GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמציה גנין: אנחנו מביאים את המחקר הבסיסי ואנחנו מביאים הוראה מאוד מתקדמת במדעי הים ויש לנו נגיעה קלה בביו טכנולוגיה, אבל ביו טכנולוגיה זה באמת בתחום המרכזי של המכון הלאומי לחקלאות ימית, ששם מפתחים את כל ההיבטים שקשורים בחקלאות ימית ובביו טכנולוגיה של יצורים ימים.
אמציה גנין: יש לנו עוד קמפוס בן גוריון באילת, שיש לו גם תכנית הוראה וגם אנשים חוקרים שם את הים ותחומים אחרים, כמו שדובר פה.
אמציה גנין: ביחד אנחנו יכולים למקד במרכז הזה מחקר והוראה במדעי הים מתקדמים ביותר, עם דגש על ים סוף, תשתית ידע למיזמים, ביו טכנולוגיה מתקדמת, ואני אתן איזה שהיא דוגמה, וכמובן חקלאות ימית.
אמציה גנין: כל זה צריך להתנהל בתיאום ולכן אני מציע להקים מנהלת קונסורציום, זאת אולי המנהלה שצריכה להיות מיוצגת בישיבות שאתה מציע.
אורי מקלב: מנהלת מקצועית, מה שאתה מציע.
אורי מקלב: אנחנו דיברנו על משהו פרקטי, אנשים שיקדמו את זה מבחינה פרקטית.
אורי מקלב: אבל אדרבא, אם זה יכול להיות גם כעזר לדברים האלה, אין לי בעיה.
אמציה גנין: אני חושב שהמנהלת גם צריכה לדחוף את כל הסיפור הזה.
אמציה גנין: המקצוענות תהיה אולי בשלושת הריבועים שלמטה, ולמעלה צריך מישהו - - -
אורי מקלב: החלק האדמיניסטרטיבי.
אמציה גנין: שיירתם וגיוס תורמים ודברים כאלה.
אמציה גנין: אנחנו צריכים לעבוד בצמידות לעיריית אילת, שראש העיר היה מהיוזמים של כל המרכז הזה.
אמציה גנין: וכמו שאמרתי, למעשה החלק שלנו מייצג פה או מביא לכל הסיפור את כל האוניברסיטאות בארץ.
אמציה גנין: אנחנו מדברים היום על סדר גודל, ספרנו, של 77 חוקרים מכל המוסדות בארץ שבאים ועובדים באילת.
אמציה גנין: יש לנו למעלה מ-350 תלמידים שבאים ללמוד באילת.
אמציה גנין: כל זה מיוצג ויהיה מיוצג במרכז לחקר ים סוף.
אורי מקלב: כולל האוניברסיטה בחיפה או הטכניון בחיפה, שיש להם גם מכון לחקר הים התיכון?
אמציה גנין: אצלנו באילת יש מעבדה לטכניון, יש מעבדה לאוניברסיטת חיפה, יש חוקרים, יש תלמידים שגרים באילת והם תלמידים של חיפה ותלמידים בטכניון.
אמציה גנין: יש לנו גם חוקרים, יש לנו חוקר שהוא תושב אילת, אבל הוא איש אוניברסיטת בן גוריון, איש אוניברסיטת תל אביב, איש בר אילן וכו'.
אורי מקלב: אני פחות מבין בזה, כשאתה רואה אדם שהוא גם מכון מחקר וגם הוראה, זה חלק מתוך תכנית לימודים שהיא נמצאת בשאר האוניברסיטאות, אבל היא לא תהיה אוניברסיטה בפני עצמה.
אמציה גנין: נכון מאוד.
אמציה גנין: אנחנו לא אוניברסיטה.
אורי מקלב: אין לימודים רצופים באוניברסיטה, אתה נותן חלקים, אנשים שלומדים כל מיני מקצועות וחלקים מסוימים הם ילמדו דרך המכון.
אמציה גנין: בדיוק ככה.
אמציה גנין: אנחנו לא נותנים תארים, אנחנו גם לא מקבלים את התואר פרופסור, או משהו כזה, זה כל אחד באוניברסיטה שלה, אלא אנחנו נותנים קורסים ממוקדים.
אמציה גנין: אני אתן לך דוגמה, אולי אני אדלג ואחר כך אני אגיע לזה.
אמציה גנין: למשל, נאמר שיש תלמיד באוניברסיטת תל אביב שצריך בשביל עבודת הדוקטורט שלו לדעת אוקיאנוגרפיה פיזיקלית ואין אוקיאנוגרף פיזיקלי שמתמחה באוקיאנוגרפיה פיזיקלית באוניברסיטת תל אביב.
אמציה גנין: אותו תלמיד בא לאילת, לוקח קורס באילת מחזי גילדור, שהוא האוקיאנוגרף הפיזיקלי הכי טוב שיש לנו בארץ, והוא איש האוניברסיטה העברית, הוא לא איש אילת, אבל הוא בא לאילת ללמד.
אמציה גנין: ואותו סטודנט מקבל נקודות זכות באוניברסיטה שלו בזכות זה שהוא לומד אצלנו וזה משלים לו את התואר, משלים לו את הידע.
אורי מקלב: מה זה ביו טכנולוגיה מתקדמת?
אמציה גנין: אני אגע בזה.
אמציה גנין: אנחנו נוגעים בזה, חנה תרחיב את הדיבור על זה, אני חושב.
