GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אני חושב שזה גם מתאים באמת, אין כמו ועדה כזאת שהיא יכולה להיות ועדה שיכולה לדון בזה, אבל ברשותכם אני אתן דווקא לגופים לדבר ראשונים, כדי שהמשרדים הממשלתיים יוכלו להתייחס לדברים.
אורי מקלב: אם יש מישהו שירצה להתייחס רק באופן כללי, אין לי בעיה, אבל יעיל יותר יהיה שהארגונים או מי שרוצה יתייחס ואחרי זה - - - אם ברשותכם, אז אני חושב ש - - - בבקשה.
אורי מקלב: גיל יעקב, מנכ"ל ארגון 15 דקות.
אורי מקלב: מי שרוצה להתייחס יכול להירשם אצל מנהלת הוועדה ואחרי זה ניתן למשרדים הממשלתיים, המשרדים הרלוונטיים, להתייחס.
יעקב גיל: אז קודם כל אני מברך אותך על העקביות וההתמדה בכלל בעיסוק בנושא תחבורה ציבורית וספציפית בנושא הזה, וזה מצוין.
יעקב גיל: אני גם חייב לומר שאנחנו מלווים את הנושא כמה שנים ואם נגיד באופטימיות זהירה אנחנו רואים בחצי השנה האחרונה איזה שהוא שינוי שאפשר להתחיל לדבר על איך לעשות ומה לעשות, היינו במשך שנים תקועים באותו מקום ואנחנו כן מברכים על זה שיש איזה שהיא התקדמות.
יעקב גיל: יחד עם זאת חשוב לי להביא את תמונת העדכנית ובאמת לראות איך אפשר להתקדם.
יעקב גיל: אני רק אגיד בפתח הדברים שאנחנו מפעילים מוקד פניות ציבור ואחד הנושא המרכזיים שאנחנו מקבלים עליהם תלונות זה הנושא של הרב-קו, החל מטעויות טכנולוגיות דרך טרטור בתורים ועמדות וחוסר יכולת להזדכות.
יעקב גיל: יש שורה של דברים, אבל זה נושא מאוד מרכזי בפניות שמגיעות אלינו.
יעקב גיל: אני חושב שאחת הבעיות כיום בתפיסה של הרב-קו, גם בצעדים הנוכחיים וגם בצעדים שאנחנו מזהים קדימה, לפחות מה שהם משתפים איתנו, נראה שהתפיסה היא שהלקוח, זאת אומרת הנוסע בתחבורה הציבורית, הוא זה שצריך לגשת, ללכת, לכתת את רגליו, להשקיע מהזמן שלו בשורה של דברים, אם זה בהנפקת הכרטיס בתור התחלה, לגשת למספר די מוגבל בסופו של דבר של עמדות וגם אם נוסיף עוד 30 פה ועוד 30 שם, זה מתחלק על פני כל הארץ וזה מספר זניח ביותר, דרך נושא ההטענה של הרב-קו, שבעצם אתה יכול להטעין אצל כל מפעיל בנפרד, את החוזים המתאימים לו, וזה גם גורם לטרטור.
יעקב גיל: במידה שאתה רוצה לפתור איזה שהיא בעיה בכרטיס הרב-קו אתה צריך להקדיש את הזמן בשעות העבודה, ללכת למרכזי שירות, לנסוע, לשלם את דמי הנסיעה כדי להגיע בכלל למרכזי השירות האלה כדי לטפל בבעיה שנוצרה לך.
אורי מקלב: ואם המפעיל שלך כבר לא במכרז בעיר, אתה צריך ללכת למקום אחר, מפני שהוא עזב.
יעקב גיל: נכון, ואם קנית את זה בעיר אחרת, מפעיל אחר, אתה צריך ללכת בין כל המפעילים.
יעקב גיל: המצב הזה פשוט לא יכול להימשך וזה ממש רוחבי, בכל ההיבטים של הרב-קו זו ההסתכלות.
יעקב גיל: הייתה לנו דרישה שעלתה בוועדת הכלכלה בדיון האחרון, לגבי הטענה אינטרנטית, ושמחנו לשמוע שהמשרד עובד על זה, אבל אפילו בפיילוט הראשוני שיצאו אליו הגישה הייתה שהלקוח צריך ללכת למרכז שירות לקבל מין תוסף, מי USB שהוא צריך לחבר למחשב שלו.
יעקב גיל: הבנתי שבעתיד זה יהיה בתשלום.
יעקב גיל: זאת אומרת אתה צריך ללכת למרכז שירות, אחר כך צריך ללכת הביתה, צריך להתקין את זה על המחשב שלך והתחלנו עוד פעם בעוד בירוקרטיה - - -
אורי מקלב: לדעת להתקין.
יעקב גיל: כן, על מנת להתקין וגם לדעת איך להתקין וכו'.
יעקב גיל: זאת אומרת התפיסה כרגע, לפחות מהצעדים שנחשפנו אליהם, היא שהלקוח צריך באמת לעשות הרבה בשביל להגיע לרב-קו, וזה, אני חייב להגיד, כשיש היום מערכות בתחומים אחרים וגם בעולם שהלקוח לא צריך להגיע במיוחד לעמדות מרוחקות.
יעקב גיל: למשל אם אתה רוצה לחדש רישיון נהיגה אתה יכול לעשות את זה בכל סניף של רשת סופרפארם.
