GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחמן שי: לכן התביעה שאני מביא לפני הוועדה היום – ואני יודע שגם חברי כנסת אחרים שותפים לה ואני מקווה שנחשוב ביחד כי זה לא נושא פשוט, היכן עובר חופש הדיבור והיכן יכולה להיות התערבות – לנסות ולחפש פתרון.
נחמן שי: אני רוצה לומר משהו על אותן רשתות שרוחצות בניקיון כפיהן וכמובן לא טרחו לבוא לדיון הזה כי הדיון הזה מעמיד אותן באור לא טוב ולמה שהן ייראו באור לא טוב?
נחמן שי: הן נושאות באחריות והן הנהנות גם מההצלחה של הרשתות האלה.
נחמן שי: הן נהנות בכך שכל שנה מאות מיליוני שקלים – אני לא יודע אם לא סכומים יותר גדולים – מכספי הציבור שחי בארץ, כנראה גם מדינות אחרות, מועברים מכאן למקלטי מס, כרגע נדמה לי באירלנד, עבור הפרסומת שהרשתות האלה מהוות להן במה.
נחמן שי: אלה כספים שעם ישראל משלם עליהם בדרך ישירה או עקיפה ולא מקבל אפילו את ההחזר המינימלי של המסים עליהם כי הרשתות לא משלמות מסים כאן אלא הן משלמות מסים שם.
נחמן שי: בעיני זאת החומרה וזאת בעיני החוצפה.
נחמן שי: הן נהנות מאכסניה והאכסניה מצוינת, ברוך השם עם ישראל הוא במה נהדרת, כולם עוסקים כאן ברשתות, אבל את הכסף שהן מרוויחות כאן, הן מוציאות ולוקחות למקום שלהן, שם הן משלמות למי שהן רוצות, איך שהן רוצות וכן הלאה ואפילו את ההחזר המינימלי הזה, אנחנו לא מקבלים.
נחמן שי: יש כאן מסוג הרצחת וגם ירשת.
נחמן שי: גם עשית את הדברים האלה וגם קיבלת את הבונוס על כך.
נחמן שי: אם כן, זה גם ההיבט הכלכלי, גם ההיבט שהציבור נותן בהן המון והן לא גומלות לו על כך.
נחמן שי: נכון שלפעמים יש בעיה של זהות של הגולשים אבל אפשר להתמודד עם זה וזה בכלל לא מעניין אותי מה המקור ומהיכן החומר בא.
נחמן שי: צריך להתייחס לחומר עצמו.
נחמן שי: אנחנו יכולים למנות כאן עוד סיבות אבל אני לא רוצה להרחיב.
נחמן שי: אני אומר בשורה התחתונה שהרשתות הללו נושאות באחריות.
נחמן שי: חייבת להימצא דרך לנטר את המסרים המועברים בהן, לא בדרך של צנזורה אלא בדרך של אחריות.
נחמן שי: כל הדברים האלה או דברים דומים להם נאמרו כבר בדיון שהיה בוועדה.
נחמן שי: בין לבין ראינו מה קרה בפריס לפני שבועיים ואנחנו יודעים כולנו שפריס היא לא הדבר האחרון והיא לא המקום האחרון.
נחמן שי: הטרור הזה יתפשט וילך הלאה כאשר הרשתות האלה הן הבמה, הקטליזטור, הזרז שמפיץ את המסרים האלה לכל עבר.
אורי מקלב: אני לא סניגור ולא מייצג את הרשתות החברתיות, אבל אני כן רוצה לציין מבחינת השקיפות המלאה שהייתה אליהן פנייה לבוא ולהשתתף בדיון בוועדה.
אורי מקלב: עד הישיבה הזאת הן שיתפו פעולה, הופיעו ונציגים שלהן הגיעו מחוץ לארץ במיוחד כדי להיות בדיונים שלנו.
אורי מקלב: הן ביקשו שיתוף פעולה וגם הציגו בפנינו ניסיונות שלהן לפתרון הדברים עם מקום שאפשר לפנות אליהן, עם ועדה ציבורית שתוריד מסרים, אבל אני ממש לא רוצה להגן עליהן ואני לא נמצא במקום הזה.
אורי מקלב: לישיבה הזאת הן ביקשו לא להגיע בעקבות תביעה שמתנהלת בבית המשפט ולפי עצת היועצים המשפטיים הן לא רצו לבוא.
אורי מקלב: אני אומר את הדברים בלי לנקוט כל עמדה אלא רק כעובדה.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על הרשתות, מדברים על עצם הלגיטימיות לעשות דברים כאלה ברשתות.
אורי מקלב: יש דברים שהם לא בשליטתנו אבל יש דברים שקשורים אלינו עצמנו ובתוכנו, כמה לגיטימי אנחנו רואים דבר סביר, דבר מקובל, דבר שאפשר לחיות אתו עם מה שנעשה בתוך הרשתות מבלי אנחנו מייצרים לעצמנו את הגבולות כי אם אין מישהו שמייצר אותם, אנחנו צריכים לייצר אותם.
אורי מקלב: אחרי הפתיחה של חבר הכנסת נחמן שי, אני מבקש לפנות למיכה אבני, הבן של ריצ'ארד, לשאת דברים.
<מיכה לייקין אבני: תודה.
<מיכה לייקין אבני: בוקר טוב.
