GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איתמר אביב: במישור הווירטואלי כמות החוקים היא מאוד-מאוד מצומצמת לעומת כמות החוקים במישור הפיזי, ובכלל ההתנהגות שם היא הרבה יותר קלה, כי אנחנו פשוט עומדים מול מסך, אין בינינו מישהו שאנחנו יכולים לראות את הבעת הפנים שלו, את הרגשות שלו, אם אנחנו פוגעים בו באותו רגע, וזה מאפשר יד קלה בכל מיני אמירות או במעשים.
<איתמר אביב: דיברתם המון על 822 ניסיונות התאבדות, אבל תרשו לי להזכיר לכם התאבדות אחת שדי הכתה לנו את המדינה.
<איתמר אביב: דודאל מזרחי שם קץ לחייו בשנת 2011 בעקבות שיימינג בפייסבוק בצורה לא אנונימית, כולם יודעים מי האנשים שעשו את זה.
<איתמר אביב: מה ההשלכות של אפליקציה אנונימית על חיינו?
<איתמר אביב: מה יכול לקרות באפליקציה אנונימית?
<איתמר אביב: אני לא יודע מה הכוונות של מפתחי בליינדספוט, אני משער שהן היו טובות, אבל אנחנו חיים במציאות שמעורבים בה בני-אדם ולכל בן-אדם יש רגשות ויש תחושות ויש מעשים, ולאו דווקא מה שמתכוונים לפעמים מפתחי האפליקציות משמש לדברים טובים.
<איתמר אביב: התחלנו מחאה קצת לפני "הצינור" בעמוד הפייסבוק שלנו, שהגיעה ל-230,000 אנשים שראו את הפוסט שכתבנו עם תמונה של כמה מחברי הלהקה עם סמיילי עצוב על הפנים שלהם, כדי להסביר את ההשלכות שיכולות להיות לאפליקציה הזאת.
<איתמר אביב: הפוסט שלנו נהיה ויראלי, התראיינו לגורמים שונים במטרה לדבר על הצד שלנו, בני-הנוער, ולהראות שיש גם נוער אחר, נוער שלא מעשן, שותה וכדומה, מה שעולה הרבה מאוד במקומות כאלה, אלא דווקא להראות שיש כאן נוער טוב שרוצה בטובתם של בני-הנוער ובכלל של כל האנשים.
<איתמר אביב: אחד הסלוגנים של האפליקציה זה "תתחילו להגיד את האמת בפרצוף".
<איתמר אביב: האם אנחנו באמת רוצים לשמוע את כל האמת בפרצוף?
<איתמר אביב: ואם אנחנו רוצים לשמוע את כל האמת בפרצוף, האם אנחנו רוצים שזה יהיה באופן אנונימי ופוגע?
<איתמר אביב: אנחנו לא רוצים ביקורת בונה?
<איתמר אביב: אנחנו לא רוצים להשתפר?
<איתמר אביב: תרשו לי לצטט ממחקר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שנכתב ונערך לטובת ועדה זו בשנת 2008, על-ידי רועי גולדשמידט.
<איתמר אביב: כתוב כך: "המנעד הרחב יחסית בפסיקה של בתי-המשפט בסוגיות של חופש ביטוי, אנונימיות ולשון הרע באינטרנט מצביע הן על מורכבותן של הסוגיות הנדונות ועל ההכרעות הערכיות הנדרשות בהן והן על מיעוט החקיקה הפרטיקולרית המתייחסת לאינטרנט.
<איתמר אביב: על המחוקק מוטלת המלאכה לאזן בין העקרונות החוקתיים, תוך הבנה של המדיום החדש – האינטרנט".
<איתמר אביב: ולכן אני מברך על השיחה הזאת.
<איתמר אביב: אנחנו עושים כל שביכולתנו כדי להעלות את השיח הציבורי, בעיקר בפני בני-נוער, ואנחנו עובדים כרגע על הפקה שתטפל בנושא של בריונות ברשת וההשלכות שלה.
<איתמר אביב: אנחנו נציג אותה בהרצליה בכל בתי הספר ואנחנו מקווים גם בחוץ.
<איתמר אביב: אנחנו רוצים להנגיש את הנושא בתור בני-נוער, להראות שלא רק מבוגרים מדברים על זה, אלא גם אנחנו, בני-הנוער, שחווים את זה.
<איתמר אביב: אנחנו באמת חווים בריונות ברשת בכל מיני מדדים.
<איתמר אביב: אנחנו קוראים לכם לעזור לנו או אנחנו נעזור לכם וביחד נמצא פתרון משמעותי לדבר הזה.
<איתמר אביב: יש לנו כמה פתרונות אפשריים.
<איתמר אביב: לדוגמה אם כיום כל משתמש יכול לקבל את ההודעה גם אם אין לו את האפליקציה, אז אולי רק מי שבחר להוריד את האפליקציה ורוצה להיחשף לדברים כאלה יקבל את האפשרויות או בכלל חוק שיאפשר למקבלי מסרים אנונימיים לחשוף את הזהות של השולח, כמו שחברת הכנסת רוזין אמרה, כדי שיוכלו לגשת עם זה למשטרה, לבתי המשפט, לגורמים הרלוונטיים, ואולי כך גם נצליח לעצור כל מיני מקרים בעתיד.