יעקב גיל: יש היום בעולם אפשרות להטעין את כרטיסי הרב-קו או דמוי הרב-קו עם אותה טכנולוגיה בכל פיצוצייה, בכל קיוסק, בכל רשת שמוכרת מזון או כל דבר אחר ויש לך גם אפשרות בעולם להטעין ולטפל בענייני הרב-קו גם בהרבה מאוד עמדות שנמצאות על גבי התחבורה הציבורית, על גבי האוטובוסים, הרכבות וכו'.
יעקב גיל: אנחנו עדיין לא במצב הזה ואני לא בטוח שיש לוחות זמנים ברורים מתי ואיך אנחנו נהיה במצב הזה, אלא אם יוצג משהו אחר בוועדה.
יעקב גיל: מי שמשלם את המחיר זה באמת אותם האנשים שרוצים להיות בתחבורה הציבורית ובדיוק הבירוקרטיה הזאת, זה מה שייאש אותם.
יעקב גיל: זה לפני שדיברנו בכלל על טרטורים שקשורים למי שזכאי להנחות, אם זה ילדים שצריך להציג ספח ולפעמים צריך לבוא איתם כדי לצלם תמונה של הילד ודברים מהסוג הזה.
יעקב גיל: יש גם פערים בין המפעילים השונים.
יעקב גיל: למשל חברת סיטיפס לא מאפשרת כרטיס מעבר.
יעקב גיל: אם אתה עולה לאוטובוס עם עוד מישהו, אתה מכרטס עליו עם הרב-קו, בסיטיפס לא מקבלים את הכרטוס של הבן אדם הנוסף.
יעקב גיל: משרד התחבורה שותק בעניין הזה ולא מפעיל את הסמכויות שיש לו.
יעקב גיל: זאת אומרת יש שוני בין המפעילים וככה לא נראה מערך אחיד של כרטיס חכם.
יעקב גיל: עוד נקודה שהיא קריטית זה הנושא של הארנק.
יעקב גיל: ההבטחה הגדולה של הרב-קו הייתה והיא התחילה ככה באופן זוחל להיכנס, שאתה תוכל לרכוש סכום כסף מסוים שיהיה תקף לנסיעות בכל הארץ.
יעקב גיל: היום המצב הזה נמצא בתוקף בעיקר בגוש דן, באופן חלקי במקומות אחרים, אבל עדיין אנחנו רחוקים מהמקום שהובטח שתוך מספר שנים, מהתחלת הרב-קו, יהיה ארנק אחיד כזה.
יעקב גיל: לא ברור איפה זה עומד.
אורי מקלב: אתה קורא ארנק אחיד למה שאני קורא מסלקה?
יעקב גיל: חשוב להגיד שהמסלקה - - -
אורי מקלב: או ערך צבור.
אורי מקלב: ערך צבור זה ערך צבור.
אורי מקלב: אם היה מסלקה אני רואה שחלק מהדברים - - -
יעקב גיל: מסלקה זה האמצעי הטכנולוגי שיוכל לאפשר בעתיד את הארנק הזה.
יעקב גיל: זה בעצם איזה שהוא אמצעי שאפשר להתקזז בין המפעילים.
יעקב גיל: אבל כמובן תקנו אותי אם אני טועה.
יעקב גיל: מה שמעניין אותנו זו התוצאה הסופית, שהלקוח יוכל להטעין בסכום כסף בכל מקום שבו הוא נמצא, כל מקום שבו הוא יכול, אם זה באינטרנט, אם זה בסלולר, אם זה על גבי האוטובוס, אם זה בתחנות, אם זה ברשתות או בקיוסקים וכו', כמו שציינתי קודם, והקיזוז ייעשה אחר כך בין המפעילים.
יעקב גיל: זה לא אמור לעניין את הלקוח.
יעקב גיל: עוד נושא שלדעתי הוא חשוב, הוא יותר ברמת ההתנהלות, ואני מקווה שיהיה לזה מענה בהצגה של משרד התחבורה שאני מקווה שהיא תהיה, הנושא של שקיפות ועמידה בלוחות זמנים.
יעקב גיל: אני חושב שהגיע הזמן שמשרד התחבורה יציג תכנית עם לוחות זמנים לכל אחד מהנושאים שאני יודע שנמצאים בעבודה ומחשבה, אבל לוחות זמנים ברורים.
יעקב גיל: יש מסמך שהוצג בוועדת הכלכלה, טקסט של שישה עמודים, מלל ארוך, אבל אפשר פשוט לייצר טבלה מאוד ברורה, כל נושא ההטענה בסלולר, איפה זה עומד, מה לוחות הזמנים ליישום.
יעקב גיל: כל דבר כזה צריך לקבל איזה שהוא מענה כי אחרת אנחנו נמשיך להתנהל לפי היכולות המזדמנות שיש למשרד.
יעקב גיל: אני חייב להגיד שהמשרד פועל, לדעתי, בשביל לעשות רפורמה כזאת, עם כוח אדם מצומצם מדי לנושא.
יעקב גיל: נכון, מדובר ברפורמה, יש היום בעצם ממונה אחד שהוא אחראי, אני לא רואה אותו פה משום מה, והוא צריך לטפל בשורה גדולה של נושאים, הוא אחראי על כל הנושא מבחינת המדיניות וההתנהלות ויש את אגף טכנולוגיות שלאחרונה התחדש שם כוח אדם שזה חשוב, אבל בעצם זו רפורמה שדורשת יותר משאבים.
אורי מקלב: תשאיר להם להגיד.
אורי מקלב: תודה, יעקב.