<מיכה לייקין אבני: ראשית, ברצוני להודות לחברי הוועדה, במיוחד לחברי הכנסת נחמן שי ודב חנין על הדיון החשוב הזה ועל האפשרות שניתנה לי ולמשפחתי להופיע כאן בפניכם.
<מיכה לייקין אבני: לפני כחודש, ב-13 לאוקטובר, עלו בילאל ראנם ובהא עליאן, תושבי מזרח ירושלים, לקו 78 בשכונת ארמון הנציב והחלו לירות ולדקור בנוסעים ללא הבחנה.
<מיכה לייקין אבני: אבי, ריצ'ארד לייקין, פנסיונר בן 76, נורה בראשו, נדקר בפניו ובביטנו מספר רב של פעמים.
<מיכה לייקין אבני: רוב איבריו הפנימיים נפגעו.
<מיכה לייקין אבני: במשך שבועיים עד למותו אבא שכב ללא הכרה במחלקה לטיפול נמרץ בבית חולים הדסה עין כרם.
<מיכה לייקין אבני: הרצח האכזרי של אבי במסגרת אינתיפאדת הסכינים, מתקפות הטרור בפריס ואלפים שנרצחו בעשור האחרון במתקפות טרור ברחבי העולם, ביניהם מדריד, לונדון, ניו יורק, בואנוס איירס, מאלי, מוסקבה, סיני – לצערי הרשימה עוד הרבה יותר ארוכה – הן כולן חלק מהתעוררות של האיסלאם הקיצוני אשר התאפשרה והואצה על ידי השימוש במדיה החברתית.
<מיכה לייקין אבני: בהא עליאן, אחד משני המחבלים שרצחו את אבי, פרסם בעמוד הפייסבוק שלו קריאה למות שהידים.
<מיכה לייקין אבני: הקריאה הפכה לוויראלית תוך זמן קצר והגיעה לעשרות אלפי אנשים.
<מיכה לייקין אבני: לאחר המתקפה האכזרית בקו 78 הפכו סרטונים של המחבל בהם הוא מהלל את מעשי השהיד לוויראליים אף הם.
<מיכה לייקין אבני: יש יותר מעשרה סרטים כאלה ב-יו טיוב.
<מיכה לייקין אבני: סרטוני שחזור של המתקפה בקו 78 תחת הכותרת "הצלחה גדולה" פורסמו בעמוד הפייסבוק של התאחדות הסטודנטים של החמאס מיד לאחר הפיגוע.
<מיכה לייקין אבני: הסרטונים האלה זמינים עד היום ב-יו טיוב.
<מיכה לייקין אבני: רבותיי, מדובר רק בקצה המזלג, בדוגמה אחת מבין מיליוני דפים, פרסומים, ציוצים שמסתובבים בעולם הווירטואלי, סרטוני הדרכה המייצגים את הדרך היעילה ביותר לדקור קורבן ובהם שרטוטים אנטומיים המסבירים היכן נמצאים הוורידים והעורקים הראשיים כדי לדקור בדקירה הכי קטלנית.
<מיכה לייקין אבני: רבותיי, זאת לא רק הסתה לרצח אלא אלה הוראות הפעלה, כיצד לעשות זאת.
<מיכה לייקין אבני: לאחר שאסיים את דבריי נציגי ממר"י, אתר המתמחה בתרגום חומר מקור מערבית, יציגו בפניכם ניתוח מקצועי של השפעת המדיה החברתית בהסתה לאלימות.
<מיכה לייקין אבני: אבי, ריצ'ארד לייקין, היה אדם טוב לב, עדין ואוהב, סבא לשמונה נכדים, מחנך, מורה, מנהל בית ספר יסודי במשך שנים רבות.
<מיכה לייקין אבני: באתר האינטרנט שלו Thank the Teachers, ובספרו Teaching is an Act of Love, הוא תיאר את עצמו "כאדם מאושר מילדיי ומנכדיי, מהחיוכים, מהצחוקים, מההשתהות של מאות תלמידי בית ספר יסודי שנפל בחלקי לעבוד אתם כמורה וכמנהל בארבעים השנים האחרונות".
<מיכה לייקין אבני: אבי היה אדם הומני.
<מיכה לייקין אבני: אדם שהשקיע מאמצים רבים בקידום השוויון ודו קיום.
<מיכה לייקין אבני: כצעיר בארצות הברית אבי פעל לקידום זכויות האדם בשעה שצעד יחד עם דוקטור מרטין לותר קינג ג'ונייר, הקים קייטנת קיץ משולבת לילדים שחורים ולבנים, יזם ויישם את האינטגרציה בבית ספר יסודי אותו ניהל בפרוור לבן.
<מיכה לייקין אבני: לאחר עלייתו ארצה שימש כמורה לאנגלית לילדים יהודים, נוצרים ומוסלמים.
<מיכה לייקין אבני: אבא היה מהמייסדים של מספר ארגונים המקדמים דו קיום וחלקם כאן היום.
<מיכה לייקין אבני: למדיה החברתית יש השפעה חיובית עצומה בעולם אך לצערי היא גם משמשת פלטפורמה להפצת שנאה ואלימות ובכלל זה גם האיצה את התפשטות האיסלאם הרדיקלי.