אמציה גנין: מה זה יביא?
אמציה גנין: אז יהיו חממות, מיזמים וגם הכשרת דור העתיד במדעי הים, בביו טכנולוגיה ימית.
אמציה גנין: עשינו חשבון, אני אציג את זה בשקף הבא, חזי ואני, להערכתנו 90% מהחוקרים בארץ שעוסקים במדעי הים כיום, כולל בים תיכון וחלק גם בים המלח וכמובן באילת, עברו אצלנו בקורסים, קיבלו את חלק מהכשרתם באילת.
אמציה גנין: מה זה יכול להביא לעיר?
אמציה גנין: ראשית, שינוי כלכלי, מיזמים ותיכף נדבר על זה, מיצוב העיר כמרכז מדעי, והעיר הזאת צריכה את זה בצורה בלתי רגילה, כמו שראש העיר אמר, וכמובן השפעה על הדמוגרפיה והתושבים.
אמציה גנין: נשאלת השאלה מדוע באילת.
אמציה גנין: כולם יודעים על הים, ראש העיר דיבר על זה קצת וגם פרופ' טרכטנברג, ראשית יש לנו שלושה מוסדות מדעיים מובילים, אשר שילובם ייצור באמת משהו בעל עוצמה רבה ביותר.
אמציה גנין: מיקום ייחודי, גם בפאתי השונית, וכמו שאמרנו, בסמיכות לים עמוק של 750 מטרים עומק.
אמציה גנין: אתם רואים פה את השונית, המכון שלנו נמצא פה.
אמציה גנין: למשל אני אתן לכם דוגמה, יש פה מכשירים מאוד מתקדמים, מדי זרם ודברים אחרים, הכול מחובר לכבל של רק 50 מטרים לתקע חשמל, לזה יש לנו כוח ודוגמים מים.
אמציה גנין: אין עוד מקום אחר בעולם שאפשר לדגום מים משונית אלמוגים ותוך דקה מים לעשות את כל הפרוצדורות, את כל האנליזות.
אורי מקלב: זה כמעט אוניית מחקר.
אמציה גנין: זה כמו אוניית מחקר שיושבת מעל שונית.
אמציה גנין: אלא מה?
אמציה גנין: מהאונייה הזאת אפשר גם ללכת לקנות כוס קפה בבית הקפה הקרוב או דברים כאלה, וגם אפשר לשים בה ציוד שאי אפשר לשים באונייה.
אמציה גנין: יש לנו ציוד מחקר מאוד מתקדם וזה מושך.
אמציה גנין: באה קבוצה ממקס פאנק, מישהו שקיבל ניהול של מקס פאנק בגרמניה, אתמול ביליתי איתו כל היום.
אמציה גנין: הוא הביא איתו קבוצה של מדענים שעובדים שם והם היו מאוד סקפטיים לעבוד בארץ, גם קוראים עיתונים והוא אמר 'אני רוצה לראות מה אפשרויות המחקר פה', וזהו, באפריל הם מתחילים לעבוד פה.
אמציה גנין: וזה אחד מ - - - נאמר, בשלוש השנים שהיה לנו איזה שהוא פרויקט עם אירופה, ביקרו אצלנו במכון ובאו לעבוד במחקר 110 משלחות מחקר מאירופה.
אמציה גנין: רק מאירופה.
אמציה גנין: הדברים הללו, לא ניתן לעשות אותם, לא בקריביים ולא באוסטרליה ולא בשום מקום אחר, רק אצלנו.
אמציה גנין: זה באמת דבר מאוד ייחודי, בגלל זה אני שם 28 שנים.
אורי מקלב: יש יתרון של מספר הימים?
אורי מקלב: אני מניח שיש מקומות שגם מוגבלים בגלל מזג אוויר.
אמציה גנין: אצלנו הים שקט, למעט בין אפס לשלוש סערות דרומיות בשנה שאז אתה לא יכול לעבוד כמה שעות - - -
אורי מקלב: זה גם אחד היתרונות, מזג האוויר הזה, שנותן לכם כל כך הרבה ימים של מחקר, רצף של מחקר.
אורי מקלב: אני כל פעם מתפעל מחדש מהיתרונות.
אמציה גנין: יש לנו שותף למחקר שבא כבר הרבה מאוד פעמים, ממוסד מאוד מתקדם באוקיאנוגרפיה מסן דייגו בארצות הברית, והוא כל הזמן ממציא מכשירים חדשים.
אמציה גנין: הוא בחר באילת בתור כר הניסיון למחקרים, כי הוא יודע, אני מתכנן ב-28 ביוני אז יש לי את הים המתאים ויש לי את התנאים, אין הוריקנים, בינתיים, ואין מדוזות, ויש תשתית מחקר, יש תשתית שאפשר לעבוד ממנה.
אמציה גנין: אז באמת אנחנו כל הזמן עובדים עם חבר'ה מחוץ לארץ ואני חושב שזה ייתן - - -
אורי מקלב: יתרון.
אורי מקלב: יש הרבה יתרונות.
אמציה גנין: אני אדבר קצת על המחקרים.
אמציה גנין: יש לנו מחקרים, אנחנו מנצלים את זה בתור מדענים, ותיכף אני אדבר, יש פה תוצרת מדעית בלתי רגילה.