<איתמר אביב: אנחנו בני-נוער, אנחנו באים לכאן לדבר מנקודת המבט שלנו.
<איתמר אביב: דובר כאן המון על בני-הנוער, אבל אני יכול להגיד לכם דבר אחד בוודאות: בריונות ברשת קיימת והיא תופעה יותר נרחבת ממה שאנחנו חושבים שהיא.
<איתמר אביב: אנחנו נפגעים המון, כמעט כל יום, מכל מיני הערות פוגעניות ברשת, אפילו אם הן עוקצניות או סרקסטיות הן עדיין פוגעניות, והרבה יותר קל להגיד אותן ברשת מאשר במציאות.
<איתמר אביב: אני בטוח שאף אחד מאתנו לא רוצה להיות אחראי להתאבדות הבאה של נער או נערה או על הפגיעה בדימוי העצמי שלהם.
<איתמר אביב: אני יודע שאני אישית לא אוכל לישון בלילה אם אני אדע שלא עשיתי את המקסימום בשביל להגן על כל מי שצריך את ההגנה הזאת, ולכן אני יושב כאן, ולכן אני מדבר כאן, ואני נורא שמח שניתנה לי ההזדמנות הזאת.
<איתמר אביב: תרשו לי לסיים במשפט אחד: אל תפקירו את הילדים שלכם וילדים של אחרים בידי בריונים ברשת.
<איתמר אביב: בואו נעשה משהו ביחד ונמצא לזה פתרון.
<איתמר אביב: תודה רבה.
אורי מקלב: (מחיאות כפים) זה יוצא מן הכלל שאנחנו נותנים בוועדה למחוא כפיים.
חיים ילין: איזה יושב-ראש דמוקרט שנותן אפשרות למחוא כפיים.
אורי מקלב: לא רק אפשרתי, גם אני השתתפתי.
מיכל רוזין: זה התבקש.
חיים ילין: קודם כול, איתמר, יש לך כושר ביטוי מעולה, עתידך לפניך, היטבת להגיד את הדברים וזה ריגש אותנו, וגם עלה מסר חשוב מאוד שאנחנו לא רק מדברים מבחינת האחריות שיש לנו כהורים והפטרונות על בני-נוער, אלא שהנוער רוצה את זה.
חיים ילין: זה נוער טוב – זה דברים שגם מלמדים אותנו – גם רוצה גבולות.
חיים ילין: הנוער מבקש.
חיים ילין: הילדים מבקשים גבולות, וזה חלק מהגבולות.
חיים ילין: היטבת להראות את זה מהצד שלכם שהנוער הוא ערכי, נתת מבט נוסף למה שאנחנו דנים בו וזה נותן לנו חיזוקים.
חיים ילין: הדברים שלך הם חיזוק מאוד גדול.
חיים ילין: דרך אגב, יש עוד ערך מוסף לדברים שלך, לראות שמחקר שנעשה כאן לוועדה על-ידי רועי גולדשמידט, שעד היום הוא החוקר של הוועדה, כשהיית ילד בן 9, והיום משתמשים בזה כשאתה כבר בחור בן 17, זה גם כן אומר שלדברים האלה יש מסר, גם אם לפעמים חושבים למה עושים - - -
<ענת לוי: הכנסת שקופה.
אורי מקלב: הכנסת באמת שקופה.
אורי מקלב: בקלות הגעת לזה, נכון?
אורי מקלב: וזה הדברים החיוביים שאפשר לעשות עם הטכנולוגיה החדשה.
אורי מקלב: יש לנו עוד נערה, שחף זלאיט.
אורי מקלב: בבקשה, ואחרי זה חברת הכנסת יפעת שאשא-ביטון.
<שחף זלאיט: אני רוצה שתסתכלו על כל בני-הנוער שכאן סביבי, חברים שלי, אנחנו המטרות, אנחנו גדלים לעולם הזה, אנחנו חיים את זה, נושמים את זה.
<שחף זלאיט: אנחנו המטרות, אנחנו היעד הבא, ואנחנו מפחדים שיום אחד גם אנחנו נקבל הודעה שכתבו עלינו בבליינדספוט.
<שחף זלאיט: אני מפחדת, באמת אני מפחדת שיכתבו, ואני לא רוצה להיכנס למעגל הזה.
<שחף זלאיט: קודם כול, אם יש למישהו משהו להגיד לי שיבוא ויגיד לי את זה בפנים, כי להגיד שהסלוגן של האפליקציה הוא בואו נתחיל להגיד את המילים בפרצוף ולהתחבא מאחורי מסך זה קצת אירוני, זה קצת אבסורד.
<שחף זלאיט: בואו נחנך את הנוער להגיד את הרגשות שלו פנים אל פנים ולאו דווקא מאחורי מסך.
<שחף זלאיט: אפשר להשתמש, אומנם נכון, לדברים טובים, אבל בואו נעודד להגיד גם את הדברים הטובים פנים אל פנים.
<שחף זלאיט: אנחנו צריכים את העזרה שלכם, משהו שיעוגן בחוק ובאמת יגן עלינו, אנחנו צריכים את ההגנה הזאת מכם.
