GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אור עמרי: אנחנו לא מפתחים אף מוצר ספציפי, אנחנו פשוט מהווים במה לכל החברות שעוסקות בזה, בכנסים, בקבוצות עבודה, משתפים פעולה, משתפים ידע, זה גם יכול להוביל לשיתוף פעולה כלכלי וכך הלאה.
אור עמרי: התרומה הקטנה שלי פה לדיון היא בלהגיד שיש המון חברות בארץ שעוסקות בפיתוחים של מוצרים בתחום הזה, כי כל התחום של מערכות תבוניות בעצם, בצורה ישירה או עקיפה, עוסק בבטיחות.
אור עמרי: יש המון חברות ישראליות שעושות את זה, לצערי רובן ככולן המגמה שלהן היא לצאת לחו"ל, גם כי השוק בחו"ל יותר גדול, אבל גם כי בחו"ל הן מוצאות הרבה יותר עידוד למה שהן עושות.
אור עמרי: זה משהו אני מאוד מקווה שדיון כמו זה, והממשלה בכלל, תנסה קצת לשנות.
אור עמרי: אני חושב שהתחום הזה צריך להיתמך יותר על ידי הממשלה, אני חושב שגוף כמו שלנו, ואנחנו לא היחידים, מן הראוי היה שלא יחיה מהיד אל הפה אלא שיקבל תמיכה כזאת או אחרת, כי אנחנו באמת מהווים גוף אובייקטיבי שמאפשר לקדם את הנושא הזה.
אור עמרי: זו המטרה שלנו, לקדם את הנושא הזה, אין לנו שום אינטרס מעבר לזה, אנחנו כולנו מתנדבים.
אורי מקלב: אתם עמותה וולונטרית?
אור עמרי: כן, לחלוטין וולונטרית.
אור עמרי: יש לנו מישהי אחת שעובדת בחצי משרה, אדמיניסטראטורית, אנחנו כולנו מתנדבים.
אורי מקלב: אתם יוזמים כנסים ב - - -
אור עמרי: אנחנו עושים כנסים.
אור עמרי: ב-26 בנובמבר יש לנו כנס בנושא, שר התחבורה יבוא ויישא את דברו שם ועוד כהנה וכהנה.
אור עמרי: אבל אני מוכרח לומר, אין לזה עדיפות מספקת, אנחנו ממש חיים מהיד אל הפה ואני לא יודע כמה זמן נמשיך לחיות אם הממשלה לא תבוא לעזרנו.
אורי מקלב: מה הביא אתכם לפעילות הזאת?
אורי מקלב: יש לכם רקע קודם?
אור עמרי: אנחנו כולנו, או שיש לנו רקע, אני הייתי סמנכ"ל טכנולוגיות בכביש 6 במשך עשר שנים, יש עוד אנשים, יושב פה סלבי שהוא מנכ"ל בעלים של חברה שעוסקת בתחום הזה.
אור עמרי: אני אישית עושה את זה מתוך ציונות, אני חושב שזה חשוב למדינת ישראל.
אורי מקלב: מאוד חשוב.
אור עמרי: ורובנו, שמשקיעים את הזמן ואת המשאבים, זה למעשה המניע.
אור עמרי: אני חושב שזה חשוב, אני חושב שהנושא, גם של בטיחות, גם איכות הסביבה וגם היעילות של כל המערכת התחבורתית, אלה הדברים.
אורי מקלב: וגם הדברים שממציאים אותם פה וכאן מפתחים אותם מקבלים קדימות בחוץ לארץ בגלל דברים ביורוקרטים שמעכבים אותם פה.
אורי מקלב: זה בעצם גם הדברים שאתה אומר.
אור עמרי: זה גם הדברים שאני אומר.
אור עמרי: הנושא של ITS, במשרד התחבורה ישנה לשכת המדען הראשי, זאב שיושב פה הוא משם, הם תומכים ומנסים לקדם את זה, אבל איך אומרים?
אור עמרי: זה מעט מדי, כמעט מאוחר מדי.
אור עמרי: אפשר לעשות הרבה יותר ואנחנו נכונים, אנחנו גם דיברנו הרשות הלאומית.