יעקב גיל: זה ככה על רגל אחת.
אורי מקלב: מיכה בר-מאיר, בבקשה.
אורי מקלב: תציג את עצמך ומה התפקיד.
<מיכה בר-מאיר: אני מהמרכז לטכנולוגיות חכמות בתחבורה.
אורי מקלב: תגיד מה הגוף הזה, אתם גוף סמך של משרד התחבורה?
<מיכה בר-מאיר: לא, זה מרכז לשיתוף ידע של גורמים בעלי עניין בטכנולוגיות לתחבורה.
<מיכה בר-מאיר: בעבר עבדתי שבע שנים באיגוד ITS בתור מנהל מחלקת תחום המחקר והמידע.
<מיכה בר-מאיר: אני רוצה להתחיל עם בעיה עקרונית.
<מיכה בר-מאיר: היום אם אני משלם, קונה חבילה ברב-קו ונאמר חלק משרד התחבורה מקבל את הכסף, חלק החברות הפרטיות, אני מממן אשראי לחברה או לממשלה על שירות שעדיין לא קיבלתי.
<מיכה בר-מאיר: אני חושב שיש איזה שהיא בעיה עם העניין הזה.
<מיכה בר-מאיר: יש הרבה מאוד גורמים שמחייבים אותי אחרי שהשתמשתי.
<מיכה בר-מאיר: זאת אומרת אני - - -
אורי מקלב: שייתנו לך אשראי?
אורי מקלב: תשלם בכרטיס אשראי ו - - - איך אתה מציע לעשות, לקנות מוצר בלי לשלם עליו מיידית?
<מיכה בר-מאיר: לא, אני עוד לא השתמשתי בו.
<מיכה בר-מאיר: בכביש 6 אני משלם על מה שנסעתי וזה חלק מהפתרון שאני מציע.
אורי מקלב: אתה קונה במכולת אתה משלם על משהו שעוד לא אכלת אותו.
<מיכה בר-מאיר: רגע, שנייה אחת - - -
אורי מקלב: אני רק רוצה להבין אותך, אני רוצה להבין למה אתה מתכוון.
<מיכה בר-מאיר: אני אצביע פה על כמה בעיות ואתה תראה איך זה מתכנס לתוך העניין הזה.
<מיכה בר-מאיר: יש בעיה באוטובוסים, כמו שכבר הצביעו, שיש אשכולות ולא בכל אשכול אני יכול לנצל את הרב-קו שקניתי במקום אחד ואם קניתי אותו בחיפה ובחיפה עשיתי נסיעה אחת, אחר כך מה שכלוא שם אני לא יכול לעשות במקום אחר שאני נוסע בו יותר.
<מיכה בר-מאיר: יש בעיות ברכבת ישראל, רכבת ישראל תחמה את הרב-קו לפי תחנות, חוץ מתחנות תל אביב.
<מיכה בר-מאיר: אם למשל, וזה קרה לי, נסעתי מנהריה לאשדוד תחנת רכבת עד הלום, אז אני יכול לצאת ולהיכנס רק שם בדרך חזרה, קניתי הלוך חזור.
<מיכה בר-מאיר: באתר של הרכבת מפרסמים שיש רכבת חזרה בלילה ב-22:25, אני מגיע לתחנה, התחנה סגורה, ב-21:00 יצאה רכבת אחרונה, שולחים אותי לאשקלון משה דיין.
<מיכה בר-מאיר: אני בא להיכנס לתחנה, הרב-קו לא נותן לי להיכנס, אני צריך לקנות כרטיס ב-9 שקלים לתחנה שאני לא נוסע אליה בכלל רק בשביל להיכנס לתוך הרציף ולהשתמש ברב-קו שקניתי.
<מיכה בר-מאיר: ראשל"צ-משה דיין יושב בכיוון צפונה אחרי, זאת אומרת אני הייתי צריך לשלם אולי 9 שקלים פחות וככה אני משלם 9 שקלים יותר מהמחיר המקורי, שזה דבר שהוא בלתי נסבל.
אורי מקלב: וזה בגלל שהרב-קו לא פותח את התחנה
<מיכה בר-מאיר: הרב-קו לא יפתח לי תחנה שלא יועדה לו מראש.
<מיכה בר-מאיר: זאת אומרת אני לא יכול לנסוע על הקו, לרדת ולעלות איפה שאני רוצה, וזו בעיה גדולה.
<מיכה בר-מאיר: עכשיו שילמתי בנוסף.
<מיכה בר-מאיר: אם השתנה לי סטטוס, כלומר הייתי סטודנט והפסקתי להיות סטודנט ונשארו נסיעות, הנסיעות האלה כלואות, לא משחררים לי אותן עד שאני עושה שינוי בסטטוס, או שאני שולח בקשה.
<מיכה בר-מאיר: אם שילמתי באשראי יזכו אותי, אם שילמתי במזומן ישלחו לי צ'ק, לך תפדה צ'ק על 16.5 שקלים.
אורי מקלב: מה אתה מציע במקרים כאלה?
אורי מקלב: אתה מעלה בעיות, אבל יש דברים ש - - -
<מיכה בר-מאיר: מדברים על כרטיס חכם, יש כל מיני אפליקציות שיודעים לקרוא את הפרטים בכרטיס.
<מיכה בר-מאיר: הם קוראים את השם שלי, את מספר הזהות, את הכתובת ופרטים נוספים, אני חושב שבכרטיס צריכה להיות תמונה עם איזה שהוא מספר זיהוי וזאת שאילתה.