אמציה גנין: יש לנו, מאז שהקימו אותנו, יותר מ-1,700 פרסומים, ביניהם פרסומים ב-science ובnature-, כתבי העת היוקרתיים ביותר שיש בעולם, כי אנחנו יכולים לעשות דברים שאף אחד בעולם לא יכול לעשות.
אמציה גנין: זה יתרון מאוד גדול למחקרים.
אמציה גנין: דיברתי על המדענים ויש לנו הרבה מאוד כנסים וסדנאות בינלאומיות.
אמציה גנין: גם בחורף טוב לבוא לאילת, כמו שאתם יודעים, אז אנשים אוהבים לבוא אלינו גם מהסיבה הזאת.
אמציה גנין: אנחנו למעשה מובילים את ההוראה של מדעי הים בישראל ברמה של תלמידי מחקר.
אמציה גנין: מוסמך ובוגר, יש לנו 15 קורסים בין אוניברסיטאיים מדי שנה.
אמציה גנין: קשה לראות את לוח השנה, קשה להכניס אצלנו עוד קורסים.
אמציה גנין: לוח השנה בזמן הסמסטרים מלא וגדוש, יש לנו למעלה מפי שניים וחצי, 2.7 מבקשים על כל מקום של קורסים.
אמציה גנין: יש לנו גורם מגביל, זה מעונות ובכלל גודל התשתיות במכון.
אמציה גנין: מאות תלמידים באים כל שנה.
אמציה גנין: בשנה שעברה, למשל, באו 351 תלמידים מתוך 870 שביקשו להתקבל לקורסים.
אמציה גנין: הקורסים מאוד מבוקשים, אבל כמו שאין לנו תיאטרון באילת ואין לנו אופרה, אז יש לנו פסטיבל.
אמציה גנין: הכול מרוכז.
אמציה גנין: אז אצלנו גם, כל הקורסים, אתה לא יכול להביא תלמיד לאילת לפעמיים בשבוע, אז כל הקורסים מרוכזים, הם באים או לשבוע או לעשרה ימים, אבל זה יוצר גם דינמיקה.
אמציה גנין: הם ישנים במעונות אצלנו, מבשלים, מכירים זה את זה.
אורי מקלב: והם לומדים גם בערב?
אמציה גנין: הם לומדים אצלנו, יש להם אולם הרצאות - - -
אורי מקלב: הלימודים לפעמים מתפרסים עד הערב?
אמציה גנין: למה עד הערב?
אמציה גנין: אצל חזי הם ב-3:00 לפנות בוקר הולכים לישון, אם בכלל.
אמציה גנין: זו עבודה סביב השעון ואנחנו מנצלים את זה.
אמציה גנין: גם, אתה מביא בן אדם, זה כמו לצאת למילואים בשבילם, אז אתה רוצה לנצל.
אמציה גנין: כמו שאמרתי, 90% בערך מחוקרי הים, אני חושב, עברו אצלנו.
אמציה גנין: יש לנו חשיבות אסטרטגית.
אמציה גנין: פה אני מדבר קצת מעבר לידע שלי, אבל אני חושב שהפתח לים סוף והאוקיאנוס ההודי הוא דבר חשוב למדינת ישראל.
אמציה גנין: מה שאנחנו כן עושים, והרבה מאוד לא פורצים, לא למדיה, לא לעיתונות, בגלל השכנים, אנחנו מכבדים את הרצון שלהם, יש לנו שיתוף פעולה עם ירדן שהולך למרות כל מה שהולך פה מסביב.
אמציה גנין: אבל, שוב, לא עושים מזה יותר מדי פרסומת, רק עושים את זה.
אמציה גנין: ואנחנו בעמדת מוכנות, ויש כבר קצת גישושים, אני לא יודע אם אנשים פה יודעים, אבל בערב הסעודית יש היום מכון למדעי הים מאוד גדול, הם השקיעו מיליונים והם הביאו אנשים מכל העולם, ביניהם חברים מאוד טובים שלנו, אבל ערב הסעודית עדיין לא רוצה לשתף איתנו פעולה.
אמציה גנין: אבל יש פה גישושים.
אמציה גנין: אנחנו עומדים מוכנים, ברגע שהם יגידו 'יאללה', אז אנחנו מוכנים לרוץ איתם.
אמציה גנין: אנחנו חושבים שאפשר להעשיר את המחקר שלהם ושלנו בצורה בלתי רגילה.
אורי מקלב: על החלק המדברי או על החלק של הים?
אמציה גנין: החלק של הים.
אמציה גנין: המכון שלהם נקרא כאוס, זה מכון ימי בלבד.
אורי מקלב: אמרתם גם על החלק המדברי.
אמציה גנין: אז החלק המדברי, מדינת ישראל הקצתה 257 מטרים למחקר ימי בים סוף ושם אנחנו יושבים.
אמציה גנין: אז ראש העיר יושב פה וגם אחרים, יש לחצים, אני מניח, מפה ועד הודעה חדשה להקים שם אולי בית מלון, אולי משהו אחר, כי זה חוף ים, זה נדיר וכל זה.
אמציה גנין: אני חושב שההצדקה שלנו לשבת במקום שבו אנחנו יושבים זה מחקר ימי, ולכן אנחנו לא שולחים רגליים למחקר מדברי מתוך ראייה אסטרטגית.
אמציה גנין: אנחנו מאגמים משאבים, כמו שאמרתי, עם כל האוניברסיטאות בארץ.