<מיכה לייקין אבני: פייסבוק, יו-טיוב וטוויטר הפכו למדינות וירטואליות בעשור האחרון כאשר יותר ממיליארד אזרחים מפקידים בהם את המידע הרגיש ביותר ומבלים בהם שעות מדי יום בשיטוט.
<מיכה לייקין אבני: המדינות הללו, בניגוד למדינות האחרות בעולם, נעדרות חוק לחלוטין.
<מיכה לייקין אבני: ישראל, כמו בכל מדינות המערב, משקיעה מאמץ ומשאבים ברגולציה עצמית ובשיטור במטרה למנוע אלימות וטרור וכדי להגן על האזרחים.
<מיכה לייקין אבני: החוק והמחוקק הישראלי מתייחסים לכל תחומי החיים הציבוריים – מימון, תחבורה, תקשורת, שידור, בריאות, מזון – ולעומתם האינטרנט במדיה החברתית נתון ללא פיקוח.
<מיכה לייקין אבני: זה נשמע לכם הגיוני שמאות אלפי ג'יהדיסטים קוראים לרצח אקראי של חפים מפשע ברחובות תוך פרסום הוראות מפורטות לאנשים עם סכינים ואנחנו, אתם, יושבים ולא עושים דבר?
<מיכה לייקין אבני: הגיע הזמן להחיל פיקוח גם בכל מה שקשור למדיה החברתית.
<מיכה לייקין אבני: עלינו לחייב את תאגידי המדיה החברתית לנקוט צעדים אקטיביים להסרת כל הסתה לאלימות וקביעת סנקציות אזרחיות ועונשים פליליים על אי עמידה בדרישות אלה.
<מיכה לייקין אבני: כפי אנו דורשים מבנקים לנטר העברות כספים לצורך מניעת פעולות טרור, כפי שאנחנו מחייבים חברות תקשורת לבקר את התוכן שהן מספקות, עלינו לדרוש גם מתאגידי המדיה החברתית לנקוט בצעדים למניעת פעולות טרור ולהסתה ספציפית לאלימות.
<מיכה לייקין אבני: אם פייסבוק, יו-טיוב וטוויטר רוצות להמשיך ליהנות מהמעורבות האינטימית בחיינו, לשלוט בנתונים האישיים ביותר שלנו, להרוויח עשרות מיליארדי דולרים מפרסום ושירותים אותם הן מציעות, עליהן גם לקחת אחריות, לבקר את עצמן ולמנוע מאתנו פגיעה.
<מיכה לייקין אבני: תאגידי המדיה החברתית המרוויחים מיליוני דולרים מתעבורה ג'יהדיסטית יעלו את הטיעונים הבאים כדי להגן על האינטרסים העסקיים שלהם.
<מיכה לייקין אבני: הם יטענו לפגיעה בחופש הביטוי.
<מיכה לייקין אבני: על כך תשובתי היא שישראל היא דמוקרטיה מתאימה, חופש הביטוי וזכות הציבור לדעת הם ערכי יסוד מעל הכול אבל אני מזכיר כי מי שמסית לאלימות וטרור צפוי לשנות מאסר ארוכות במסגרת החוק.
<מיכה לייקין אבני: האם כלי הפצה פטורים מאחריות?
<מיכה לייקין אבני: ודאי לא.
<מיכה לייקין אבני: הם יטענו כי לא קיים פיקוח במדינות מערביות אחרות ואני אומר שישראל, הסטרט-אפ ניישן אמנם מובילה בתחום הטכנולוגיה וכן בתחום האתיקה והמוסר, היא זאת שצריכה להוביל את העולם ברגולציה בתחומים החדשים האלה ולא להמתין לעוד מספר פיגועים המונים בינלאומיים כדי שמישהו שם בחוץ יפקח את העיניים.
<מיכה לייקין אבני: הם יטענו שהמדיה החברתית היא רק לוח מודעות, שהם אינם אחראים לפרסומים של המשתמשים.
<מיכה לייקין אבני: אם כך, מדוע הם מורידים את האתרים המקדמים פדופיליה?
<מיכה לייקין אבני: הם עושים זאת כי כולם מסכימים כי הדבר פסול מבחינה מוסרית ולכן הם מפעילים שיקול דעת ומסירים אותם.
<מיכה לייקין אבני: הם מפרסמים לנו, אנחנו מחפשים לקנות חולצה, הם יודעים היכן ומה, הם גם יודעים לזהות את האלימות ולהוריד אותה.
<מיכה לייקין אבני: זאת שאלה של רצון ושל הפעלת שיקול דעת.
<מיכה לייקין אבני: הם יטענו שיש לנו מדיניות חברה נגד שנאה והסתה, כמו שהם טענו לפני שהגיעו לדיון הזה ובדיונים קודמים.
<מיכה לייקין אבני: אני אומר שעשרות אלפי סרטונים המסיתים לאלימות ומצביעים על מדיניות אחרת לחלוטין.
<מיכה לייקין אבני: גם אני אולי כמוכם לא הייתי ער מספיק להסתה המשתוללת ברחובות הווירטואליים, הסתה שהובילה בין היתר גם לרצח אבי שהוקיר במסגרת פעילותו לדו קיום גם את הרשתות החברתיות והיה פעיל בהן.
<מיכה לייקין אבני: מאז הירצחו של אבי שוחחתי עם נציגי מפלגות רבות.