<מיכה בר-מאיר: צריך להיות מרכז נתונים, הכרטיס צריך להיות פשוט, המערכת צריכה להיות חכמה.
<מיכה בר-מאיר: צריך בכרטיס לראות האם יש לי אמצעי תשלום.
<מיכה בר-מאיר: אם יש לי אמצעי תשלום, אז כמו בכביש 6, המערכת לא שואלת אותי איפה אני רוצה לעלות, איפה אני רוצה לרדת, היא קולטת את זה, מחייבת אותי בדיעבד.
<מיכה בר-מאיר: עשיתי שינוי בסטטוס, אני לא צריך לקבל כסף, זאת אומרת המערכת תדע לזכות אותי באופן אוטומטי.
<מיכה בר-מאיר: אם למשל לא הספקתי לחדש את הסטטוס של הסטודנט ועשיתי את זה חודשיים מאוחר, אני יכול להזין את זה ויהיה מי שיאשר את זה, זה רטרואקטיבית בתוך המערכת יכול לזכות אותי.
<מיכה בר-מאיר: אין סיבה שכל הזמן נצטרך להתעסק עם כרטיסים שצריך למלא אותם ולחדש אותם, לתפור עליהם המון אפשרויות כל פעם מחדש רק בשביל שיפורים שיבואו בתוך המערכת, כשזה כולל, למשל, נסיעה חד יומית או רב יומית.
<מיכה בר-מאיר: זאת אומרת יש מדינות שבהן אם המערכת זיהתה שעשיתי יותר מנסיעה אחת ביום אני כבר מתחיל לקבל הנחה.
<מיכה בר-מאיר: הדברים האלה היום לא באים לידי ביטוי והם יכולים לבוא לידי ביטוי בקלות כשהמערכת המרכזית היא חכמה והכרטיס הוא פשוט.
אורי מקלב: אתה מדבר על דברים מתקדמים, אני קצת עוד קודם, אבל מה שאתה העלית זה גם נושא חשוב ואני בטוח שמי שמשתמש בפרקטיקה, אלה דברים שמגיעים מתוך הפרקטיקה ועושה לי רושם שאתה משתמש ברב-קו ולא רק מתוך היכרות כללית בעניין.
<מיכה בר-מאיר: כן, הרבה.
אורי מקלב: אחד מ-, לא אחד, אבל גם מתלונות שהגיעו אליי, במיוחד ממשפחות של ילדים, זה על החומרה, נקרא לזה, על טיב הכרטיס עצמו בהשוואה לכרטיסי קופת חולים וכרטיס אשראי.
אורי מקלב: הטיב של החומרה עצמה, הבלאי שלה הרבה יותר מהיר מכל כרטיס אחר, היכולות אפילו הפרקטיות, ההעברות קשות, ההתבלות שלהם הרבה יותר מהירה.
אורי מקלב: ועוד בכרטיס שהשימוש בו הוא יומיומי, מחזיקים אותו ילדים ובני נוער ואנשים שמחזיקים אותו ביד הרבה יותר זמן מכרטיס אחר שאתה אמור להחזיק, גם כרטיס קופת חולים וכרטיס אשראי.
אורי מקלב: אני מבקש את ההתייחסות שלכם גם לעניין.
<מיכה בר-מאיר: רק תוספת קטנה.
<מיכה בר-מאיר: היום מדברים על הקושי ברוחב של העברת נתונים.
<מיכה בר-מאיר: האוטובוס לא צריך לקבל את כל הנתונים עליי והוא לא צריך לשדר את כל הנתונים עליי, הוא צריך רק את הדבר הפרקטי, איפה עליתי, איפה ירדתי, איזה מספר, המערכת בפנים תעשה את כל הסיפור, זה מאוד יקל.
אורי מקלב: אתה מלין על כך שיודעים עליך מה שאתה עושה, איפה שנסעת, איפה אתה, על זה אתה מלין?
<מיכה בר-מאיר: לא, ההיפך, אני אומר - - -
אורי מקלב: אנחנו כבר הקרבנו בשביל הרב-קו, אנשים שדאגו לרב-קו, אני רק רוצה להגיד לך, אני גם מזכיר לכולם, הנוסעים מבחינתם הקריבו המון, אצל הרבה זו הקרבה גדולה מאוד שיש מי שיודע ובדיוק איפה הם נמצאים, מה נסעו, מה ההרגלים שלהם, איפה הם שהו, כמה זמן הוא היה, הוא היה בתל אביב, כמה זמן הוא היה שם, תוך כמה זמן הוא חזר, הכול אתה יודע.
אורי מקלב: סיפר לי מישהו שלא היה מודע לכך, כשהוא חיבר את ה-GPS, את הווייז שלו, ל-gmail והוא לא היה מודע, במשך כמה שנים ואחד הילדים שלו שיחק ואחרי זה הוא נכנס והוא ראה את הפירוט, 'זה הבהיל אותי, יודעים בדיוק כמה זמן הייתי במלון הזה וכמה זמן הייתי במלון הזה.
אורי מקלב: בחוץ לארץ', הוא התייחס לחוץ לארץ, 'אלה דברים שאם הייתי צריך לתת דין וחשבון היה לי קשה להסביר את כל השהיות שלי'.
אורי מקלב: זה רק מציף לנו, מבחינת הציבור זו הקרבה גדולה מאוד.