אמציה גנין: אם נקים את המוסד הזה של שלושת המוסדות, אז בכלל זה יהיה דבר פנטסטי.
אמציה גנין: אנחנו תורמים לעיר.
אמציה גנין: הוראת מדעי הים בבית הספר, אנחנו יזמנו כמה מיזמים שם, יש לנו קורס אוקיאנוגרפיה לתלמידים המחוננים, באים אלינו מכל מיני תכניות, ניצני מדע ואחרים.
אמציה גנין: בשבוע שעבר, למשל.
אמציה גנין: יש לנו פעם בחודש הרצאה לציבור, בין 60 ל-100 איש מגיעים מהעיר.
אמציה גנין: אנחנו קצת רחוקים, עשר דקות נסיעה מהעיר, בשביל לשמוע על נושאים שקשורים למדע, ואנחנו אחראים על ייעוץ סביבתי בכל הנוגע לים, אם זה התפלה, תעלת הימים שהייתה, כל מיני דברים כאלה.
אמציה גנין: ואנחנו מקווים שהמרכז יעזור באמת ליצירת תעסוקה עתירת ידע.
אמציה גנין: אני אתן לכם דוגמה מה זה תעשייה עתירת ידע.
אמציה גנין: הרי הדגל שלנו זה מחקר בסיסי, אז אני אתן לכם דוגמה של משהו שנעשה על ידי תמר ועמית לוטן, לא באילת, אבל הם עשו את המחקרים אצלנו, הם היו תלמידים של אוניברסיטת תל אביב.
אמציה גנין: הם שאלו שאלת מחקר, אתם רואים פה בפינה למעלה, את דג השושנים.
אמציה גנין: הוא חי בין הזרועות של אותה שושנת ים והוא לא נצרב על ידה.
אמציה גנין: היא כמו מדוזה, היא יורה תאים שורפים, והשאלה שהם שאלו הייתה שאלה בסיסית, איך זה שהדג לא נצרב.
אמציה גנין: הם גילו חומר ביו כימי מסוים שמעכב את הירי של התאים הצורבים האלה.
אמציה גנין: אז שני החבר'ה האלה, עם ראש פתוח, אמרו 'נקים חברת הזנק.
אמציה גנין: אולי ניקח את החומר הזה, נבודד אותו ונשתמש בו למשהו שימנע צריבות'.
אמציה גנין: היום הם מייצרים קרם הגנה משיזוף שמעורבב בתוכו החומר זה ואתה שוחה בים של מדוזות ולא נצרב.
אמציה גנין: הם עשו כבר אקזיט.
אמציה גנין: אין לי מושג בכמה הם מכרו את החברה, אבל אתה יכול לקנות את המשחה הזאת וכל זה נוצר מכאן.
אמציה גנין: יש עוד כאלה.
אמציה גנין: למשל ספוגים שנחקרים אצלנו בצורה מאוד יסודית, גם אנשים מתל אביב שבאים לחקור.
אמציה גנין: הספוגים האלה אוכלים כל הזמן חיידקים, הם צריכים להיות מוגנים מחיידקים, אז הספוגים מייצרים כל מיני חומרים שניוניים מאוד מורכבים, שאולי נמצא מהם תרופות למחלות.
אמציה גנין: אנטיביוטיקה בטוח, אבל גם תרופות אחרות.
אמציה גנין: אז אנחנו עובדים גם על זה.
אמציה גנין: זה חלק מהביו טכנולוגיה שהמחקר הבסיסי יכול לעזור, אבל יש לנו גם שיתוף פעולה עם החבר'ה של חקר ימים ואגמים והם מתעסקים בענף שלם של ביו טכנולוגיה שאנחנו לא נוגעים בו, כי הוא קשור לחקלאות ימית.
אמציה גנין: מה נדרש?
אמציה גנין: למה אנחנו פה?
אמציה גנין: אז ראש העיר וגם פרופ' טרכטנברג אמרו בדיוק מה צריך.
אמציה גנין: אני חושב שאחד הדברים, ואני מצטער שפרופ' טרכטנברג לא פה, בתפקידו כראש ות"ת הוא היה מעורב בסעיף מספר 1, אנחנו רוצים מבחינת המכון הבין אוניברסיטאי, להבטיח את המשך פעולתו הייחודית של המכון בפורמט הבין אוניברסיטאי, אנחנו עובדים תחת ות"ת.
אמציה גנין: אנחנו מקבלים מימון תחת ות"ת ויש בזה בעיות לא פשוטות, מה הבעיות?
אמציה גנין: אדמיניסטרטיביות, חישוביות.
אמציה גנין: בא סטודנט מתל אביב, מקבל אצלנו נקודות זכות בקורס, אז ות"ת משלמים לתל אביב, כי התואר הוא בתל אביב, אז אומרים 'יש מימון כפול'.
אמציה גנין: אנחנו אומרים, תעזבו את החישוביות, תסתכלו על חזון.
אמציה גנין: פריפריה וחזון.
אמציה גנין: תראו מה אנחנו עושים, 1,700 מאמרים וכל זה.
אמציה גנין: אנחנו רוצים שוות"ת תמשיך, אנחנו אוהבים את שבע האוניברסיטאות, החבר'ה שבאים אלינו.
אמציה גנין: הקורסים אצלנו מצטיינים, כי חזי בא ללמד אצלנו וחזי הוא אחד מ-70.
אמציה גנין: אז אנחנו רוצים שזה ימשיך.