<שחף זלאיט: לא כל הנוער מסתכל על הדברים כמו שאנחנו מסתכלים, ואנחנו יוצרים את השיח סביבנו ומנסים להראות כמה שיותר, אבל אנחנו באמת מפחדים שיום אחד גם אנחנו נעבור את השיימינג הזה בפייסבוק וברשתות החברתיות.
<שחף זלאיט: האפליקציה הזאת זה כמו נשק טעון, זה לתת לילד את הכוח לפגוע מבלי שידעו מיהו, בלי שהוא ייקח אחריות אפילו.
<שחף זלאיט: זה גם חלק מהחיים, לדעת לקחת אחריות על המעשים שלך ועל הדברים שלך.
<שחף זלאיט: ובאמת ילד שמסתתר מאחורי המסך – אם אתה מקבל הודעה ממישהו אנונימי, אתה לא יודע אפילו למי להפנות את הכעס שלך, למי להפנות את האצבע המאשימה.
<שחף זלאיט: אנחנו צריכים להוריד את הדבר הזה ולשים גבולות, כי אנחנו צריכים את הגבולות האלה.
<שחף זלאיט: מה לעשות, אנחנו בתקופה מאוד רגישה בחיים שלנו, אנחנו בני-נוער, אנחנו בדיוק מתפתחים וכל מילה קטנה, כל הערה קטנה, גם אם מבחוץ אנחנו מראים שהכול בסדר, בלב שלנו ממש לא.
אורי מקלב: גם לך מגיעות מחיאות כפיים.
אורי מקלב: (מחיאות כפיים)
אורי מקלב: דברים היוצאים מן הלב נכנסים אל הלב.
אורי מקלב: אנחנו באמת מודים לכם שבאתם.
אורי מקלב: בהמשך אם יהיה זמן, אולי נשמע עוד בני-נוער שנמצאים פה.
אורי מקלב: חברת הכנסת יפעת שאשא-ביטון.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, אני חושבת שהדיון הזה הוא מאוד-מאוד חשוב, אני גם שמחה שנתתי לבני-הנוער לדבר לפני, כדי שזה ייתן משנה תוקף לדברים.
חיים ילין: אנחנו נמצאים במציאות מאוד קשה ומורכבת שבה אנחנו מנסים להתמודד עם השיימינג ועם הבריונות ברשת כשהם לא אנונימיים, כשהם גלויים וחשופים ויודעים היטב מהיכן זה מגיע.
חיים ילין: וכמו ירייה לפרצוף אנחנו מקבלים פתאום איזה אפליקציה שמאפשרת לעשות את כל הדברים האלה, עוד לפני שמצאנו פתרון לשיימינג שאנחנו מכירים – לעשות את זה בצורה אנונימית.
חיים ילין: הניסיון לבוא ולומר שהרעיון פה הוא ליצור שיח פתוח, שיהיה קל להגיד את הדברים, הוא פשוט שערורייתי, כי מעבר להיבטים ההרסניים שכולנו מדברים עליהם כבר די הרבה זמן, אנחנו יודעים שלכל הסיפור של תקשורת דיגיטלית יש גם השלכות על האינטליגנציה הרגשית של הילדים שלנו.
חיים ילין: הם אמרו את זה יפה מאוד: אנחנו מתקשרים חופשי כי אנחנו לא רואים את הבן-אדם שמולנו, אנחנו לא רואים את הבעות הפנים, אפילו שאנחנו יודעים מיהו והוא יודע מי אנחנו.
חיים ילין: אחר-כך הם נפגשים פנים מול פנים ופתאום אנחנו רואים שהם בקושי מסוגלים לתקשר, כי הם רגילים לעשות את זה מאחורי מסך, אז היום אנחנו מקצינים ואומרים: אוקיי, היום אתם יכולים לדבר גם דרך מסך ואפילו לא לדעת עם מי אתם מדברים.
חיים ילין: ולכן אני אומרת שכל ניסיון לנסות ולהציג את האפליקציה הזאת כתורמת משהו מבחינה חברתית זה פשוט שערורייה.
חיים ילין: אמרתי שאת האפליקציה הזאת צריך להוציא אל מחוץ לחוק, אמרו לי פה שאי-אפשר כי יש פה עניינים משפטיים, ואני אומרת לכם: אין דבר כזה אי-אפשר.
חיים ילין: צריך למצוא איזו דרך.
חיים ילין: יושבים פה אנשי מקצוע סביב השולחן, יש פה אנשי משטרה, יש פה אנשי משפטים, צריך למצוא דרך שתגביל את השימוש באפליקציה הזאת, כי בסופו של דבר מי שנפגעים זה הילדים שלנו, זה הילדים שיושבים כאן, גם כך הם חסרי אונים אל מול כל מה שקורה ברשת, ואני חושבת שאנחנו לא עוזרים להם להתמודד.
חיים ילין: אני אשמח מאוד, כבוד היושב-ראש, אם באמת תהיה פנייה לאנשי משרד המשפטים למצוא איזה פתרון, כדי שנוכל למנוע את השימוש באפליקציה הזאת.
חיים ילין: ד"ר אבישי קליין.
<אבישי קליין: תודה רבה.
<אבישי קליין: אני מומחה לפרטיות ולסייבר ממשרד עורכי-הדין הרצוג-פוקס-נאמן.
<אבישי קליין: יש לנו מחלקת סייבר ואינטרנט, ומשם אני מגיע.