<מיכה לייקין אבני: מדובר בסוגיה לאומית עליה כולם יכולים להסכים.
<מיכה לייקין אבני: הגיע הזמן שהכנסת תיזום חקיקה שתחייב את תאגידי המדיה החברתית לנקוט צעדים יזומים חומרים אשר מסיתים לאלימות.
אורי מקלב: , אתה העמקת את הצער והכאב של כולנו על הירצחו של ריצ'ארד זיכרונו לברכה.
אורי מקלב: גברת לייקין, גם את מעוניינת להוסיף דברים?
<קרן גורדן לייקין: לא.
אורי מקלב: ברשותכם, רשות הדיבור ליגאל כרמון, נשיא מכון ממר"י, מכון לחקר תקשורת המזרח התיכון.
אורי מקלב: אני מבין שיש לך מצגת.
<יגאל כרמון: כן.
<יגאל כרמון: תודה אדוני היושב ראש.
<יגאל כרמון: אנחנו כאן שלושה אנשים, אנכי וגם שני חבריי, יעל יהושע שהיא אחראית על ממר"י בישראל והיא אחראית על המחקר כולו, וסגן הנשיא, יותם פלדמן, שאחראי לממר"י TV, זאת אומרת, מעקב אחרי התקשורת, טלוויזיה, במרחב בו אנחנו עוסקים.
<יגאל כרמון: ממר"י הוא מכון מחקר לתקשורת הערבית, הפרסית, תורכית, אורדו, פשטרו, דארי שפועל בירושלים ובוושינגטון עוקב אחרי המדיה החברתית באופן שיטתי ומפרסם מחקרים כאשר קהל היעד הוא המדיה בכללותה, פרלמנטים, אקדמיה וממשלות שונות.
<יגאל כרמון: בספטמבר, לפני כחודשיים, הוזמנו לאיחוד האירופי לתת סמינר בן יומיים על הנושא הזה.
<יגאל כרמון: בוושינגטון, מאז 2007, אנחנו עושים יותר מאשר מעקב ופרסום של החומר.
<יגאל כרמון: אנחנו גם עוקבים אחרי התנהגותם של תאגידי התקשורת הללו שמפיצים את החומר הזה ומקיימים אתם קשרים שרובם קשרים של מאבק.
<יגאל כרמון: אני אספר גם על זה.
<יגאל כרמון: מיכה נגע בזה.
<יגאל כרמון: אנחנו עוסקים בזה באופן כמעט יום יומי ואחר כך אסביר.
<יגאל כרמון: לפני שניכנס לנושא הזה, אנחנו נציג דוגמאות לחומר שיש ואחר כך אני אעיר הערות כלליות על התנהגותם של תאגידי התקשורת.
<יגאל כרמון: יתחיל יותם שהוא אחראי על ממר"י TV שיספר על מה שיש.
<יותם פלדנר: אני אציג סרטון בן ארבע דקות שמראה דוגמאות של הסתה לפיגועים.
אורי מקלב: אני ראיתי חלק מהדברים.
אורי מקלב: יש תמונות קשות לצפייה.
אורי מקלב: צריך לומר את זה מראש כדי שהאנשים ידעו על כך.
<יותם פלדנר: כן, אבל אין כאן גופות או דברים כאלה.
<יותם פלדנר: את כל הקטעים שאנחנו נראה כאן, אנחנו לקחנו מ-יו טיוב ומפייסבוק ואולי חוץ מקטע אחד, כולם עדיין נמצאים שם וטרם הוסרו.
<יותם פלדנר: (הקרנת סרטון).
<מיכה לייקין אבני: לפני שאתה ממשיך, רק מילה אחת.
<מיכה לייקין אבני: תארו לעצמכם עכשיו מחבל בן עשרים שבשש השנים האחרונות במשך שלוש-ארבע שעות ביום רואה את הזבל הזה.
אורי מקלב: מה יעשה הילד בן ה-16 או הילדה בת ה-16 שזה מכוון לצעירים ולא יחטא?
אורי מקלב: רואים שיש מי שמסית הסתה מאוד ברורה.
אורי מקלב: אני מבין שרציתם להציג עוד דברים אבל אנחנו קצת הגבלנו וחשבנו שהדוגמיות האלה מספיקות.
<יותם פלדנר: הסרטים באמת מדברים בעד עצמם והם גם מאפיינים את סוג הסרטונים שנחשפנו אליהם בתקופה האחרונה, סרטונים המעודדים ומנחים לבצע פיגועים של זאב בודד שיש בהם סכנה רבה משום שזה לא כמו קריאה כללית נניח להשמיד את העם היהודי, זה לא משהו שכל אחד יכול לעשות אבל פיגוע כזה, כל אחד יכול לקום ולעשות על דעת עצמו.
<יותם פלדנר: ב-יו טיוב יש הרבה סרטונים של הנחיות לביצוע פיגועים, כיצד להכין סכינים, סוגי סכינים וכלי נשק אחרים מומלצים כמו גרזנים, איך לבחור איזה כלי נשק לאיזו סיטואציה ואיך לדקור כדי לגרום נזק מקסימלי.
<יותם פלדנר: יש קריאה לבצע פיגועי דקירה בדרשות, בשירים שזה משהו מאוד פופולרי ב-יו טיוב כאשר יש למשל שיר שנקרא "רושאק א טאען", אוהבי הדקירה, ואם אתם מחפשים אותו ב-יו טיוב, אתם מקבלים את המשפט עם תוצאות עם מיליוני צפיות.