אור עמרי: אנחנו נכונים, רק לעזור, רק תנו לנו את הצ'אנס לעשות את זה.
אורי מקלב: אנחנו באמת נפעל בעניין הזה, נפנה בעניין הזה.
אורי מקלב: נשארו לנו שני דוברים ובכוונה השארתי אותם לסוף, כדי שאתם גם תענו, גם המשרד לבטחון פנים וגם משרד התחבורה.
אורי מקלב: שמעתם את הפניות, תוכלו גם להתייחס, לא רק מה שאתם חשבתם להציג.
אורי מקלב: אני אתחיל ממשרד התחבורה, זאב.
זאב שדמי: שלום.
זאב שדמי: קודם כל אני רוצה להגיד שרמת הבטיחות בדרכים בישראל, אנחנו במקום טוב מאוד בעולם, בהשוואה עולמית.
זאב שדמי: אז כשאנחנו לפעמים נוטים קצת להכות את עצמנו, אז שנדע את זה.
זאב שדמי: אנחנו בהחלט בבית הגמר בליגה הלאומית.
זאב שדמי: ככל שאתה יודע טוב יותר קשה להשתפר, אז נשים את זה בפרספקטיבה.
זאב שדמי: כלי הרכב שמגיעים לישראל, כאשר בודקים באיזה דרגת בטיחות הם מגיעים מהיצרן המקורי, המבחן הוא יורו NCAP, זה מבחן שבודק כל מכונית, בטיחות פסיבית ואקטיבית לאחרונה.
זאב שדמי: יש כאלה מבחנים גם בארצות הברית וגם ביפן.
זאב שדמי: רוב כלי הרכב שמגיעים לישראל הם בדרגות 4 ו-5, אבל יש הערה שצריך לסייג את זה, המבחנים האלה מתעדכנים כל הזמן.
זאב שדמי: כלי רכב שמיובאים היום לישראל, אבל עברו מבחן לפני שנתיים ושלוש, המבחן מעודכן היום וכולל מערכות אקטיביות שלא היו במבחן הקודם.
זאב שדמי: זאת אומרת שצריך לוודא שאנחנו כל הזמן נהיה ב - - - בשביל להישאר 5 נקודות יורו NCAP צריך כל הזמן לחדש.
זאב שדמי: הדוגמה הכי בולטת, היום בשביל לקבל 5 נקודות צריך מערכת בטיחות אקטיבית מהסוג שמובילאיי דיבר קודם.
זאב שדמי: בלי זה אי אפשר לקבל 5 יחידות.
זאב שדמי: הרעיון של לפרסם גילוי נאות של רמת הבטיחות של הרכב, יש פה שני היבטים, אחד זה כוכבי הבטיחות של יורו NCAP, הדבר השני זה מערכות אופציונאליות שלא מחויבות על פי התקנות, לא נמצאות ביורו NCAP, אבל נותנות הטבות מס.
זאב שדמי: זה מה שדיבר הנציג של 'אור ירוק'.
זאב שדמי: המערכות האופציונאליות האלה, עדיין שיעורי החדירה הם נמוכים.
זאב שדמי: הדרך של לעודד את ההכנסה שלהן על ידי הטבות מס היא דרך טובה, אני לא בטוח שהיא מספיק מביאה את זה במהירות שאנחנו מצפים, הכיוון הוא נכון.
זאב שדמי: עכשיו אני רוצה להתייחס להערה שהייתה לגבי הצורך שיהיה תקן כאשר מחייבים את זה בתקנות.
זאב שדמי: הדוגמה המצוינת זה מערכת בקרת היציבות שמחויבת בתקנות אבל אין לה תקן ולמרות זאת הייתה החלטה מודעת של משרד התחבורה לעשות את זה וההצלחה מדברת בעד עצמה.
זאב שדמי: כל כלי הרכב הפרטיים שמיובאים לישראל, יש בהם מערכת ESP, אנחנו רואים את התוצאות, זה מתבטא ועכשיו אני אגיד איפה אנחנו רואים את זה.