<אבישי קליין: הזמינו אותי לכאן לדבר על ההיבטים המשפטיים יותר של אפליקציית בליינדספוט.
<אבישי קליין: אני אנסה לדבר על מה אפשר לעשות, וכפי שבוודאי תראו – אני כבר אקדים את המאוחר – אני לא בדעה שחקיקה טכנולוגית ספציפית שמטרתה לסגור אפליקציה כזאת או אחרת זו הדרך הנכונה.
מיכל רוזין: זה לא מה שהצענו.
<אבישי קליין: לא, לא.
<אבישי קליין: לא אמרתי שאתם הצעתם, חלילה.
<אבישי קליין: אני חושב כמו חלק מההצעות שהועלו פה שיש דרכים עקיפות לפתור את הבעיה.
מירב בן ארי: תתייחס גם לעניין שהצעתי בחוק הגנת הצרכן.
<אבישי קליין: בהחלט.
<אבישי קליין: יש דרכים אפילו יותר מעניינות, אבל זו באמת דרך נכונה.
<אבישי קליין: האמת, אני רוצה להרחיב קצת יותר את הדיון ולקחת אותו למקום שאולי לא מספיק מדברים עליו.
<אבישי קליין: אנחנו מדברים על אפליקציות אנונימיות וכביכול בליינדספוט עשו משהו חדש, וכמו שאמרתם פה בצורה יפה בליינדספוט זו לא אפליקציה ראשונה, היתה אפליקציה ידועה מאוד בשם "סיקרט" שעשתה את הדבר הזה, ולפני שנה הורדה והוסרה.
מירב בן ארי: יש גם את "Whisper".
מיכל רוזין: "afterschool".
מירב בן ארי: שתי אפליקציות קיימות כבר היום, פשוט כמו שאמרתי הנושא עלה בגלל הקמפיין האגרסיבי שלה.
<אבישי קליין: את צודקת לחלוטין.
<אבישי קליין: "Whisper" ו-"Yik Yak", כמו שאתם רואים שם, כרגע פעילות מאוד, והן די פופולריות.
<אבישי קליין: הן הידועות.
<אבישי קליין: סיקרט – זה סיפור מאוד מעניין, כי היא באמת נסגרה לפני שנה וחצי בערך, הורדה מהמדפים של אפל והחנות של גוגל כאשר מה שקרה שם שהתחיל באז מטורף, מאוד דומה, אם תרצו, למה שקרה בבליינדספוט מבחינת עובדות.
<אבישי קליין: הורדות, עניינים וסיקרט, וכולם מדברים על סיקרט וזה זכה לסיקור תקשורתי, וכל הסכנות שדיברו על בליינדספוט גם היו בסיקרט והן בוודאי רלוונטיות, וכל הדברים הנכונים והבעייתיים שהוזכרו כאן קרו גם בסיקרט – הטרדות מיניות, שמייניג, cyber bullying – שיכולים להביא חס ושלום לאיומי התאבדות וכו', קרו גם קרו וקורים.
<אבישי קליין: אפילו בברזיל, אם תרצו, היה דיון משפטי בברזיל, והחוקה הברזילאית קובעת: the expression of thought is free, and anonymity is forbidden.
<אבישי קליין: יש להם איסור על אנונימיות בחוקה הברזילאית.
<אבישי קליין: מה שקרה אחרי הדבר הזה, כשזה הגיע לבית משפט בברזיל, בית המשפט בברזיל ציווה על אפל וגוגל: חבר'ה, יש לכם חודש-חודשיים להעיף את האפליקציה הזאת מהחנויות.
<אבישי קליין: כמובן אמרתם: מי יכול לבוא ולאכוף?
<אבישי קליין: אז השוט הכי טוב שיש זה באמת חנויות האפליקציות עצמן, זה אפל וזה גוגל והן לא רוצות להסתבך עם המחוקקים איפה שהן קיימות.
<אבישי קליין: ובהנחה שיש רגולציה טובה מדינתית זו דרך מאוד טובה להשפיע על אפל וגוגל, וזה מה שקרה.
<אבישי קליין: הם הורידו את האפליקציה בברזיל, ואחרי באז תקשורתי שלילי שקיים ואחרי שמפרסמים לא רצו להתעסק עם האפליקציה הזאת כי זה פשוט עשה להם שירות רע, מה שקרה שהם הבינו שזה לא בא לשום מקום, הם ניסו לעשות כל מיני פתרונות והתאמות טכנולוגיות, להוסיף כל מיני פיצ'רים שיאפשרו קצת יותר שליטה על הפרטיות והם הבינו שזה לא הולך לשום מקום, ולכן בסופו של דבר הורידו את האפליקציה.
<אבישי קליין: אם יורשה לי לבוא ולהגיד, ואני מניח שאולי חלק כאן יכעס, זה גם מה שאמור לקרות כאן, ואולי אנחנו צריכים שזה יקרה, אבל על זה אני אדבר אחר-כך.
מירב בן ארי: אל תשליך על החברות, כי החברה בעצמה כתבה כאן:
מירב בן ארי: "It is not in violation of our policies.
מירב בן ארי: Our policies do not - - -".
<אבישי קליין: נכון, את צודקת לחלוטין, חברת הכנסת, כי מה שבעצם קורה שאין במדיניות של אפל וגוגל שום איסור על אפליקציות שהן אנונימיות.