אמציה גנין: הבקשה שלנו לוועדה, אם אתם יכולים להשפיע על הגורמים המחליטים - - -
אורי מקלב: יש כאן נציג של הוות"ת, פרופ' חיים גורן.
חיים גורן: כן.
אמציה גנין: אז אנחנו מבקשים שנסתכל על פריפריה וחזון ונמשיך.
אמציה גנין: אנחנו מממשים את החזון כל יום, אל תיתנו לקשיים הבירוקרטים, מימון כפול או כזה דבר, לטרפד פעולה כל כך יפה.
אמציה גנין: והיו רעיונות, להקים תאגוד וכל מיני דברים כאלה, שבאמת זה לא יכול לעבוד.
אמציה גנין: אנחנו חושבים שהמרכז, על מנת שהוא יתרום, וזה לא רק אצלנו, זה גם בחקר ימים, אנחנו צריכים להגיע לאיזה שהיא מסה קריטית.
אמציה גנין: אנחנו כרגע נמצאים מתחת למסה הקריטית.
אמציה גנין: לחישוב שלנו למכון זה סדר גודל של 10 עד 12 חוקרים.
אמציה גנין: הייתה ועדת בדיקה מטעם ות"ת, ועדת ציפי שקד, שפרופ' גורן השתתף בה, וזאת הייתה ההמלצה שלה, להגדיל את מספר החוקרים למסה הקריטית הזאת.
אמציה גנין: אם אנחנו הולכים להקים את המרכז הזה אנחנו צריכים להקים לו מבנה.
אמציה גנין: צריך איזה שהיא תשתית שממנה המרכז הזה יעבוד וממנו יהיה השילוב הזה בין יישומיות ומחקר בסיסי.
אמציה גנין: אנחנו צריכים ללמד יותר.
אמציה גנין: כרגע יש לנו מגבלה חריפה, כמו שאמרתי, יותר משניים וחצי מבקשים על כל מקום וחלק מאלה שנדחים הם תלמידים מעולים ואנחנו פשוט לא יכולים לקבל אותם.
אמציה גנין: יש גורמים מגבילים שהיינו רוצים לשפר אותם, אם זה עוד כיתות הוראה, אודיטוריום להרצאות וכו'.
אמציה גנין: אנחנו רוצים גם להיפתח לציבור באילת על ידי מרכז מבקרים, שגם אודיטוריום וגם מרכז מבקרים ישמשו גם את הציבור האילתי.
אמציה גנין: אם אנחנו יוצאים לדרך אז צריך איזה שהוא מימון לשלב ההזנק.
אמציה גנין: אחר כך אני מאמין שזה יילך.
אמציה גנין: זהו.
אורי מקלב: זה באמת מרתק מאוד ומבחינת האתגרים אנחנו נבקש את ההתייחסות של האחרים בעניין הזה ובסיכום נראה איך אנחנו מקדמים את הדברים.
אורי מקלב: הזמן קצר ואני יודע שיש עוד רבים שמבקשים זכות דיבור, אז אנחנו נעבור מיד לד"ר חנה רוזנפלד, מנהלת המרכז הלאומי לחקלאות ימית באילת.
חנה רוזנפלד: תודה רבה.
חנה רוזנפלד: אני רוצה לקחת אתכם טיפ טיפה אחורה בזמן לחזון גדול שבעצם ראש ממשלת ישראל לוי אשכול ביחד עם המנהל הראשון של חקר ימים ואגמים, האלוף יוחאי בן נון, למעשה כבר בסוף שנות ה-60, חזו והגו והבינו את הפוטנציאל שהיה מהווה מקור להבטחת מזון העתיד, משהו שלמעשה רק היום הולך ומכה יותר ויותר הדים והבנה בעולם, והם הקימו למעשה לראשונה את המרכז הלאומי לחקלאות ימית דווקא באילת.
חנה רוזנפלד: המיקום שלו נבחר משום שכמו שתואר כאן, יש ייחודיות גם גיאוגרפית, גם אקלימית וגם אנושית.
חנה רוזנפלד: המכון הזה שונה מהאקדמיה בכמה אופנים, מצד אחד הוא נוגע במחקר בסיסי, אבל מאידך הוא פועל במולטי דיסציפלינאריות.
חנה רוזנפלד: יש מטרות-על שמן הסתם ממלאות אג'נדה ממשלתית ובדרך הזו הכירו בנו ככלי תשתיתי התיישבותי.
חנה רוזנפלד: דבר נוסף שהמכון מאפשר זה גם עבודה מרמה של מעבדה, כלומר אנחנו עוסקים ברמות מאוד בסיסיות של המחקר.
חנה רוזנפלד: כמו שתיאר אמציה, יש לנו אינספור דוגמאות לספק, אבל מעבר לזה יש לנו את היכולת לקחת את הנושא ולקדם אותו באמצעות מערכות שהן מביאות את זה עד כדי רמה מסחרית.
חנה רוזנפלד: כלומר המכון שלנו זקף לזכותו לאורך השנים, מעל ל-30 שנות הפעילות שלו, הישגים פורצי דרך.
חנה רוזנפלד: הראשון שבהם הוא ביות דג דניס.
חנה רוזנפלד: כשאני מדברת על ביות זה לא לקחת את הדגיגים מהים אלא לקיים מחזור חיים שלם במנותק מאוכלוסיות הבר שהיום ברור לכולם שהאוקיינוסים הולכים ומידלדלים.