<יותם פלדנר: בנוסף לכך "סעיוני" עם 1,500 תוצאות ומאות אלפי צפיות.
<יותם פלדנר: יש קריאה לבצע פיגועי דריסה, שירי "דרוס, דרוס" עם אלפי תוצאות ומיליוני צפיות.
<יותם פלדנר: יש שתי גרסאות פופולריות, "דרוס, דרוס מתנחל" ו"דרוס, דרוס יא קאסם".
<יותם פלדנר: יש את המעגל הרחב יותר של הסתה לפיגועים או ירי טילים.
<יותם פלדנר: למשל בשירים כמו "אידראב תל אביב", תקוף את תל אביב, שני שירים, אחד ושניים, ויש כאן שישה מיליון צפיות.
<יותם פלדנר: או "אידראב סרוך אל קאסם", שגר את טיל הקסאם, עם מאות אלפי צפיות.
<יותם פלדנר: עוד דבר שמאוד היה פופולרי במתקפת הפיגועים האחרונה אלה ילדים שמופיעים עם סכינים, ילדים ממש קטנים, הרבה מאוד בפייסבוק וגם ב-יו טיוב.
<יותם פלדנר: ב-יו טיוב יש גם המון צוואות מוקלטות של "שהידים", של אנשי עז אדין אל קאסם שמציגים את הצוואות שלהם המוקלטות.
<יותם פלדנר: יש גם ערוץ של עז אדין אל קאסם עצמו שקיים כבר שלושה חודשים ובו מופיעות הצוואות האלה עם קריאות לבצע פיגועים.
<יותם פלדנר: שי גם סרטוני אנימציה עם אותם תכנים.
<יותם פלדנר: בנוסף, יו טיוב משמשת פלטפורמה משנית לערוצי טלוויזיה שמסיתים.
<יותם פלדנר: אם למשל ערוץ הטלוויזיה של חאמס, אל אקצה, קורא לבצע פיגועים, אוטומטית זה יהיה גם ב-יו טיוב משום שיש להם ערוץ משלהם ב-יו טיוב והם מעלים את כל התכנים שלהם שם.
אורי מקלב: יש עוד מדינה בעולם שיש דבר כזה פנימי?
אורי מקלב: בארצות הברית, אם היה קיים דבר כזה שבתוך מסגדים בארצות הברית היו מסיתים לרצח, היו עוצרים את זה?
אורי מקלב: יש להם חוק לפיו היו פועלים?
נחמן שי: יש השוואות בינלאומיות במדינות שונות איך להתייחס לרשתות.
נחמן שי: בארצות הברית הפתיחות היא מלאה.
נחמן שי: היא המדינה הכי פראיירית.
נחמן שי: יש גישה אירופית.
אורי מקלב: מה היו עושים לאלה שמסיתים?
אורי מקלב: היו פועלים נגדם?
נחמן שי: אתה סוגר את הצינור למסיתים ובמידה מרובה ההסתה הזאת מאבדת ערך כי היא כבר מגיעה לרשתות החברתיות אחרי שהיא נדחית מרשתות השידור וכדומה שלא יעלו את החומרים החמורים האלה.
נחמן שי: אז היא מוצאת את המקלט ברשתות כי שם אין לה שום מגבלות.
נחמן שי: זאת כבר דרגה שנייה.
<מיכה לייקין אבני: צריך להבין שכמות המסיתים היא כזאת שהיא בעשרות אלפים ומאות אלפים.
<מיכה לייקין אבני: זאת לא כמות של מסיתים שניתן לכוון למסית הספציפי.
<מיכה לייקין אבני: לדוגמה, משטרת ישראל , אפילו שיש תמונה בפייסבוק של בן אדם עם רובה, המכונית שלו עם מספר הרכב והכתובת מופיעה ליד התמונה, אין לה מספיק כוח אדם להתמודד עם זה.
<מיכה לייקין אבני: יש אלפים ועשרות אלפי תמונות כאלה.
<מיכה לייקין אבני: הדרך היחידה להתמודד עם זה, זה לחתוך את הצינור.
<יותם פלדנר: אני רוצה להעיר עוד הערה אחת בנושא של יו טיוב ודאעש.
<יותם פלדנר: יו טיוב בחודשים האחרונים, בשנה האחרונה, התמודדה בצורה די יפה עם סרטונים שהעלה דאעש.
<יותם פלדנר: בעבר דאעש היו מעלים סרטונים באופן די חופשי ל-יו טיוב ובעקבות דיאלוג או איך שתקראו לזה שקיימו הרשויות בארצות הברית ובאירופה עם החברות הגדולות השונות, חברות האינטרנט, יו טיוב היום לא פלטפורמה אפקטיבית לסרטים של דאעש.
<יותם פלדנר: סרטים שמפיקים דאעש עצמם שעולים ל-יו טיוב, מוסרים די במהירות.
<יותם פלדנר: דאעש מצאו לעצמם פלטפורמות אחרות, חברות אחרות שעדיין מאפשרות את זה.