אורי מקלב: להשתמש ברב-קו זה לא רק לעבור לשיטה חדשנית, בחלק הזה, אצל הרבה הרבה, זה אנשים שזה מפריע להם, מפריע להם ערכית בעניין הזה ועם כל זה הם עושים את זה מכיוון שהם רוצים לקבל מענה שהוא מיטיב איתם והם יודעים שיש מערכת איזונים.
אורי מקלב: אני רק שואל לפני זה, ויעקב, אותך, כשאתה דיברת על נקודות העמדה החדשות שהם שמו עכשיו לאחרונה, על ידי חלק מהמפעילים, אני הבנתי שזה רק המפעיל, נניח אם חברת קווים שמה, אז היא טובה לקווים, היא לא טובה לחברות האחרות, אבל שם אתה יכול לקבל את כל המידע.
אורי מקלב: בתוך חברת קווים אתה יכול לקבל את כל המידע.
אורי מקלב: למשל אם אני מטעין בעמדות של הרכבת הקלה, אני יכול לדעת מה יש לי בחברות אחרות, כמה נשאר לי בחוזים?
<עודד גברעם: אני מרכז את הנושא של הרב-קו.
<עודד גברעם: בעיקרון, אם אתה שם את הכרטיס שלך, גם ברכבת הקלה וגם ברכבת ישראל, אתה יכול לראות איזה חוזים יש לך, אבל כפי שהצגנו בנייר העמדה שהגשנו, הסעיפים שאנחנו מציעים זה בעצם שיפתרו את הבעיה.
<עודד גברעם: מה שאנחנו מציעים זה שיהיה אתר אינטרנט אחד שבו ירוכז כל המידע של המשתמש ובו הוא גם יוכל להטעין וגם לראות איפה הוא שילם, מה הוא שילם, שהסעיפים האלה שדיברת עליהם ברכבת עוברים לאותו מידע וברגע שהדבר הזה מסונכרן עם המסלקה אז כל הבעיות של איפה ירדת ברכבת אמורות להיפתר, וכל המעברים בין החברות, זה אמור להיפתר.
<עודד גברעם: פשוט אנחנו אומרים שצריך שתהיה מערכת אחת שבה אתה יכול לראות את כל מה ש - - -
אורי מקלב: העמדות עצמן, הן שפה אחת?
אורי מקלב: אותה עמדה שנמצאת ברכבת הקלה, אותה עמדה שנמצאת בחברת קווים, העמדות החדשות האלה או אחרות, יש להן שפה אחת גם למשתמש?
<עודד גברעם: לא, כל - - -
אורי מקלב: אני כלקוח של בנק דיסקונט, יש שם סניף הלאום, אני מבין אותם שמפעם לפעם הם משנים את התצוגה שלהם, אבל כלקוח שרוצה מהר מאוד ולפעמים הוא נמצא במכשיר הזה, יש לו תצוגה כזאת, הוא עובר אחורנית לכספומט או למכשיר שהוא מקבל את המידע, הוא רואה שיש לו תצוגה אחרת.
אורי מקלב: זה מפריע למשתמש בהרגלים, מה שאתה לא עושה כל יום.
<עודד גברעם: לכל חברה יש מכשיר ש - - -
אורי מקלב: צריך לקחת בחשבון שיש אנשים קשישים, אנשים יודעים שכל דבר זה הרגל וכל מקום זה לימוד.
אורי מקלב: כפי שאומרים, יש שלטים שמסבירים שאסור ככה ואסור ככה.
אורי מקלב: הקריאה, ההבנה, להסתכל על זה, זה חלק מהרגלים שלא תמיד יש זה.
אורי מקלב: אי אפשר רק זה, זה לא יכול להיות רק זה הדבר שהוא המעמיד של כל העניין.
<עודד גברעם: כדי לפתור את הדבר הזה, כמו שגיל אמר, צריכים בעצם לשים את העמדות בפריסה רחבה יותר, כמו שיש בסופרפארם לרישיונות נהיגה, לפזר, שהמשרד יחליט אם הוא מפזר בסופרפארמים, במכולות, לפזר עמדה אחידה שבה יש טכנולוגיה אחידה, שזה גם יקל על עניין המסלקה.
אורי מקלב: טוב, אלה הדברים.
אורי מקלב: יעל כהן, עיריית ירושלים.
<יעל כהן גמדני: אני עוזרת למנהל אגף התחבורה בעיריית ירושלים.
אורי מקלב: שלום לך.
אורי מקלב: היית בתקופה שלי גם, נכון?
<יעל כהן גמדני: כן.
<יעל כהן גמדני: בתקופה קודמת הייתי מתאמת תחבורה ציבורית בעירייה, עכשיו נשארתי באגף בתפקיד אחר.
אורי מקלב: מהנימוס צריך להגיד שלום לאנשים שמכירים, שלא רואים הרבה שנים.
<יעל כהן גמדני: רציתי להעלות בעיה שקיבלנו פניית ציבור, היא הועלתה על ידי 15 דקות, המעבר בין אוטובוס לרכבת.
<יעל כהן גמדני: אני רוצה להקריא לכם פניית ציבור שקיבלנו: 'עלינו על האוטובוס, ביקשנו שיוריד אותנו ברכבת הקלה, הנהג טען שכדאי לי מאוד לרכוש כרטיסים לרכבת הקלה על האוטובוס על מנת לחסוך את הטרחה לאחר מכן בתחנה.