חנה רוזנפלד: אם אנחנו נמשיך להפעיל את אותו לחץ דיג אנחנו נגיע בפחות מ-50 שנה לחיסול כל דגי המאכל ובעצם לקטסטרופה אקולוגית.
חנה רוזנפלד: היכולת הזו לקיים חקלאות כזו הייתה מוצלחת ביותר וסיפקה פרנסה ליישובי דרום הערבה במשך שנים ארוכות ומאז למען האמת אנחנו פיתחנו חבילות ידע נוספות.
חנה רוזנפלד: היום ברור לנו לגמרי שיש את היכולות, יש את התשתית, יש את המבנה הנכון, כלומר שיכול לתכלל ולייצר את אותן חבילות ידע, אבל אנחנו כבר לא לבד.
חנה רוזנפלד: אם קודם, כמו שתיארתי, היינו די חלוצים בקונספט הזה של ללכת ולביית מינים ימיים לטובת המאכל, כי למען האמת דגים הם עדיין היחידים שעדיין ניצודים, בניגוד לכל חיות המשק האחרות שכבר עברו תהליך של ביות במשך אלפי שנה, אנחנו מדברים על ענף מודרני לגמרי.
חנה רוזנפלד: סך הכול 30 עד 40 שנות ביות יש לנו בהקשר של הדגים והמשימות שלנו הרבה יותר מורכבות.
חנה רוזנפלד: אם אני אתן לדוגמה את הנושא של פרה או כבשה וכן הלאה, בחרו מין אחד ואותו בייתו, במקרה של הדגים, בגלל שהתרגלנו לקבל שלל דיג אנחנו לא נסתפק בדג אחד.
חנה רוזנפלד: זה שבוית הדניס זה עדיין מצריך אותנו לעבוד על מינים נוספים, וזה רק בפן החקלאי שאני מתארת.
חנה רוזנפלד: הפן הביו טכנולוגי זה לקחת ולהגיע לרמות של בידוד של חומרי טבע, חיסונים וכל התוספות הביו טכנולוגיות שנלוות לתעשייה החקלאית הזו.
חנה רוזנפלד: אלה הם דברים שאצלנו הם חלק מתהליך העבודה כשכמו שתיארתי קודם אנחנו מדברים על רב תחומיות ועבודה בהרמוניה שמאפשרת לנו להגיע לחבילת ידע שלמה.
אורי מקלב: התחלת להגיד שהיינו ייחודיים והפסדנו משהו?
חנה רוזנפלד: אנחנו עוד לא הפסדנו, לשמחתי הרבה, אבל אם אנחנו לא נשנה משהו בהתנהלות שלנו אנחנו יכולים להפסיד.
חנה רוזנפלד: אנחנו היינו חלוצים.
חנה רוזנפלד: המודל שהגה האלוף יוחאי בן נון ובעצם אותה רב תחומיות, היום הוא מועתק לכל מדינות ים התיכון והן המתחרות העיקריות שלנו.
חנה רוזנפלד: כפי שאמרתי, העולם הבין שהים יספק את מזון העתיד ונערך לזה וצמצם פערים בצורה דרמטית עם השקעות עצומות לאורך השנים, במיוחד באירופה אנחנו רואים את המינוף של התעשייה הזו והמחקר שלה, שתומך בתעשייה הזו.
חנה רוזנפלד: ואנחנו פה בורכנו, בניגוד לים התיכון, ששם יש לנו קשיים מאוד גדולים לקיים, באילת יש לנו תנאי סביבה אופטימליים, יש לנו יכולת ואותו גשר יבשתי שאנחנו מדברים עליו, כמו שאמציה תיאר קודם, הנושא של הסמיכות לירדן ושיתופי הפעולה, הם קיימים גם מבחינתנו.
חנה רוזנפלד: יתר על כן, פרויקט עכשווי שאנחנו כרגע מתחילים בעצם מאגד את כל מדינות צפון אפריקה, ממצרים עד מרוקו, להוציא לוב, וזה משהו שהוא כנגד כל הסיכויים ברקע הפוליטי וזה לנוכח הצורך, כי כולם מבינים שהם חייבים להצטייד באותם כלים שאנחנו יכולים לסייע כדי לפתור את אותה בעיית מזון עולמית.
חנה רוזנפלד: שאלת אותי אם אנחנו מאבדים את הבכורה, אז אני חרדה, כן.
חנה רוזנפלד: אני לא אכנס לכל המורכבות של מה שרמז כאן ראש העיר, על הנושא של רה הארגון של מכוני המחקר הממשלתיים, שאליו אנחנו שייכים, אבל שש שנים אנחנו בשלב ביניים כשאין השקעות תשתיתיות.
חנה רוזנפלד: אם אני מדברת על זה שפנינו למודרניזציה ולתחכום, אנחנו לא נהיה חוטבי העצים ושואבי המים של העולם, לא נהיה אסם הגידול, אבל אנחנו בהחלט יכולים לחלוש על ההיי טק של החום הזה.
חנה רוזנפלד: דוגמת חישתיל, שאנחנו לא נייצר את כל הצמחים שבעולם, אבל אנחנו נייצר את הזרעים.
חנה רוזנפלד: אנחנו יכולים לקחת את אותם אלמנטים שהם עתירי ידע, ויש לנו את כל המומחיות לעשות את זה, כי אנחנו חלוצים בתחום, יש לנו את היכולות, פיתחנו ויש לנו הצלחות מוכחות.