<יותם פלדנר: מיכה בצדק דיבר על הנושא של הפדופיליה באינטרנט אתה הצליחו להתמודד חברות האינטרנט, אבל גם במקרה של דאעש הצליחה יו טיוב להתמודד עם הסרטים שלהם וגם בתחומים אחרים ולא רק העניין הפלשתיני.
<יותם פלדנר: אנחנו נתקלים הרבה בסרטונים של שייח'ים סונים שמסיתים נגד שיעים וזה לא מוסר מהאינטרנט וזה כאשר הם אפילו מסיתים לרצח.
<יותם פלדנר: דאעש באמת קיבלו מעמד מיוחד בעניין הזה ומסירים את הסרטים שלהם אבל זה לא תקף למקרה שלפנינו.
<יגאל כרמון: יעל תציג נתונים מתוך הרשתות, לא הטלוויזיות אלא הרשתות החברתיות האחרות ואחר כך אני אדבר על ההתנהגות של החברות האלה.
<יגאל כרמון: שאלת לגבי ארצות הברית - אנחנו עוסקים אתם שם ואני אספר על זה.
<יעל יהושע: אנחנו במחלקה הכתובה עוקבים אחרי ההסתה ברשתות החברתיות גם בהקשר הפלשתיני וגם בהקשר הגלובלי ויש כמה נקודות משמעותיות שהייתי רוצה לתרום לדיון.
<יעל יהושע: ראשית, בהקשר הפלשתיני אנחנו רואים שרבים מהמפגעים הם צעירים והם אכן מושפעים מהרשת.
<יעל יהושע: לרבים מהם היו חשבונות פייסבוק וחלקם כתבו על האספירציות שלהם בפייסבוק לפני הפיגועים.
<יעל יהושע: לכן הדיון הזה על הפייסבוק בהקשר של הפיגועים בישראל הוא מאוד רלוונטי כי הצעירים האלה הם פעילים ברשתות החברתיות וראינו את זה.
<יעל יהושע: אנחנו רואים שהרשתות החברתיות הופכות להיות ערוץ משמעותי ביותר בהסתה לפיגועים בתקופה הנוכחית.
<יעל יהושע: יש סרטונים כמו שיותם הראה אבל יש גם המון פוסטרים מאוד מאוד קשים לצפייה, ציוצים, פוסטים וכל דבר שמשרת את המטרה הזאת.
<יעל יהושע: יש כמויות אדירות.
<יעל יהושע: זה ויראלי מאוד וזה לא יורד מהרשת.
<יעל יהושע: כלומר, ברגע שמישהו שם את זה, גם אם במקרה החשבון הספציפי הזה נגמר, בשניות ובקליק אחד אנחנו מאתרים את אותו סרטון, את אותו פוסט, את אותה קריאה איך לדקור יותר טוב או איך לדרוס יותר טוב.
<יעל יהושע: כל העניין הזה יוצר תחושה.
<יעל יהושע: הכמויות האדירות האלה והדוגמאות האין סופיות יוצרות תחושה שזה נורא קל.
<יעל יהושע: זה נורא קל.
<יעל יהושע: אם פעם מישהו היה חושב איך אני יכול לעשות את זה, רק אנשים שקיבלו אימון, חברי תא טרור שמקבלים איזושהי הדרכה – אתה פשוט יכול לעשות את זה בעצמך.
<יעל יהושע: יש משפטים כמו גש למטבח הקרוב ביותר וקח את הסכין, והם אומרים שזה מאוד מאוד קל.
<יעל יהושע: גם הצעירים האלה מקבלים את התחושה של כן, אני יכול, אני יכול לעשות את זה, אני יכול להשפיע.
<יעל יהושע: לרשתות יש השפעה על הקטלניות של הפגיעה.
<יעל יהושע: יותם הראה את אחת הדוגמאות בה מישהו משחיז סכין.
<יעל יהושע: בחוברת שלנו יש דוגמאות איך לעשות סכין מחורצת כי סכין מחורצת תגרום לפגיעה הרבה יותר קטלנית מאשר סכין שאינה מחורצת.
<יעל יהושע: היכן בדיוק לדקור כדי שזה יהיה יותר קטלני.
<יעל יהושע: יש דוגמה של תדקרו דווקא מתחת לאוזן.
אורי מקלב: ובסוף גם לסובב.
<יעל יהושע: ועוד הרבה מאוד דוגמאות נוראיות.
<יעל יהושע: עוד שתי נקודות מאוד קצרות.
<יעל יהושע: גם המחבלים עצמם הופכים להיות גיבורים בעקבות אותן פעולות.
<יעל יהושע: יש כתבות בעיתונות הערבית בהן מדברים איך אתרי הפייסבוק, חשבונות הפייסבוק והטוויטר שלהם הופכים להיות אתרי עלייה לרגל אחרי שהם כבר מתים.
<יעל יהושע: יש השפעה מאוד מאוד גדולה של גורמים שהם לא מקומיים בכלל בגלל שהרשת היא מאוד גלובלית ואלה גורמים שהם לא מקומיים שמעוניינים בהתססה של האזור ופגיעה בכמה שיותר יהודים וישראלים ואלה גורמים שמאוד מאוד תורמים בהסתה.
<יעל יהושע: נקודה אחרונה.
<יעל יהושע: פלטפורמה של הרשת החברתית שלא דיברנו עליה היא ה-האשטגים.
<יעל יהושע: ברשתות החברתיות יש האשטגים שפשוט אתה לא צריך לחפש בכל מקום אלא אתה צריך לכתוב את ה-האשטאג.