<יעל כהן גמדני: הבהרתי לנהג שאנחנו משפחה שלמה והוא אמר שאין בעיה, יש לכם שעה וחצי ליהנות מכל התחבורה, כולל הרכבת ללא הגבלה'.
<יעל כהן גמדני: כמובן שאותו בן אדם עלה לרכבת וקיבל קנס על זה שמשפחה שלמה, הוא לא יכול היה לתקף את הכרטיס עבור כל בני המשפחה שלו.
<יעל כהן גמדני: מה שרציתי לבקש זה לחדד את הנהלים בקרב הנהגים שמוכרים כיום את הכרטיסים, שלא יהיה מצב שימכרו את זה, זה בעיקר בעיה עם תיירים מזדמנים, שעדיין לא למדו על בשרם את הבעייתיות הזאת.
<יעל כהן גמדני: אז אחת זה חידוד הנהלים.
<יעל כהן גמדני: דבר שני, הם לא יודעים לאן לפנות במקרה כזה של ערר בין שני מפעילים שונים.
<יעל כהן גמדני: הפנייה הגיעה לעיריית ירושלים, עד שהוא יקבל תשובה יכול להיות שיעברו ה-30 יום של הערער וזה נראה לי חשוב שאנשים יידעו לאן לפנות ושיפנו בזמן המתאים אחרת הם יפספסו את - - -
אורי מקלב: גם אם הוא יגיש ערר אני לא חושב שיזכו בעניין הזה.
אורי מקלב: לפי דעתי זו שערורייה שלא קשורה לרכבת הקלה, זו שערורייה מאין כמוה.
אורי מקלב: לא רק שאין שפה אחת, קו תחבורה שהוא מזין את הרכבת, שאנחנו אומרים לאדם, 'נסעת משכונת רמות להר הרצל, היה לך קו 16, הפסקנו את הקו הזה, אתה תיסע, תעצור באמצע הדרך, תעלה לרכבת הקלה שתיקח אותך, אבל המחיר יהיה לך כרטיס מעבר, זו התמורה, ואתה תגיע בסדר ובזמן ויעיל'.
אורי מקלב: אותו קו שאנחנו מדברים עליו, כשאתה משתמש בו בתחבורה הציבורית, במקרה הזה זה אגד, הוא בסדר, הוא תקף, הוא בסדר, וכשאתה עולה איתו לרכבת, השתמשת בהמשך שלו, שם אתה עושה מעשה שלא ייעשה, ולא רק מעשה שלא ייעשה, שאתה צריך עוד להוציא מהכיס שלך כסף או שלא מעלים אותך, אתה משלם 186 שקלים קנס.
אורי מקלב: הדבר הזה הוא פשוט שערורייתי.
אורי מקלב: איפה נשמע כדבר הזה?
אורי מקלב: זו גזלה ציבורית.
אורי מקלב: הבעיה שלא כל אזרח קטן שעושה את זה לא מעמיד אתכם למשפט, זו הייתה תביעה ייצוגית.
אורי מקלב: ולא רק זה, לא רק שהוא משלם 180 שקל קנס, 186, אתם יודעים למה?
אורי מקלב: אתם יכולים להסביר למה 186?
<יעל כהן גמדני: פלוס נסיעה.
אורי מקלב: אבל הוא שילם.
אורי מקלב: 180 זה הקנס, ועוד 6.90 זה מחיר נסיעה.
אורי מקלב: אז אני מבין, אדם שמתפלח לרכבת, אנחנו אישרנו כאן בכנסת, קנס, מה שנקרא תשלום יתר או תשלום מוגדל, אנחנו אומרים 'אתה לא שילמת, עלית לרכבת בלי לשלם, אתה תשלם עכשיו תשלום מוגדל'.
אורי מקלב: אם זה בפרופורציה למחיר, אם משהו שעולה 6 שקלים הקנס הוא 180 שקלים, זה נושא אחר.
אורי מקלב: לכל דבר צריך להיות פרופורציה, גם בקנסות, תאמינו לי שגם ב-50 שקל - - - אבל אתם הגשתם את זה, משרד התחבורה הגיש את זה, אנחנו אישרנו את זה, אבל גם נקודת חשיבה, הולכים על כלי תחבורה חדש, שאנשים לא יתרגלו או לא יעשו לעצמם איזה מנהג, ינהגו בעלייה בלי לשלם, אנחנו מכניסים גורם מרתיע.
אורי מקלב: מה אומר הקנס?
אורי מקלב: קודם כל תשלם את מה שהיית צריך לשלם ועכשיו תשלם את התשלום המוגדל.
אורי מקלב: אדם ששילם, כן תיקף, או במקרה הזה הוא לא הראה ראיה אמיתית, בגלל שבסופו של דבר הרכבת לא קיבלה אולי את הכסף שלה, אולי, זה משרד התחבורה, זה לא הרכבת, אבל הרכבת לא מקבלת את זה, משרד התחבורה משלם לכם בין אם יש לכם 100 נוסעים ובין אם יהיו לכם 200 נוסעים, משרד התחבורה קיבל את הכסף, את מלוא המחיר, 6,90, או שילד החליף עם אחיו את הרב-קו שלו והוא תיקף אותו ושילם על זה, הוא יקבל קנס 180, ילד, אנשים קשישים, שפעם ראשונה רוצים לשלם את זה, ועוד ישלם 6.90.
אורי מקלב: למה 6.90?
אורי מקלב: זה לא גזלה של הכסף?
אורי מקלב: הוא שילם על זה.