זאב שדמי: יש דבר שנקרא דוח מאגר מידע לביטוח רכב חובה בישראל.
זאב שדמי: זו חברה שנשכרה על ידי האוצר ואיגוד חברות הביטוח, היא אוספת סטטיסטיקה על תאונות הדרכים ועל תביעות ביטוח בתאונות דרכים והם יודעים לנתח מה ההשפעה של קיום מערכות בטיחות מתקדמות בכלי רכב על התביעות לביטוח חובה, נזקי גוף, והממצאים שלהם פשוט מאירי עיניים.
זאב שדמי: המערכות מהסוג של Forward Collision Warning, Lane Departure Warning, יש להם ביטוי באחוזים ניכרים בהפחתה בתביעות ביטוח.
זאב שדמי: המשמעות שזה שיפור מוכח, לא במטא אנליזות, מחקרים שנעשו בעולם, אלא ממש בארץ בתאונות שקרו בפועל.
זאב שדמי: זה רק מחזק את הגישה שמערכות בטיחות אקטיביות, חייבים לעודד את ההכנסה שלהם יותר ויותר.
זאב שדמי: המערכת החדשה ביותר שנמצאת היום נקראת Autonomous Emergency Braking, שהיא לא רק מתריעה, היא משתמשת ביכולות ההתרעה, אבל יצרני הרכב מרגישים מספיק בטוחים בשביל להפעיל את המעצורים ולא לחכות שהנהג יגיב.
זאב שדמי: מערכת מסוג כזה מותקנת כבר בעשרות דגמים של כלי רכב, אבל אופציונאלי.
זאב שדמי: רכב רגיל שמיובא לארץ, פורד פוקוס למשל, יש אופציה כזאת, אבל הרכב שמיובא לישראל, אין לו את המערכת הזאת.
זאב שדמי: זה כבר נמצא בתוך הרשימה של המערכות שמזכות בהטבות מס ואני חושב שזו סוג המערכת שצריך לעודד אותה עוד יותר ולהכניס אותה.
זאב שדמי: עכשיו התייחסות אחרונה להחלטת הממשלה, ליוזמה של שר התחבורה.
זאב שדמי: אני חושב שזה רעיון מצוין, אבל יש לנו קושי מסוים בדרך לממש את זה.
זאב שדמי: אנחנו כמובן לא רוצים להעדיף יצרן מסוים, אנחנו רוצים להביא פתרון מסוים, טכנולוגיה מסוימת ולאפשר כל מיני פתרונות, חלק מהם, אגב, העלות שלהם יותר נמוכה, הם כנראה גם פחות יעילים, אנחנו לא יודעים.
זאב שדמי: הדרך לעשות אל זה היא - - -
אורי מקלב: אתם גוף מקצועי שיודע לקבוע מה הפרמטרים ולעשות מכרזים.
זאב שדמי: אני לא מדבר על ההיבט המכרזי של העניין, אני מדבר על ההיבט של הערכת האפקטיביות של המערכות ולצערנו המבחן האמיתי זה מבחן בתנאי אמת בשטח ולא תיאוריות.
זאב שדמי: יש לנו הרבה מחקרים תיאורטיים שלא התממשו, בחלק מהדברים יש גם השפעות שליליות.
זאב שדמי: אני חשבתי למשל על המצלמה לנסיעה ברוורס, שבשלב הראשון אתה שוכח שיש מצלמה, אתה מסתכל אחורה, אבל ברגע שתתרגל למצלמה, תתחיל לעשות נסיעת מכשירים אחורה ותאבד את ההסתכלות.
אורי מקלב: כן, כמובן שצריך בצורה מאוזנת.
זאב שדמי: אנחנו לא יודעים מה יקרה בסוף.
זאב שדמי: יש פה אלמנטים של התנהגות אנושית.
זאב שדמי: לכן צריך להיות זהירים עם כל הדברים האלה.
זאב שדמי: אבל באופן כללי, מערכות אוטומטיות שמתערבות ועוצרות ומונעות תאונה, זה הכיוון.
זאב שדמי: תודה רבה.