<אבישי קליין: אני רוצה לדבר על האנונימיות הזאת.
<אבישי קליין: כשאתם חושבים על אפליקציה אנונימית, יש לכם אולי בראש, אם אני עכשיו שולח איזה תמונה או איזה סרטון כמו בסנאפצ'ט, אני שולח איזה תמונה או איזה סרטון, וזה אנונימי ולא מגיע לאף אחד, ולא נשמר, אבל יש לכם טעות מאוד גדולה, מי ששומר את המידע הזה בסופו של דבר זו האפליקציה.
<אבישי קליין: ומה שעושה האפליקציה עם המידע הזה בדרך כלל שומרת את זה בשירותי מחשב וענן.
<אבישי קליין: מה הם עושים עם זה?
<אבישי קליין: לפעמים הם מביאים את זה למפרסמים, כדי לתת פרסום ספציפי לאותו ילד, אדם, זה קורה לנו ביומיום, זה חברות שמתעסקות בזה, זו תעשייה שלמה שנקראת "ad tec", תעשיית הייטק, זה שילוב של הייטק ופרסומות.
<אבישי קליין: זה קיים.
<אבישי קליין: ולכן יש להם גם דרך לדעת בדיוק מה מספר הטלפון, המידע שאנחנו מעלים לאפליקציה, ועל זה, חברים - - -
מירב בן ארי: אבל גם בסנאפצ'ט, וזה מה שחשוב, אותו אדם שמשתמש בזה חושב שזה נמחק, כי הרי אתה מצלם ושולח בסנאפצ'ט.
<אבישי קליין: בדיוק.
<אבישי קליין: לכן אמרתי בהתחלה - - -
מירב בן ארי: ופה זו הטעיה של הציבור, כי זה לא רק שהוא שומר בענן, ברגע שאתה נמצא באפליקציה הזאת, אתה רואה את הסרטון, זה נעלם לך - - -
<אבישי קליין: את לחלוטין צודקת, וזה חשש שלא מדברים עליו מספיק.
<אבישי קליין: דיברו פה על החשש השני, על ניצול מידע שילדים חושפים אודות עצמם ל- cyber bullying ושמייניג, וזה באמת משמעותי ומסוכן, אבל שימוש במידע אודות ילדים על-ידי גורמים מסחריים יכול להביא לתוצאות שאנחנו לא רוצים לדעת.
<אבישי קליין: אף אחד לא ירצה לדעת שמידע על ילד ספציפי יגיע אחרי תקופה מסוימת שפרסמת בפייסבוק וכו'.
מירב בן ארי: הזמן קצר והמלאכה מרובה.
מירב בן ארי: תן לנו - -
<אבישי קליין: לכן - - -
מירב בן ארי: - - משהו יותר פרגמטי.
<אבישי קליין: אני מגיע לזה.
<אבישי קליין: הדרך הנכונה לבוא ולתקוף את הנקודה זה באמת לתת יותר שליטה למי שצריך, מי שיכול לבוא ולהשפיע.
<אבישי קליין: מי שיכול לבוא ולהשפיע בסופו של דבר זה ההורים.
<אבישי קליין: אתם אמרתם פה "מעורבות הורית", ומעורבות הורית היא חשובה מאוד.
<אבישי קליין: בארצות-הברית בשונה מישראל וגם באירופה יש חקיקה ספציפית שמדברת על היבטי פרטיות של ילדים.
<אבישי קליין: אם אפליקציה אוספת מידע פרטי, תמונות, מה שלא יהיה, על ילדים מתחת לגיל 13 בארצות-הברית, שם יש את חוק ה- coppaובאירופה, שיש את הרגולציה החדשה מתחת לגיל 16, הם חייבים להשיג הסכמה של ההורים להעברת המידע.
<אבישי קליין: ולכן אם זה היה קיים בארץ, בליינדספוט לא היתה יכולה להיות קיימת בלי קשר לעניין האנונימיות, כי זה יכול להיות גם בווטסאפ וזה יכול להיות גם בפייסבוק.
<אבישי קליין: אתם רוצים את השליטה של ההורים על הדבר הזה, והם חייבים לבוא ולתת הסכמה מפורשת להתקנת האפליקציה.
<אבישי קליין: זה נעשה על-ידי מיילים להורים וכל מיני דברים כאלה, אבל זאת חקיקה קיימת.
<אבישי קליין: בישראל אנחנו חיים כרגע על חוק הגנת הפרטיות משנות ה-80, כאשר בינתיים הוא לא התחדש, אין שום זכר או שום התייחסות לטכנולוגיה החדשה הזאת.
<אבישי קליין: השליטה ההורית פה היא הרלוונטית.
<אבישי קליין: עכשיו אני מגיע לפתרונות האפשריים שאני מציע.
<אבישי קליין: קודם כול, הייתי רוצה לבוא ולראות, כחלק מהיבטי הפרטיות המקיפים, שיכולים להקיף גם כאן דרישה להסכמה הורית, איסוף מידע אודות ילדים באפליקציות או באתרי אינטרנט מגיל 16, תלוי באיזה סטנדרט אנחנו רוצים לבוא ולהפעיל את זה.
<אבישי קליין: זו הדרישה.