אורי מקלב: אתם גוזלים לעיני כל ישראל ומהממשלה, מהמדינה.
אורי מקלב: וזו מדיניות, שאם אני פונה לרכבת אומרים 'משרד התחבורה לא מאפשר לי את זה'.
אורי מקלב: את העלית את זה פשוט להנחתה, אז אני העליתי את זה, אבל זה לא מרכז הנושאים.
אורי מקלב: מה שאת מעלה בירושלים, זה נושא, אבל אם את רוצה להעלות את ירושלים, אם זו הדוגמה לתחבורה ציבורית מתקדמת, רכבת קלה, נת"צים, גשרים, מנהרות, רכבת, ותראי אם יש ערך צבור, אם אין ערך צבור בנסיעה המקומית כאן.
אורי מקלב: אי אפשר, אתה עולה לתחבורה הציבורית בירושלים, אתה יכול לקנות כרטיסייה, אתה לא יכול לקבל ערך צבור.
אורי מקלב: נשמע דבר כזה?
אורי מקלב: אתם יודעים מה המשמעות כשעולים לאוטובוס מחוץ לעיר וצריכים לשלם 24.80, כל הנוסעים צריכים לשלם, או בגלל שאין ערך צבור, הוא לא יכול - - - כמה זמן זה לוקח?
אורי מקלב: נסעתם פעם בקו 422, קו תחבורה חדיש שהשקעתם בו הרבה כסף, שהוא אמור לתת מענה מהיר מירושלים לשפלה?
אורי מקלב: כמה זמן לוקח לו העלאת הנוסעים מתחנת היעד הראשונה עד תחנה אחרונה?
אורי מקלב: תבדקו את זה, יש לכם היום חברה חדשה, יותר זמן ממה שכל הנסיעה לוקחת.
אורי מקלב: הוא מגיע לאזור השפלה ב-40 דקות, העלאת הנוסעים לוקחת לו יותר זמן, בגלל ההתעסקות עם הכרטיסים והמילוי והחוזים, עם הלוך ושוב, וזה אומר הרב-קו, זה אומר על ערך צבור, ואנחנו עוד לא הגענו למסלקה.
אורי מקלב: הגענו לערך צבור, שבחברות אחרות מקיימים.
אורי מקלב: גברתי, זהו?
<יעל כהן גמדני: אני סיימתי, רק אמרתי שזמנית עד שיפתרו את הבעיות לחדד את זה.
<יעל כהן גמדני: אני אעביר את זה באופן אישי לאגד, אבל להעביר את זה - - -
אורי מקלב: אפרופו עיריית ירושלים, אני הבנתי שניסו להזמין את השלטון המקומי והשלטון המקומי אמר מה הוא קשור לוועדה הזו.
אורי מקלב: אומרת מנהלת הוועדה, הם צודקים, לכאורה מה קשור השלטון המקומי ועיריית ירושלים או ערים אחרות.
אורי מקלב: דרך אגב, יש גם קשר בעניין, אני לא רוצה לפתוח את זה, אבל יש רשויות שדורשות ארנונה עבור העמדות וזה גורם לחברות, בין בגלל שזה באמת עלות כספית ובין שזה תקדימי עבורן, שהן לא מוכנות לשלם.
אורי מקלב: אין פריסה, חברות שהתחייבו אולי לכם, הן רוצות לתת פריסה של עמדות הטענה בעיר כמו פתח תקווה, למשל, אין עמדות פריסה.
אורי מקלב: זה דבר מאוד מאוד נצרך בעיר הזו, יש לי פניות מעוד ערים, בגלל תשלום ארנונה.
אורי מקלב: בעיריית ירושלים קיבלנו תשובה מסגן מנהל אגף השומה שזה 300 שקל למכשיר.
אורי מקלב: אני לא יודע מה זה אומר, היום זה 300, מחר זה יכול להיות יותר.
אורי מקלב: משרד התחבורה צריך לזה איזה הצעת חוק או משהו, לא יודע אם בהצעה הזאת התייחסתם לנושא של ארנונה, אם אתם נותנים את האפשרות לעיריות לגבות ארנונה עבור עמדות ההטענה האלה, שהחברות יהיו מחויבות להעמיד בתחנות שלהם, אני לא יודע אם ברכבת הקלה הם מבקשים או לא, אבל בכל אופן יש ערים שמבקשים, הם עושים את זה כתנאי.
אורי מקלב: ואם אנחנו מדברים על פריסה, בסך הכול חברה שתצטרך להעמיד 100 עמדות כאלה, שזה לא הרבה בכלל, זה 30,000 שקל ויכול להיות שזה גם תחשיב אצלם וצריך לקחת את זה בחשבון, בין שירות הציבור לבין הדרישה של הארנונה.
אורי מקלב: ליאת הלבץ.
<ליאת הלבץ: הצלחת להגיד את השם נכון.
<ליאת הלבץ: נציגת התאחדות הסטודנטים הארצית.
<ליאת הלבץ: אני רוצה קודם כל לשתף אתכם במה שעבר עליי כסטודנטית השבוע.
<ליאת הלבץ: בשבוע שעבר באחד הימים הייתי צריכה להגיע לפה לכנסת, כחלק מהעבודה שלי.
<ליאת הלבץ: אני מגיעה לאוטובוס, מעבירה את הרב-קו, הוא אומר לי 'אין לך כסף בכרטיס', מה זאת אומרת אין לי כסף בכרטיס?
<ליאת הלבץ: הטענתי אותו.