אורי מקלב: אני חושב שיש עוד נושא אחד שהייתי פונה אליכם בעניין הזה, זה גם שילוב של חברות הביטוח לקידום כל הטכנולוגיות המתפתחות וההתרעות.
אורי מקלב: יש להם אמירה חשובה פה, זה גם קיים בעולם.
אורי מקלב: עם הסתכלות אמיתית שלהם, גם כלכלית, זה כדאי, רק כמו שאמרת, זה שממונה על ההכנסות לא ממונה על ההוצאות.
אורי מקלב: גם בחברות הביטוח קורה מה שקורה בין המשרדים שלנו.
אורי מקלב: אלה גם דברים נכונים ואני מבין שגם משרד התחבורה, והוא לא הממונה על חברות הביטוח, זה משרד בפני עצמו, אבל צריך לחבר - - - אתם יכולים להיות הגורם המתכלל של העניין מכיוון שאין ספק, ובשביל זה אנחנו מקיימים את הדיון הזה, שהמערכות האלה יכולות באמת לשמור ולהוסיף על הבטיחות שלנו, למנוע תאונות דרכים ולשפר את הנהיגה שלנו ולשפר את כל מערכת התנועה, שהיא צריכה - - - אנחנו כולנו אומרים כל הזמן שאנחנו צריכים לשפר.
אורי מקלב: אם הרשות, אתה תיקח את זה, אבל אני חושב שבמקרה הזה המשרד צריך להיות, לקחת על עצמו מול הממונה על הביטוח.
אורי מקלב: אני חושב שאתמול שמעתי משהו בדבריו של שר התחבורה, איזה אמירה גם בנושא חברות הביטוח.
אורי מקלב: אני חושב שהוא גם התייחס לנושא הזה.
אורי מקלב: צריך לקדם את זה.
אורי מקלב: הנה, הם עושים את זה, משרד התחבורה ושר התחבורה, בשילוב של חברות הביטוח לתוך התהליכים האלה והפיתוחים האלה.
אורי מקלב: בסופו של דבר זו גם שאלה כלכלית, ואז יכולים להכניס את כל מי שפועל בעניין הזה, כולל עמותות.
אורי מקלב: צריך לתת לזה מנוף, גם לכל הגופים האחרים.
אורי מקלב: אני הקדמתי את דברי הסיכום שלי, אבל זה חלק מהדברים שאנחנו חושבים שנפעל בכיוון הזה.
אורי מקלב: אחרון הדוברים זה סגן ניצב נועם בגיינסקי מהמשרד לבטחון פנים, ראש מדור מחשוב ואכיפה באגף התנועה.
אורי מקלב: תפקיד חשוב.
נועם בגיינסקי: ראש מדור א3, זה שמצלם את כולם.
נועם בגיינסקי: אם יש לכם טענות, יש שעות קבלה.
אורי מקלב: הצבתם כבר את המצלמות החדשות?
אורי מקלב: האחרונות?
אורי מקלב: דיברתם על הרחבה של ההצבה שלהם.
נועם בגיינסקי: לא כל ה-100, אבל עד סוף החודש יתפרסו כל ה-100 מצלמות.
אורי מקלב: היא באמת לא עובדת, המצלמה הזאת בכביש בגין, 9?
נועם בגיינסקי: המצלמה שאתה דיברת עליה, בגולדה?
נועם בגיינסקי: היא עובדת בסדר גמור.
נועם בגיינסקי: אנשים לא לומדים.
נועם בגיינסקי: מי שנוסע שם ברוב המקרים זה גם תושבי השכונה ואנשים מקומיים ומתברר שהם לא בהכרח מפנימים את העובדה שבירידה הזאת יש להם מצלמה והם מצטלמים שם לא פעם.
אורי מקלב: יכול להיות שהבעיה של התמונות היא לאו דווקא, מה שהסבירו לי, מכיוון שנוסעים שם במהירות בגלל תנאי הדרך והאדום או אנשים מנסים להספיק את הרמזור כשהוא ירוק, אז אלה שמקבלים את הפנייה שמאלה מקבלים את זה מוקדם מדי וזה מה שקורה, התאונות הקשות, תאונות צד.