חנה רוזנפלד: הרעיון הוא לתחזק את זה ולמנף את זה.
חנה רוזנפלד: יתר על כן יש פה חלון הזדמנויות שמונח לפתחנו.
חנה רוזנפלד: אחת, זה החלטת הממשלה.
חנה רוזנפלד: כלומר זה לא רק אני טוענת, נעשו מבחנים כלכליים לבחון את הדברים האלה ומצאו שלאילת יש איזה שהוא ייחוד והייתה החלטת ממשלה שקבעה את אילת כמקום לאומי לנושא החקלאות והביו טכנולוגיה הימית.
חנה רוזנפלד: צריך לאשרר את ההחלטה הזו.
אורי מקלב: מתי הייתה ההחלטה הזו?
חנה רוזנפלד: ב-2012.
חנה רוזנפלד: הדבר הנוסף שוועדת טייכר, שבחנה אותנו, אף היא מצאה את החשיבות הלאומית שלנו.
חנה רוזנפלד: כלומר אנחנו לא עוד מו"פ אזורי אלא בהחלט מרכז לאומי לתחום הזה.
חנה רוזנפלד: ודבר נוסף הוא חלון ההזדמנויות הספציפי אצלנו שלמעשה דור המייסדים הולך ומתחלף והיום אנחנו באינטנסיביות של קליטה של חוקרים צעירים.
חנה רוזנפלד: זה תהליך מאוד קשה.
חנה רוזנפלד: אני רוצה שכפי שאמציה בעצם תיאר ואמר שהוא התאהב בעיר הזו והוא הגיע כי יש לו עניין מדעי, אותו דבר אנחנו רוצים לקחת את החוקרים הטובים וכדי להביא אותם לפריפריה אנחנו צריכים לצייד אותם בתשתיות מחקריות נאותות כדי להיות ברי תחרות לאקדמיה במרכז הארץ.
אורי מקלב: יש לכם תכניות מסודרות, מה אתם צריכים, כמה אתם צריכים?
חנה רוזנפלד: בניגוד לאקדמיה, זה מה שאני ניסיתי להסביר, אנחנו פועלים עם תכנית מאושרת, ועדות היגוי.
חנה רוזנפלד: אנחנו mission oriented, עובדים על מימוש אג'נדה ממשלתית.
אורי מקלב: צריך לבקש לחדש את החלטת הממשלה וגם ליישם.
קריאה: יש החלטה ללא תקצוב?
אורי מקלב: אבל ליישם, לצקת בזה תוכן, לצקת בזה תאריכי יעד, תקציבים.
אורי מקלב: חוץ מזה, ועדה בין משרדית של מנכ"לית, או להטיל את זה על איזה משרד, שהוא יתחיל להוביל את העניין הזה.
חנה רוזנפלד: משרד התמ"ת הוביל את זה, אבל אתה נוגע פה בנקודה מאוד חשובה.
אורי מקלב: התמ"ת נהיה משרד הכלכלה, הוא כבר לא תמ"ת.
אורי מקלב: כבר התחלפו כמה שרים וראש הממשלה מחזיק את המשרד.
אורי מקלב: אני לא יודע כמה זה יכול להגיע רחוק, אבל אולי אפשר להטיל את זה גם - - -
חנה רוזנפלד: הנושא הבין משרדי פה הוא מילת מפתח, אני חושבת שנגעת פה בלב העניין.
חנה רוזנפלד: הנושא הבין משרדי פה הוא קריטי מאוד, כי כן צריך לראות את הראייה הכוללת של התהליך.
חנה רוזנפלד: אין לי ספק שהמרכז הזה גם בעבר וגם בהווה, ואני מאוד מקווה שנצליח לייצר מצב עתידי נכון, יכול להיות מנוע צמיחה כלכלי, שזה החזון שהועלה כאן על ידי מר מאיר יצחק הלוי, ראש העיר.
חנה רוזנפלד: יש לנו את היכולות האלה וצריך את המימוש ואת העזרה ואת הסיוע התשתיתי.
חנה רוזנפלד: הדבר הנוסף שאני חושבת שהוא חוזק, ואני אפנה את הבמה לקמפוס בן גוריון, זו העובדה שעכשיו נוספה לנו עוד מכפלת כוח, בכך שהקורסים לביו טכנולוגיה ניתנים בקמפוס אילת.
חנה רוזנפלד: אנחנו מרצים בקמפוס ולמעשה יוצרים איזה שהוא HUB.
חנה רוזנפלד: כלומר יש כאן סינרגיה שאין לי ספק שאם יבצעו את המכלול ואת הניהול הנכון של איגום המשאבים האלה, הוא יביא לתוצאה הרצויה.
אורי מקלב: באמת השכלת להציג אותם בצורה נכונה ואפילו מרגשת, בעיקר בחלק המקצועי של העניין, כמה זה חשוב.
אורי מקלב: אני גם כל הזמן מזכיר, ראש העיר לא נמצא פה, אז אני כן יכול להזכיר, לא בכל מקום גם כשיש חשיבות יש שיתוף פעולה ושראש עיר רואה את זה כדבר מאוד מאוד חשוב ויש לו את הרצון.
אורי מקלב: יש את כל הכלים למה כן לעשות את זה , הם נמצאים וצריכים לקבל את ההחלטה הנכונה ואת היישום.