אורי מקלב: אתה רוצה להשמיט את ההיתכנות הכלכלית של אותן חברות - - -
<אבישי קליין: לא.
<אבישי קליין: קודם כול, אתה צודק - - -
יפעת שאשא ביטון: אם הם לא ישמרו את המידע, תבוא חברה ותגיד: אני לא שומרת את המידע, אבל אני כן אאפשר תקשורת - - -
אורי מקלב: יש גם רצון כלכלי של מי שעושה את זה, זה לא בדיוק מי שרוצה לתת לנוער שלנו את האפשרות הזאת.
<אבישי קליין: את משמיטה את המודל הכלכלי מתחת לרגליים שלהם, אם באמת כל המטרה שלהם כאן היא לאסוף מידע לצורכי פרסום, וזה בדיוק מה שקורה.
אורי מקלב: מה נותן את הבסיס הכלכלי שלהם?
<אבישי קליין: יש להם שתי גישות בדרך כלל, או שהם לוקחים מאגר נתונים מאוד גדול מאנשים, ואז הם מוכרים את האפליקציות לגורמים אחרים – הנה עשינו אקזיט יפה – או שהמודל העסקי שלהם יותר לעשות מוניטיזציה, שזה הפרסומות, והם לוקחים את הפרסומות ומתאימים אותם אישית לצורכי המידע הזה.
<אבישי קליין: אם אתם תחוקקו חוק בעניין הזה של פרטיות, שקיים כבר בכל העולם, ויצריך מכל מיני גורמים, מכל מיני אפליקציות שאוספות מידע על ילדים, שליטה של ההורים, הסכמה של ההורים, זה מבטיח שהילדים ידעו במה מדובר, כי כרגע הילדים נכנסים - - -
רויטל סויד: איך אפשר להבטיח את ההסכמה של ההורים?
<אבישי קליין: מאוד פשוט.
<אבישי קליין: מבחינה טכנית זה נעשה על-ידי אימיילים להורים, ואז הם חייבים לקבל אישור אימייל.
<אבישי קליין: יש גם אפליקציה ספציפית - - -
רויטל סויד: אפשר לעקוף את זה.
<אבישי קליין: אפשר.
<אבישי קליין: צריך גורם שיאכוף.
רויטל סויד: לא לאכוף, אפשר לעקוף.
<אבישי קליין: אי-אפשר לעקוף את זה.
<אבישי קליין: אני אתן לכם דוגמה, בארצות-הברית יש את נציבות הסחר הפדרלית, ה-FTC, זה שמה, ברגע שאפליקציה, גוגל, אפל, איפה שהיא לא משווקת, לא לוקחת את ההסכמה הזאת של ההורים - - -
רויטל סויד: לא במובן הזה.
רויטל סויד: זו אכיפה, אבל לעקוף במובן הזה שמישהו יכתוב את המייל - - -
<אבישי קליין: יפה, זה בדיוק פתרון טכנולוגי.
<אבישי קליין: זה מאוד פשוט.
<אבישי קליין: יש כל מיני דרכים, וגם מבקשים לפעמים צילומים של אוטנטיות, רוצים לדעת זהות.
<אבישי קליין: מבקשים את תמונת הזהות שלך ובודקים שזה באמת - - -
רויטל סויד: איזה עוד פתרונות יש לך?
<אבישי קליין: או קרדיט קארד.
<אבישי קליין: קודם כול, צריך להיות מנגנון מובנה.
<אהוד ארד: כמו שאפשר להגיד ל"וויז" שאתה לא הנהג...
<אבישי קליין: אם יש נציבות סחר פדרלית או אם יש נציבות שאוכפת את הדברים, אין בעיה לעשות את זה, רק צריך אכיפה וצריך נכונות.
רויטל סויד: תחזור על זה עוד פעם.
<אבישי קליין: שוב, אם יש אכיפה ויש נכונות, כמו שקורה בארצות-הברית, שם האפליקציות מקבלות קנסות של מיליוני שקלים בגלל שהם לא מקבלים הסכמה של ההורים.
<אבישי קליין: בסופו של דבר, סוגרים את האפליקציות.
<אבישי קליין: אם זה היה קורה בארץ, זה היה נהדר.
<אבישי קליין: זו המלצה אחת.
<אבישי קליין: עוד דבר, הייתי רוצה מאוד להראות מנגנון מובנה באפליקציה עצמה לדיווח של משתמשים כמו שיש בפייסבוק.
<אבישי קליין: לא יכול להיות מצב שאין באפליקציה עצמה שום אפשרות לדווח לאפליקציה על הטרדות מיניות - - -
רויטל סויד: זו מטרת האפליקציה, שאי-אפשר יהיה לדווח.
<אהוד ארד: זה לא נכון.
<אבישי קליין: זה חייב להיות כמו שיש בפייסבוק.
<אבישי קליין: לכן יש פה בעיה.
<אבישי קליין: המנגנון המובנה הזה חייב להיות, והוא באמת קיים ברוב האפליקציות.
אורי מקלב: הוא לא חייב, אתה רוצה לחייב אותו דרך חקיקה.
מירב בן ארי: לא נעים לומר לך, אבל הזמן קצר, ואתה מדבר אתי פה על עשרות אפליקציות שבכלל לא מחייבות ברשימה, זה מה שיעצור את בליינדספוט?