נועם בגיינסקי: אבל זה בדרך כלל מה שקורה ברוב התאונות, רמזור, שמישהו מנסה לגנוב משהו או להקדים משהו או להספיק משהו וככה נוצרת התאונה.
אורי מקלב: אבל אתה גם יודע שמשטרת התנועה עומדים במקומות שהם לא הכי מסוכנים, אלא איפה שנוסעים מהר ואיפה שאפשר לתפוס אותם.
נועם בגיינסקי: לא, כבר מזמן לא, אדוני.
נועם בגיינסקי: אם אדוני זוכר את השוטרים שעמדו בדרך בגין, בדרך לצומת של עטרות, אז כבר שנים שהם לא עומדים שם יותר, בעיקול שמאלה ומחכים לכלי הרכב.
נועם בגיינסקי: עוד בתקופת ראש האגף שלפני הקודם, של ברונו, ניתנה הנחיה ברורה לשוטרים שאין יותר להתחבא ואין יותר להסתתר והם עדיין נבדקים בנושא הזה.
נועם בגיינסקי: אני לא אגיד לך שזה לא קיים בכלל, אבל בהחלט לא בהיקפים שהיו בעבר.
נועם בגיינסקי: לנושא ולדברים שהועלו כאן.
נועם בגיינסקי: קודם כל אין ספק שהטכנולוגיה ומערכות ההתרעה והבקרה הם דברים חשובים ומצילי חיים, אין על זה בכלל ויכוח, אבל צריך למצוא את האיזונים.
נועם בגיינסקי: קודם אמרתי איזה שהיא הערת ביניים שבסוף נצטרך איזה שהוא מהנדס נהיגה לידינו כדי שישלוט בכל הטכנולוגיות ובכל ההתרעות והצפצופים והמנורות שיהיו לנהג ושהוא יצטרך לתת עליהם את הדעת.
נועם בגיינסקי: צריך גם לזכור שבסוף כל המערכות האלה, למרות כל החשיבות שלהן, הן גם מערכות שגוזלות תשומת לב של הנהג מהנהיגה ומהדרך שאליה הוא אמור להסתכל.
נועם בגיינסקי: אם אנחנו מדברים על הנושא של משאיות ורכב כבד, גם באגף התנועה היום שמים את הדגש על הנושא הזה והולכים לשים אפילו יותר משקל לנושא הזה ולא בהכרח לנושא המשקל שהועלה פה, אלא משקל לנושא של משאיות כמובן.
נועם בגיינסקי: אני עומד באגף בראש צוות שמינה ראש האגף לבחון את הנושא של אכיפה כנגד משאיות, עד לרמה אפילו של הקמת יחידה ייעודית באגף התנועה לטובת הנושא הזה, יחידה שתתעסק באכיפה נטו כנגד משאיות, גם נושא של משקלים, גם נושא של תקינות מכנית.
נועם בגיינסקי: הוועדה הזו הוקמה לא בעקבות התאונה בכביש 6, אלא עוד לפני התאונה בכביש 6.
נועם בגיינסקי: אני מאוד מקווה שהמסקנות שלה באמת ייושמו והדברים האלה ייצאו לדרך.
נועם בגיינסקי: אנחנו נשמח מאוד שייכנסו מערכות חכמות לכלי רכב, שייכנסו מערכות שימנעו תאונות דרכים.
נועם בגיינסקי: אני אומר עוד פעם, לסיום, ובלבד שנמצא את האיזון בין זה שהנהג - - - כמו בווייז היום, שהוא הפך היום להיות רשת חברתית, שאתה מאשר, מדווח, מספר, מסמס לחברים שלך בווייז.
נועם בגיינסקי: אז שיהיו באמת מערכות שיצילו חיים ולא יגרמו לנו לא לנסוע כמו שצריך.
נועם בגיינסקי: תודה.
אורי מקלב: אנחנו מעריכים מאוד את העבודה של משטרת התנועה, לא רק כגורם שוודאי רוצה למנוע תאונות דרכים, אלא בסך הכול כדי לתת לנו נסיעה בטוחה בכבישים.
