכולים להבין שהיערכות של גוף לטפל ולתת שירות היא מאוד בעייתית.
<מיה הלוי: אבל מהצד השני, לא פחות חשוב, אנחנו רואים את התלמידים שלא נוכל אחר כך לתת להם את המענה.
<מיה הלוי: יש כאן גם יכולת קיבולת למוזיאון.
<מיה הלוי: כשהמצב כולו ישתפר ונוכל לתת את המענה המלא, אנחנו נמצאים בתפוסה מלאה בחודשים של האביב.
<מיה הלוי: זאת אומרת כשנגיע לאביב לא נוכל להחזיר, יום שעבר לא חוזר.
<מיה הלוי: אם אני נכנסת לפרופיל של הביקורים של השבוע האחרון הספציפי, כי ניסינו להבין את הדנ"א של מי שכן מגיע.
<מיה הלוי: אז נכנסנו ליומן ואמרנו בואו נראה מי הגיע השבוע, כי זה ייתן לנו איזה שהיא תחושה.
<מיה הלוי: כיתה אחת מחוץ לעיר, כמו שאמרתי, זה הכול, מעתודה מדעית טכנולוגית מפתח תקווה.
<מיה הלוי: אחת.
<מיה הלוי: וכל יתר התלמידים בלי יוצא מן הכלל היו תלמידים מסובסדים.
<מיה הלוי: זאת אומרת הכיתות שהגיעו היו כיתות של ה'יתרון הירושלמי', של היתרון המדעי, או כיתות של המגזר החרדי שהם מסובסדות, או התנסויות.
<מיה הלוי: זאת אומרת שאנחנו רואים מה כן מצליח יותר לעורר את ההנעה לפעולה, שזה לא הפרופיל הרגיל של שבוע.
<מיה הלוי: כשאנחנו מסתכלים, אני חושבת שהייתה כיתה אחת שבאה בתשלום רגיל וזה הכיתה המדעית טכנולוגית של פתח תקווה.
<מיה הלוי: כל יתר הכיתות היו כיתות מסובסדות.
<רועי גולדשמיט: משרד החינוך לא מסבסד אם זה לא העיר ירושלים?
<מיה הלוי: אני רוצה לתת את זה בתור עוד נתון.
<מיה הלוי: הניתוח שלי זה שבכל זאת בתוך כל העניין לא רוצים להפסיד את ההזדמנות וחוששים שאחר כך אי אפשר יהיה אולי להשלים, וגם אנחנו מוצאים שזה יוצר איזה שהיא אווירה יותר גדולה.
<מיה הלוי: אנחנו יכולים להגיד שהיה לנו גם סוף שבוע שהיינו פתוחים במימון של קרן ירושלים ללא תשלום ופתאום הייתה עלייה במבקרים.
<מיה הלוי: זאת אומרת שנראה לנו שאין שום קשר בין סבסוד לבין הנעה לפעולה, אז אנחנו מוצאים שזה בכל זאת עוד איזה שהוא תמריץ.
<מיה הלוי: לכן כשאנחנו כל הזמן מדברים על מה אפשר לעשות, נראה לנו שיש לנו כלים שאפשר להתמודד איתם.
<מיה הלוי: כלים מהסוג הזה בכל זאת מעוררים ומעודדים יותר ביקורים.
<מיה הלוי: התמונה שהוצאתי מהיומן מראה ו - - -
<משה טור-פז: סבסוד ודחיפה מוכיחים את עצמם.
<מיה הלוי: לכן זה לא נכון להגיד 'אין לנו מה לעשות', זה נכון להגיד שיש לנו מה לעשות.
<מיה הלוי: נכון שגם אנחנו עושים את עיקר השיווק שלנו כרגע לתוך ירושלים, אנחנו לא מצלצלים עכשיו ועושים שיווק אגרסיבי מחוץ לעיר, כי אנחנו יודעים שזה יותר מורכב.
<מיה הלוי: אבל מעבר לכל העניין, התכניות האלה מוכיחות את עצמן.
<שושי כהן: מיה, ההתנסויות המרכזיות שמתוקצבות על ידי המשרד והרשויות, זה לא מסובסד, זה מתוקצב.
<שושי כהן: האם התחילו הפעילויות של ההתנסויות המרכזיות?
<מיה הלוי: כן, לא רק שהתחילו - - -
<שושי כהן: ואין ביטול?
<שושי כהן: זה מה שחשוב לי כ - - -
<מיה הלוי: רגע, הם עוד לא התחילו באופן מלא, כי מה שאת רואה פה זה את מפגשי ההנחיה שיש להתנסויות המרכזיות ול'יתרון' שהם תנאי מקדים להתחלת שיבוצים.
<מיה הלוי: אז בעצם כל החודש הזה אנחנו עם מורים שמגיעים.