מירב בן ארי: שאלתי אותך שאלה הכי פרקטית פה – אני מקבלת מסרון, אני לא רוצה לקבל מסרון.
מירב בן ארי: היום כשאני מקבלת sms על דירה בכרכור, או כל שטות ששולחים ב-sms, סליחה, אני יכולה להגיש תביעה נגד שולח המסרון.
<אבישי קליין: תמיד.
<אבישי קליין: זה תמיד יכול להיות פתוח לפניך.
מירב בן ארי: אני רוצה לדבר עם אלה שהגישו את התובענה הייצוגית.
מירב בן ארי: האם אפשר?
מירב בן ארי: כן או לא.
<אבישי קליין: חד-משמעית כן.
<אבישי קליין: לבוא ולהשתמש בחוק הקיים כרגע, לבוא ולטפל בדברים האלה תמיד אפשר, אבל התועלת פה תהיה קטנה.
<אבישי קליין: אפשר לחשוף את הזהות של מי ששלח את האפליקציה, יש דבר כזה, יש פסיקה של בית המשפט העליון שמאפשרת לספק או לאפליקציה לחשוף את הזהות הספציפית של מי ששולח את המידע, ואז להגיש נגדו תביעה נגד הטרדה, ואפילו תביעה משטרתית.
<אבישי קליין: עם זאת, זה לא יעצור ילדים בני 13, 14, 15, 16, לעשות את הדבר הזה.
אורי מקלב: רבותי, יש פה סדר.
<אבישי קליין: רק הערה אחרונה.
<אבישי קליין: עוד פתרונות לזה זה אפליקציות טכנולוגיות שיבואו על האפליקציה ויחסמו אותה.
<אבישי קליין: יש אפליקציה חדשה "סייפספוט", שבאה על האפליקציה ומונעת ממך לבוא ולהשתמש באפליקציה.
<אבישי קליין: זה משחק חתול ועכבר קלסי בטכנולוגיה.
<אבישי קליין: כשיש אפליקציות שנותנות שירות כזה, תבוא תמיד אפליקציה שתבוא ותיתן שירות שימנע את זה.
חיים ילין: זה הצד השני של המטבע, זה עוד מישהו שעושה כסף על חשבון - - -
<אבישי קליין: אני מסכים אתך לגמרי.
<אבישי קליין: זה בדיוק העניין כשאתה מדבר פה על כוחות שוק.
חיים ילין: כן, אבל אנחנו לא שם.
<אבישי קליין: חבר הכנסת ילין, זו בדיוק הנקודה האחרונה.
<אבישי קליין: בסופו של דבר מה שבאמת יפתור את הבעיות חוץ מהרצון שלי לראות שחקיקה על פרטיות תהיה פה כמו בכל הארצות המתקדמות, לבוא ולראות שיהיה פה באז תקשורתי, והוא קיים כרגע, כמו שקרה בסיקרט.
<אבישי קליין: הפרסום הרע הזה שהאפליקציה הזאת מקבלת גורם לזה שמפרסמים לא ירצו להתעסק עם זה, ועם הזמן מה שיקרה, תראו בעוד חודש-חודשיים, ברגע שתפסיק כל התקשורת, האפליקציה הזאת בסופו של דבר כנראה לא תגיע רחוק.
<אבישי קליין: תנו לכוחות השוק לעשות את שלהם, ורק תעזרו להם קצת בפרטיות.
<נופר טל: כמה ילדים יאושפזו עד אז?
אורי מקלב: תודה רבה על הדברים, באמת דברים מחכימים מאוד.
אורי מקלב: אנחנו התמקדנו בבני-נוער, וזה מובן, אבל אנחנו בסך-הכול מדברים על כולם.
אורי מקלב: אנחנו גם שואלים את השאלה האמיתית, האם משהו אנונימי לגיטימי או לא או האם הוא מוסרי או לא.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על עצם המסרים.
אורי מקלב: זה הרי נעשה נגד עובדי ציבור ונגד אישי ציבור, והיום יש תופעה נגד עובדים סוציאליים.
<אהוד ארד: אנחנו נגד הצבעות אנונימיות?
אורי מקלב: רק שנייה, אהוד, אני אתן לך את זכות הדיבור.
יפעת שאשא ביטון: זה לא הצבעות אנונימיות.
יפעת שאשא ביטון: אל תערבב בין מסרים שאתה מעביר לבני-נוער בצורה אנונימית, ולרוב הם פוגעניים, לבין אנונימיות ברמות האחרות.
<אהוד ארד: אני ממש לא מערבב.
אורי מקלב: אנחנו נשמע אותך.
אורי מקלב: בסופו של דבר אנחנו נמצאים פה להציף את הדברים.
אורי מקלב: הבעיה שלנו גם במסע הפרסום האגרסיבי והלגיטימי כאילו, ואני אומר את הדברים שלי לפני שאתה מדבר.
אורי מקלב: חלק מהבעיה זה לא רק עצם האפליקציה הזאת, אלא מסע הפרסום האגרסיבי בצורה שכאילו מעבירים מסרים חיוביים, לתת לזה איזה לגיטימציה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להציף את זה בצורה שאנחנו חושבים שהיא האמת.