אורי מקלב: אתם מתעסקים לא רק באכיפה, אלא גם בעצם התעבורה עצמה כדי שיהיה אפשר לנסוע.
אורי מקלב: רואים אתכם, אני מאוד מעריך את זה, כל רכב שנעצר, כדי למנוע ובמניעה שלכם בתנאי הכביש, לא רק בחינוך ולא רק במערכת החוקים שיש לנו.
נועם בגיינסקי: אם יורשה לי כבוד היושב ראש, משפט אחד, לסיום.
נועם בגיינסקי: מניעת תאונות דרכים זה לא רק משטרת ישראל וזה לא רק מדינת ישראל, זה עם ישראל.
נועם בגיינסקי: התחושה, שלי לפחות, כמי שעד לפני לא הרבה זמן, במשך 25 שנה, טיפל והיה אחראי על חקירת תאונות הדרכים במשטרה, התחושה שלי בזמן האחרון שעם ישראל השיל מעליו כל אחריות במה שקשור לנהיגה, לבטיחות ולהתנהלות בכביש ומבחינתו 'לי זה לא יקרה', 'אני בסדר', 'ההם לא בסדר' ו'המשטרה תטפל בהם והמדינה תטפל בהם ולי אין שום קשר לעניין, כי לי לא הייתה שום תאונה'.
נועם בגיינסקי: לדעתי עם ישראל צריך להבין שזה באחריותו לא פחות ממה שזה באחריות המשטרה.
נועם בגיינסקי: ברור שבאחריותנו יותר האכיפה, אבל לא יכול להיות שנהגים יעלו על הכביש בכזה חוסר אחריות.
אורי מקלב: אנחנו באמת אוהבים להאשים את הנוער, את הצעירים, אבל זה קיים אצל כולם.
אורי מקלב: אני אמרתי אתמול אמירה שאחרי זה קיבלתי על זה פידבקים שמחזקים אותי.
אורי מקלב: אמרתי, אין נהגים טובים ונהגים לא טובים, אנחנו פעם נהגים טובים ופעם אנחנו נהגים לא טובים.
אורי מקלב: אנחנו עצמנו.
אורי מקלב: כל אחד יודע בעצמו, הנהג הלא טוב והנהג הטוב נמצא אצל כל אחד אצלנו ובעניין הזה אנחנו צריכים חיזוק וצריכים דרבון בעניין הזה, ועצם המודעות ועצם הדיבור בעניין הזה מועילים.
אורי מקלב: נכון, יש תמיד עוד נסיבות, אבל אנחנו בעניין הזה כן דיברנו.
אורי מקלב: משטרת התנועה היא לא זו שרק צריכה להילחם בתאונות דרכים, אבל מה דעתכם על כל האמצעים האלה, האם הם באמת יכולים לעזור במניעה, בתרבות?
אורי מקלב: אתה דיברת על מהנדס תנועה, אבל צריך לחשוב, אמרה לי מנהלת הוועדה, בצורה נכונה, אולי אנחנו לא מהנדסי תנועה, תיכף יהיו רכבים ללא נהגים.
אורי מקלב: זאת אומרת הדברים האלה בסך הכול מקדמים אותנו לעוד פיתוחים שבסופו של דבר נהג הרכב - - - אתמול גם שר התחבורה התייחס לנושא הזה, שהוא כן רוצה להעמיד את ישראל ברכב ללא נהג בקדמה של העניין הזה.
נועם בגיינסקי: כבוד היושב ראש, זה ברור שהיום אי אפשר יהיה להוציא את הטלפון הסלולרי מהרכב.
נועם בגיינסקי: במציאות הזאת שאי אפשר להוציא טלפון סלולרי מהרכב אז אנחנו צריכים לראות איך אנחנו כן מצליחים להתנהל ולהתנהג בצורה כזאת שמערכות טכנולוגיות כאלה ואחרות יאפשרו את הנהיג הבטוחה, יאפשרו את הבטיחות, בין אם זה מה שהוצג פה לנושא של נסיעות לאחור והבעיה של פגיעה בילדים בנסיעות לאחור.