<ליאת הלבץ: אז הוא אומר לי 'טוב, כנראה שהפרופיל שלך פג תוקף, את צריכה ללכת לעדכן'.
<ליאת הלבץ: מה זה דורש ממני?
<ליאת הלבץ: אני צריכה ללכת במוסד האקדמי שלי, לבקש אישור לימודים, לנסוע לעמדת שירות הקרובה לביתי, לשלם על כך מן הסתם נסיעה, להגיע לשם בזמני, בזמן שעות העבודה, כמו שצוין פה, להגיע ולעדכן את הפרופיל שלי עם דף של אישור לימודים, תעודת הסטודנט שלי והרב-קו שלי.
<ליאת הלבץ: זה אבסורד.
<ליאת הלבץ: זה פשוט אבסורד.
<ליאת הלבץ: לא הגיוני שאני יכולה להזמין פנקסי צ'קים באינטרנט, לא יכול להיות שאני יכולה להעביר כסף בחשבונות באינטרנט, לא הגיוני שדירקטורים וחברות מצביעים בחברות שלהם באינטרנט, הכול נעשה היום באינטרנט.
<ליאת הלבץ: זה לא הגיוני כל הטרטור הזה, שהוא דורש מסטודנטים זמן שאין להם, שפשוט אין להם.
<ליאת הלבץ: מעבר לכל זה, אני עומדת שם בתור ומחכה שיגיע תורי ומגיעה הסטודנטית שסיימה את לימודיה - - -
אורי מקלב: את יכולה להגיד איפה את לומדת?
<ליאת הלבץ: כן, במרכז הבינתחומי בהרצליה.
אורי מקלב: ושם לא העמידו שום עמדה כזאת?
<ליאת הלבץ: אני התחלתי את התואר השני שלי, את התואר השני לומדים בחמישי-שישי והדוכן של הרב-קו עמד רק ראשון עד רביעי, זה התאים לסטודנטים של תואר ראשון, והסטודנטים של תואר שני, שהגיעו ביום חמישי, כבר לא היה את הדוכן של הרב-קו.
<ליאת הלבץ: מעבר לזה עמדה לידי בתור סטודנטית שהגיעה תורה ומספרת שהיא רוצה למשוך את הכסף שיש לה בכרטיס, ואז הבחור אומר לה 'אוקיי, את מוזמנת לעבור בין כל החברות וללכת למשוך את הכסף שלך חברה-חברה'.
<ליאת הלבץ: היא לא הבינה מה קורה לה, היא הייתה מופתעת מאוד מהסיטואציה, גם אני, אני עובדת בהתאחדות ולא ידעתי אפילו שזה המצב.
<ליאת הלבץ: זה הזוי.
<ליאת הלבץ: קוראים לכרטיס הזה כרטיס חכם, הוא לא חכם, הוא חד משמעית לא חכם.
<ליאת הלבץ: כל העניין הזה עם אישור הלימודים שצריך להביא, זה היה צריך להיפתר על ידי המסלקה המרכזית, איזה שהוא פרויקט שהיה אמור לחבר את המערכות בין המוסדות למשרד התחבורה ושלא נצטרך להביא את אישור הלימודים הזה כל שנה מחדש בתחילת שנת הלימודים.
<ליאת הלבץ: לא עובד, לא הצליח לעבוד, יש איזה שהוא קצר בין המערכות, לא מצליחים לעשות את התקשורת הזאת, לא מצליחים להעביר את המידע.
<ליאת הלבץ: חוץ מזה שצריך רגע להבין את האוכלוסייה של הסטודנטים, זה יום אחד שפתאום 300,000 אנשים הופכים להיות סטודנטים.
אורי מקלב: 400,000 סטודנטים, כתוב במסמך של משרד התחבורה בעצמו.
<ליאת הלבץ: 400,000.
אורי מקלב: ב-180 מוסדות.
<ליאת הלבץ: כן, כי הם מכניסים עוד סטודנטים - - -
אורי מקלב: הסבסוד הוא 90 מיליון שקל.
<ליאת הלבץ: אז אפילו יותר, 400,000 סטודנטים שביום אחד צריכים להגיע באמת לכל העמדות ולעדכן את הפרופילים שלהם.
<ליאת הלבץ: זו אוכלוסייה ענקית, זה לא כמו חיילים, שכל אחד מתגייס ביום אחד, או תלמידים בבית ספר שזה מתעדכן - - - או קשישים, לא כולם ביום אחד הופכים להיות אזרח ותיק.
<ליאת הלבץ: הסטודנטים כולם ביום אחד והעומס הוא באמת גדול והדרישה מהסטודנטים לטרטור הזה, זה באמת טרטור, היא גדולה.
<ליאת הלבץ: אני מסכימה מאוד עם ארגון 15 דקות.
<ליאת הלבץ: צריך תכנית סדורה, לא הגיוני שהתקלות והעדכונים ומה שקורה במערכת מנהלים אותנו.
<ליאת הלבץ: משרד התחבורה צריך לקבוע בצורה ברורה את היעדים, מה קורה מתי, לעדכן את הציבור מה לוחות הזמנים, מה אמור להתבצע מתי, גם כדי שהציבור יוכל לעקוב ולדעת מה קורה, לאן הולכים, וגם באמת שיהיה אולי קצת לציבור את השקט הזה של הנה, עובדים, להראות שעובדים, ויש תכנית ויש תכנית סדורה ועובדים לפיה ומתקדמים, כדי שהציבור אולי גם קצת יירגע.