<יעל יהושע: האשטגים כמו דקור.
<יעל יהושע: האשטאג דקור גם בפייסבוק וגם בטוויטר הוא מאוד מאוד פופולרי.
<יעל יהושע: יש לנו דוח שהוצאנו רק על ה-האשטאג הספציפי הזה.
<יעל יהושע: האשטאג שנקרא שחט את היהודים וכולי.
<יעל יהושע: אינתיפאדת הסכינים.
<יעל יהושע: אתה פשוט מכניס את זה ומקבל את כל המידע בכמויות.
<יעל יהושע: יש לנו כאן חוברת עם הדוחות שהוצאנו בנושא הספציפי הזה ומי שרוצה יכול להסתכל ולהבין בדיוק על מה אני מדברת.
אורי מקלב: לפני כמה דקות קיבלתי הודעה שאתמול הרשות הפלשתינאית חנכה רחוב על שם המחבל שרצח את אהרון בניטה ונחמיה לביא.
אורי מקלב: הרחוב זכה לשם "רחוב השהיד מוהנד אל-חלבי".
זאב בנימין בגין: אני מציע לשים לב לתמונה, לדרך בה מונצח אותו שהיד.
זאב בנימין בגין: שמו על רקע פסל מאבן והפסל הזה הוא בדמותה של ארץ ישראל המערבית בין הירדן לבין הים, כך שלא יהיו אשליות לאנשים מהי המטרה ועל מה באמת מדובר.
זאב בנימין בגין: כדאי לראות את זה.
<יגאל כרמון: אי אפשר להעלות על הדעת את התפתחות הג'יהד העולמי, לא רק פה, בלי האינטרנט.
<יגאל כרמון: כמובן שהוא ברכה לאנושות אבל יש בו גם סכנות וסיכונים ובזה הוא לא שונה מאנרגיה גרעינית או כלי רכב וכל אלה מוסדרים בחוק.
<יגאל כרמון: גם פדופיליה.
<יגאל כרמון: רק בנושא הזה אין שום חקיקה כיוון שזה לכאורה עניין של חופש הביטוי.
<יגאל כרמון: אלה הטיעונים של החברות שהן חברות כלכליות שחותרות לכסף, כסף וכסף.
<יגאל כרמון: הם טוענים שזה עניין של חופש הביטוי והדבר השני שהם אומרים הוא שהם פועלים.
<יגאל כרמון: שני הטיעונים האלה הם שקריים בעליל.
<יגאל כרמון: בעניין חופש הביטוי, אין חופש ביטוי בשום חוק להסתה לרצח ואנחנו מדברים ספציפית על הסתה לרצח ולא על שאלות אידיאולוגיות כלליות כפי שראיתם.
<יגאל כרמון: בנוסף לכך, יש להם כללים פנימיים.
<יגאל כרמון: הם מוכרים לציבור טענות שקר, הם מוכרים סחורה שהיא כאילו מאובטחת בתנאי הסתה ויש להם את כל הגייד הפנימיים מה אסור ומה מותר – מי שרוצה, יש לנו את זה – ואת הגייד הזה של עצמם, שהוא לכאורה מפר את חופש הביטוי, אבל הם עשו את זה לעצמם, את הגייד הזה של עצמם הם מפירים בצורה מוחלטת.
<יגאל כרמון: יש לי כאן ספר שאני לא אציג אותו.
<יגאל כרמון: הם אומרים שלא יציגו תמונות של אלימות, ובכן, לא נעסוק בעניין שראינו עכשיו, אבל יש תמונות אלימות מזעזעות והמילה מזעזעות היא לא מתאימה כי אלה דברים מעולם אחר.
<יגאל כרמון: 300 עמודים של תמונות שאין לי מלים לתאר אותן וכל זה קיים באינטרנט למרות הגייד ליינס שלהם ולמרות הסיפורים שלהם שהם מנטרים את עצמם.
<יגאל כרמון: בעניין הניטור העצמי.
<יגאל כרמון: מה שהם עושים, זה סיפור מזעזע של רשלנות פושעת, של התעלמות וחוסר שקיפות מוחלט.
<יגאל כרמון: אנחנו בממר"י עשינו כמה פעמים ניסיונות.
<יגאל כרמון: הם בעצם לא לקחו אחריות לכלום.
<יגאל כרמון: הם הטילו את האחריות הזאת על הציבור.
<יגאל כרמון: הם אומרים לציבור תסמנו מה שאתם חושבים שהוא מסית ואנחנו נטפל בזה.
<יגאל כרמון: חוסכים לעצמם כוח אדם, חוסכים לעצמם עבודה, אתם תגידו לנו ואנחנו נטפל בזה.
<יגאל כרמון: ובכן, הציבור אומר להם והם לא מטפלים.
<יגאל כרמון: עשינו כמה פעמים ניסיונות כאלה, הם הורידו בקושי עשרה אחוזים ואני מניח שזה כך כי אין להם כוח אדם.
<יגאל כרמון: הם אומרים שיש להם ועדות.
<יגאל כרמון: הייתה ישיבה בפרלמנט הבריטי, כמו הישיבה הזאת, שם הופיע הנציג של גוגל.
<יגאל כרמון: שאלו אותו האם יש להם ועדות וכמה הם הורידו במשך השנה.