<מיה הלוי: הם מגיעים.
<אסתי ברזנר: גם פחות בהשוואה לשנה שעברה.
<מיה הלוי: כן, מבחינת המספרים.
<מיה הלוי: אבל יש לנו פה חודש אינטנסיבי, כי בחודש נובמבר נכנסנו להכנה, כי בלי מפגשי ההכנה עם המורים - - -
<שושי כהן: אז חודש המבחן יהיה נובמבר, לראות אם כיתות לא מבטלות.
<שושי כהן: זה מאוד חשוב לי לדעת, לא רק במוזיאון הזה, זה קורה בעוד ארבעה מוזיאונים.
<מיה הלוי: אני ביררתי במוזיאון המדע בחיפה, למשל, לדעת, כי הוא מבחינת היקפים דומה.
<שושי כהן: יש ברחובות, פארק קרסו בבאר שבע ו - - -
<מיה הלוי: ובחיפה.
<מיה הלוי: אבל אני בדקתי מול העמיתים שלנו בחיפה, כי זה יחסית דומה - - -
אורי מקלב: אבל לא המצב הביטחוני.
<מיה הלוי: נכון, לכן שם הביטולים הם רק של המגזר הערבי.
<מיה הלוי: זה הגורם שם.
<איילת אברמוביץ: זו נקודה שאני צריכה להוסיף.
<איילת אברמוביץ: לא העלינו לדיון, הפעילות שלנו מתקיימת במזרח ירושלים ואנחנו צפינו להתחלת פעילות מיד אחרי החג שלהם.
<קריאה: מה זה הפעילות שלנו?
<איילת אברמוביץ: של קדימה במדע, פעילות במגזר הערבי שהיא פעילות בשעות הפנאי והיא צנחה בחצי במספר המשתתפים.
<איילת אברמוביץ: גם אצלם, לא שאני רוצה להציג את הקול שלהם, אבל יחד עם זאת ההסבר הוא שהם נדרשים לעבור המון מחסומים.
<איילת אברמוביץ: אחת האמהות פנתה אליי לפני 10 ימים, שהיא מבטלת את הפעילות של הבת שלה לנוכח המצב, כי לקח להם שעתיים וחצי להגיע ממקום אחד לבית חנינא והם נאלצים לוותר על התענוג הזה.
אורי מקלב: זו נקודת אור בכל הדברים.
אורי מקלב: אנחנו שומעים את גורמי הביטחון - - -
<איילת אברמוביץ: מצד שני, צריך לראות את האיזון הזה.
<איילת אברמוביץ: גם שם ישנה סוגיה בעייתית של העניין של להגיע אחר הצהריים.
אורי מקלב: גם לתעסוקה וגם של ביטחון, אנשים לא רוצים, הוא לא רוצה שיחשבו שהוא חלק מהעניין הזה.
אורי מקלב: רוב הציבור לא רוצה את זה, לכן יש גם תקווה מאוד גדולה שהדבר הזה ייפסק ושישתפר המצב.
אורי מקלב: זה גם גורמי ביטחון שאומרים לנו, לכן נעשו צעדים כמו החזרת גופות.
אורי מקלב: אני לא אכנס איתכם לכל העניין הזה.
<מיה הלוי: כן, לנסות להחזיר את ה - - -
אורי מקלב: לנסות להחזיר והנה הם אומרים - - -
<מיה הלוי: אבל אנחנו יודעים שהכניסה של אירועים היא חדה, אנחנו ירושלמים ותיקים, היציאה מהם היא איטית.
<מיה הלוי: אנחנו מכירים את הסיטואציה הזאת, קל ברגע אחד ליצור משבר וקשה מאוד להחזיר אמון, להחזיר שגרה.
<מיה הלוי: זאת באמת עבודה מאוד אינטנסיבית.
אורי מקלב: לכן זה גם מעודד.
אורי מקלב: גם אם אנחנו מדברים על תמיכה וסבסוד, חלק שאולי נחשוב להמליץ עליו, אנחנו גם יודעים שזה לא לזמן ארוך.
אורי מקלב: זה לתקופה הזו, שהיא גם תורמת להחזרה לשגרה.
אורי מקלב: המעניין שכאן, זה משהו פסיכולוגי עמוק, יכול להיות שזה משתלב בהחלט במה שאת אמרת.
אורי מקלב: אני מבין, כהורה, למה שחייבים הולכים, למה שלא חייבים - - - מה זה חייבים?
אורי מקלב: בית ספר או שיש משהו מסובסד או משהו מאורגן, הם מרגישים שזה - - - אז הם לא מפסידים.
אורי מקלב: אבל סתם ללכת לבקר, לא יוצאים החוצה סתם לבלות.
אורי מקלב: מה שנתפס כדבר שהוא אקסטרה אז לא - - -
<מיה הלוי: לימודי.