אורי מקלב: כאן מגיע התור שלך, עו"ד אהוד ארד, לשאת את הדברים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים את מי אתה מייצג, אבל בכל אופן תאמר לפרוטוקול שוב.
<אהוד ארד: אני מייצג את קבוצת "שלנו", שהיא אחראית על פיתוח האפליקציה.
<אהוד ארד: מר דור רפאלי, שהוזכר כאן, שאחראי במסגרת הקבוצה על פיתוח האפליקציה, הוא לא הבעלים שלה – עוד נדבר על זה בהמשך – וחבל שהתקשורת יוצאת עליו בעליהום גדול מאוד, כנראה בגלל - - -
מיכל רוזין: לא הוא זה שייצג את החברה בכל אייטם תקשורתי?
<אהוד ארד: שמעתי בנחת הרבה דברים שנאמרו פה - - -
חיים ילין: יש פה כמה דברים שאתה צריך לדעת – חבר כנסת יכול להתפרץ בכל רגע נתון, ורצוי מאוד לתת את הדברים בצורה נעימה שהם לא יתפרצו.
<אהוד ארד: כך הם ייאמרו.
מיכל רוזין: אתה לא יכול לא לציין שהוא זה ששיווק אותה על כל במה תקשורתית, אז ברור - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא רלוונטי, כי אנחנו לא לגופו של איש, אנחנו לגופה של אפליקציה.
<אהוד ארד: בעיני, אמר את זה כבוד היושב-ראש, שאולי מסע הפרסום הרחב הוא זה שעומד ברקע, והתקשורת הרחבה וההד הרחב שהשימוש באפליקציה הזאת יצר.
<אהוד ארד: כפי שכבר ראינו בדיון עצמו הדיון הוא לא באפליקציה עצמה, הדיון הוא תופעת הצ'ט האנונימי, הדיון הוא תופעת הבריונות הרשת, והוא לא אפליקציית בליינדספוט.
<אהוד ארד: בליינדספוט לא יצרה שום דבר חדש בעולם הצ'ט האנונימי, היא לא המציאה אותו, הוא היה קיים לפניה, ואני חושש, ואני אבהיר את הדברים גם בהמשך, גם לאור מה שאמר פה חברי לגבי המגבלות של החקיקה הטכנולוגית, שהיא תהיה קיימת גם אחריה.
<אהוד ארד: אנחנו לא נפטרים מהצ'ט האנונימי, זו תופעה קיימת ומלווה כל סוג של תקשורת מאז ומתמיד.
<אהוד ארד: כשיש תקשורת יש גם תקשורת אנונימית.
<אהוד ארד: אין מה לעשות, זה חלק מהעסק.
<אהוד ארד: יש פה תלמידים בכיתה, ואני בטוח שכולנו חווינו את הסיטואציה הזאת שבה מורה מסתובב ללוח ומישהו צועק משהו והוא לא ממשיך את השיעור עד שלא אומרים מי.
<אהוד ארד: כולנו קיבלנו פתקים אנונימיים, קיבלנו דברי דואר אנונימיים, קיבלנו שיחות לא מזוהות, שיחות ממספרים חסומים - - -
יפעת שאשא ביטון: הם לא לגיטימיים.
יפעת שאשא ביטון: שום דבר שציינת פה לא קיבל לגיטימציה חברתית.
<אהוד ארד: בכל הכבוד, אנחנו לא עסוקים פה בשאלה של קבלת לגיטימציה חברתית, כן או לא, ועדת הכנסת עוסקת בדיון הזה בשאלה מה היא יכולה לעשות כנגד תופעות שהיא חושבת שהן פסולות.
<אהוד ארד: אני חושב שטוב יהיה שנברר מה הן בדיוק אותן תופעות, ומה באמת אפשר לעשות ומה אי-אפשר לעשות.
<אהוד ארד: בסופו של דבר אני מניח שיש לא מעט ערכים שחשובים לכולנו פה בחדר – חופש הביטוי, דמוקרטיה, שיח שהוא שיח ראוי, שיח הוגן, שיח שהוא לא פוגעני, שיח שמבוסס על ידיעת העובדות ולא סתם על מחשבות, כשאני חושב שאני יודע את העובדות אבל אף פעם לא באמת טרחתי לבדוק מה הן.
<אהוד ארד: בואו רגע נראה את העובדות - - -
מיכל רוזין: אתה באמת אומר לנו שאנחנו לא מתייחסות לעובדות, שלא טרחנו לבדוק?
מיכל רוזין: אתה קצת חצוף.
רויטל סויד: בוא נשמע את העובדות שלא ידענו.
<אהוד ארד: - - -
מיכל רוזין: הוא אומר לנו שלא טרחנו לבדוק את העובדות.
מיכל רוזין: טרחנו ועוד איך.
מיכל רוזין: קצת כבוד.
חיים ילין: אני יכול להגיד לך, אהוד, רק דבר אחד, אם האפליקציה הזאת לא היתה קמה, לא היינו עכשיו פה בדיון.
<אהוד ארד: נכון, וטוב שכך.
חיים ילין: תרשה לי להגיד לך משהו.
חיים ילין: אנחנו מתייחסים לאפליקציה הזאת, לא מתייחסים לאפליקציות הקודמות, אנחנו יודעים שיש בעיה.
חיים ילין: יש לכולנו בעיה בנושא הרשת והאלימות שיש ברשת.