אורי מקלב: אתה רוצה להשלים את הדברים?
ברק חרות: אני רוצה לציין עוד משהו, היות שחנה הזכירה את הנושא.
אורי מקלב: אתה המנכ"ל של החברה?
ברק חרות: לחקר ימים ואגמים.
ברק חרות: אתה העלית את הסוגיה החשובה מאוד של התיאום הבין משרדי וגם חנה הזכירה את העניין.
ברק חרות: כמכון שיש לנו עוד שתי יחידות בצפון ואת היחידה באילת, אנחנו מנסים לגבש אסטרטגיה לאומית בכל הנושא הזה והיא קשורה בתיאום בין משרדי והיו על זה מספר החלטות ממשלה.
ברק חרות: גם כאן, אני מאוד מברך על הדיון הזה ואני חושב שזה חשוב מאוד לקדם את כל מה שגם אמציה אמר וגם מה שחנה העלתה בעיר אילת, אבל חשוב לקשר את זה לראייה אסטרטגית כללית של מדינת ישראל בכל מה שקורה בתחום הים.
ברק חרות: זה בעצם התיאום.
ברק חרות: אנחנו כרגע לא בדיון הכולל, אלא יותר בדיון הממוקד בעיר אילת, אבל אני רציתי רק לציין שחשוב מאוד להתייחס לזה ברמה הלאומית ולמפות את זה גם מבחינת ההעדפות השלטוניות בצורה כזאת שבאמת אפשר יהיה להוציא את זה לפועל וליישם את זה בצורה מהירה יחסית.
אורי מקלב: אני דווקא חשבתי לעצמי שאם כל המערכות שאנחנו רוצים להקים, או כל המרכז הזה, זה היה בין חדרה לתל אביב, היו כבר מוצאים את ה - - - אם זה היה קרוב לעין זה גם היה קרוב ללב.
אורי מקלב: יש לי הרגשה שבגלל שזה רחוק, לכן גם רואים את זה - - - אילת, זה עיר תיירות, 'מה, אנחנו נרחיק עם המדע כל כך רחוק לשם?
אורי מקלב: נעשה את זה קרוב'.
אורי מקלב: אתה אומר שהבעיות שלך הן גם בעיות בכלל, המאמצים לא נעשים גם בצפון.
אורי מקלב: כשאתה אומר צפון, איפה זה נמצא בצפון?
ברק חרות: יש לנו את המכון הלאומי לאוקיאנוגרפיה בחיפה, בתל שקמונה על הים, והיחידה לחקר הכנרת באתר ספיר בכנרת.
ברק חרות: רק עכשיו בדרך הנה שמעתי בחדשות, הייתה כתבה על פעילות של אדם טבע ודין, יחד עם חברי כנסת אחרים, להקים רשות ים חדשה, כדי לעשות איזה שהוא תיאום כללי של כל הנושא של הים.
ברק חרות: אני לא אומר שאני בעד הדבר הזה, אבל אני חושב שישנם משרדים שהם אמונים על תחומים שונים וצריך להביא אותם לעבוד יותר ביחד כדי לקבל את ההחלטות האלה.
אורי מקלב: טוב, בסדר גמור, תודה.
אורי מקלב: באמת השלמת את הדברים.
אורי מקלב: קמפוס בן גוריון, פרופ' נדב ששר.
נדב ששר: אוניברסיטת בן גוריון באילת, הקמפוס מכיל בתוכו מספר רב של מחלקות.
נדב ששר: יש לנו כ-1,000 תלמידים בסך הכול, מתוכם 60% אקדמי והשאר תכניות לא אקדמיות.
נדב ששר: נמצא איתי גם פרופ' צבי הכהן, שהוא רקטור האוניברסיטה, רק בתור הדגמה עד כמה אוניברסיטת בן גוריון רואה חשיבות בקמפוס ובאקדמיה שבו.
נדב ששר: אנחנו הזרוע השלישית של הקונסורציום או של הקבוצה של המכון הבין אוניברסיטאי, המרכז הלאומי לחקלאות ימים ואנחנו עובדים בתיאום מלא, כאשר אנחנו מבצעים גם מחקרים וגם הוראה, לא רק של קורסים בודדים, אלא למעשה את כל התואר, מתואר ראשון ועד תואר שלישי ואפילו פוסט דוקטורט.
נדב ששר: אבל אנחנו נמצאים כמו כולם במחסור מאוד גדול ואני דווקא רוצה להדגיש מקרה פרטי שמדגים את המצב, שהיה לנו ממש לפני מספר חודשים.
נדב ששר: סטודנטית מארצות הברית פנתה בבקשה לעשות דוקטורט אצלנו באילת.
נדב ששר: התחום שלה היה תחום משיק, כלומר ים ופסיכולוגיה ביחד, נושא מעניין, קשור להתנהגות דולפינים, נושא בעל ערך מדעי.
נדב ששר: נאלצתי לומר לה 'אני מצטער, גברתי, נושא מעניין, את מועמדת מצוינת, אין לי מנחים, אין לי מי שינחה אותך'.
נדב ששר: אין כוח אדם.
נדב ששר: לא התייאשה, מצאה לה מנחים בארצות הברית, הם אפילו שילמו לה את המלגה.
נדב ששר: היום היא מתנדבת, עושה את המחקר אצלנו דרך אוניברסיטה בקליפורניה.