<יגאל כרמון: הוא אמר שהוא לא יודע.
<יגאל כרמון: העניין הזה של הוועדות שלכאורה מנטרות את החומר הוא אחד הדברים המוזרים ביותר בעולם.
<יגאל כרמון: אני תמיד אומר מה הסוד הביטחוני הכי חשוב בארצות הברית – מיקום של טילים בליסטיים, גרעיניים?
<יגאל כרמון: לא.
<יגאל כרמון: הסוד הכי גדול בארצות הברית הוא זהותם וכישוריהם המקצועיים של האנשים שיושבים בוועדות האלה.
<יגאל כרמון: אלה סודות עצומים שאי אפשר להגיע אליהם.
<יגאל כרמון: כאשר ראש CIA נבחר לתפקידו, הוא עובר חקירה בקונגרס על כישוריו, על עברו, על יכולתו ועל כל מיני דברים נוספים כי הוא יקבע מה הציבור ידע ולא ידע ומה הממשלה תדע.
<יגאל כרמון: אבל כאשר האנשים האלה שקובעים את חיינו עוסקים בתפקידם, איש לא יודע מה השכלתם.
<יגאל כרמון: האם הם מבינים ערבים?
<יגאל כרמון: איפה הם למדו?
<יגאל כרמון: מה הם יודעים?
<יגאל כרמון: האם הם מבינים את הטקסטים?
<יגאל כרמון: לא חשוב שכאן יש טקסטים שלא צריך להבין.
אורי מקלב: אני מזכיר שאנחנו חייבים להזדרז כי המליאה מתחילה עוד מעט.
אורי מקלב: אם אתה יכול, משפט סיכום כי אנחנו חייבים לסיים את הישיבה.
<יגאל כרמון: משפט סיכום.
<יגאל כרמון: גם באיחוד האירופי מצאנו שלאנשים יש איזו הערכה ורספקט לחברות האלה כאילו הן מייצגות את הערך החשוב לכולנו של חופש הביטוי.
<יגאל כרמון: אני מבקש שחברי הכנסת שלנו ידעו שאין שום רספקט לחברות האלה שכל מטרתן היא כסף והן לא אמונות על חופש הביטוי שלנו אלא חברי הפרלמנטים הם אלה שאמונים על חופש הביטוי שלנו ושלא יתייחסו אליהן בשום יחס של כבוד.
<יגאל כרמון: יש לי עוד הרבה סיפורים והרבה דוגמאות שלא נגיע אליהן אבל כל מי שרוצה ייכנס לאתר שלנו וימצא שם דברים שעדיף היה שלא היה רואה בחייו .
אורי מקלב: אנחנו נבקש התייחסות חברי הכנסת.
אורי מקלב: יש עוד כמה גופים שמבקשים להתייחס אבל קודם כל נשמע את חברי הכנסת.
זאב בנימין בגין: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת וחבריי הוותיקים בממר"י ובראשם מורי ורבי בעניינים אלה מזה קרוב לשלושים שנים יגאל כרמון ששוב נותן שירות חשוב לציבור.
זאב בנימין בגין: אני מבקש אדוני היושב ראש לצטט מפרשת ניצבים נתתי בספר דברים: נתתי לפניך הברכה והקללה – וההמשך חשוב - ובחרת בחיים.
זאב בנימין בגין: זוהי הרשת.
זאב בנימין בגין: יש בה כמובן ברכה, הקללה ברורה עכשיו לכל הנוכחים כאן, ובחרת בחיים.
זאב בנימין בגין: אני חושב שצריך לומר שיש שני רבדים להצגה הזאת.
זאב בנימין בגין: הרובד האחד היא השאלה היסודית איך אנחנו מטפלים ביכולת, קודם כל ברצון, להסיר את התועבה הזאת המסוכנת מן הרשתות החברתיות.
זאב בנימין בגין: אבל יש רובד אחר והוא פוליטי בינלאומי, הוא חשוב ביותר, אנשים גם בארץ וגם בחוץ לארץ צריכים לראות את החומר הזה כדי להבין איפה אנחנו חיים.
זאב בנימין בגין: כאן במדינת ישראל, בארץ ישראל, אין מדובר בסרטים האלה ובחומר הזה, אין מדובר באמירה כללית כלפי מערב רקוב אלא מדובר בהסתה לרצח של יהודים כיהודים.
זאב בנימין בגין: אני חושב לכן שהממשלה או זרועותיה חייבות ובמהירות להפיץ את החומר הזה, היבול שראינו הוא יבול מאוקטובר ונובמבר וגם הוא רק בגדר מדגם.
זאב בנימין בגין: בדברים האחרים דובר ואני לא אחזור עליהם.
זאב בנימין בגין: אני מודה לך אדוני היושב ראש על הדיון החשוב הזה, לחברי הכנסת נחמן שי ודב חנין על היוזמה ולמשפחת לייקין על העבודה המצוינת והחשובה בנסיבות הנוראות שנקלעתם אליהן לפני זמן קצר ותודה לכם על התרומה הזאת.
רויטל סויד: משפחת לייקין, תנחומינו והשתתפותנו בצערכם.
רויטל סויד: תודה רבה לך חבר הכנסת דוקטור נחמן שי על הדיון וגם לך אדוני יושב ראש הוועדה.