נועם בגיינסקי: אנחנו מאוד מאוד בעד מערכות טכנולוגיות שימנעו תאונות דרכים, אין ספק, אני רק אמרתי, בקטן כזה, בצד, שלא נצטרך אחרי זה רישיון טיס, זה הכול.
אורי מקלב: במקום שנטוס על הכביש נפעל כמו טייס, אולי זה ימנע מאיתנו - - - אני יודע שאני מבקש משהו שהוא לא יהיה כל כך ישים עכשיו, אבל בהחלט אני חושב שאם הייתם יודעים כמה שיש משקל ערכי להמלצות שלכם בעניין, אם משטרת ישראל הייתה לוקחת על עצמה המלצות ודוחפת לפתרונות האלה ומקדמת מבחינתה, כגורם שמקדם וממליץ על הפיתוחים האלה, יש לזה משקל.
אורי מקלב: לפעמים מי השחקנים פה?
אורי מקלב: אלה חברות כלכליות שבאים להציג בפנינו ותמיד אנחנו נוהגים להסתכל עליהם, מה האינטרס שעומד מאחוריהם, וסך הכול צריך להבין שחלק מהחברות האלה צריכות להיות כלכליות, אבל לפעמים זה מגיע מתוך באמת רצון למנוע ורואים גם אפיק כלכלי, משולב בכל הדברים ביחד, יש גם עמותות שפועלות.
אורי מקלב: אבל משטרת ישראל, ודאי שהמשטרה היא הגוף שרואים אותו כגורם מקצועי והמלצה שלה על קידום הדברים האלה וטכניקות כאלה ואיך לקדם, זה ודאי שמועיל.
אורי מקלב: אנחנו הגענו לשעת הסיום.
אורי מקלב: מאוחר אמנם, אבל רצינו לקיים את הישיבה הזאת.
אורי מקלב: אתה רצית להגיד משהו?
מרדכי בהירי דואני: אני רק אוסיף עוד מילה.
מרדכי בהירי דואני: דווקא היום דיברנו על טכנולוגיה ודיברנו - - -
אורי מקלב: אני נותן לך את זה בגלל שאתם המחותנים פה חשובים ביום הזה.
מרדכי בהירי דואני: אני מודה לך מאוד.
מרדכי בהירי דואני: אבל דווקא ביום שדיברנו, אני מתחבר למה שאמר נועם, על ההתנהגות של הנהג והטכנולוגיה, אז בימים האלה יש מיזם משותף לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ולמשטרת ישראל, אגף התנועה, במצב שבו יש טכנולוגיה קיימת של צילום עבירות תנועה על ידי מתנדבים, אזרחים שעברו הכשרה.
מרדכי בהירי דואני: זה פועל נכון להיום וזה גדל ולכן אני אומר עוד פעם, זה בדיוק השילוב בין האחריות של האזרח לבין שיתוף פעולה עם המשטרה.
אורי מקלב: אני מבין שהדבר הזה לא כולם מסכימים, אבל יש תאונות ויש חסרונות, בארץ קטנה, וכשמכירים אחד את השני, יש לזה יתרונות, בין אם זה במס הכנסה, יש לזה יתרונות כמובן, שכל - - -
מרדכי בהירי דואני: נהג שגונב את הרמזור יש רק יתרון אחד, להציל את החיים שלו.
אורי מקלב: דרך אגב, המצלמות, סיפר לי מישהו שעבר תאונה, אוטובוס נכנס בו.
אורי מקלב: הוא אמר לי, מיד היו אנשים, באו, אמרו, 'תשמע, יש לי סרטון, על האופנוע של הקסדה שלי יש לי מצלמה, אתה צריך משהו?
אורי מקלב: בבקשה, קח את הפרטים שלי'.
אורי מקלב: אין לך ויכוח.
אורי מקלב: היום, יסלחו לי חברות התחבורה הציבורית, אוטובוסים מתנערים מכל אחריות שלהם לגבי לפצות או לגבי תאונות דרכים, יש להם חברות ביטוח שלהם ואז הם מתנהלים מול האזרח הקטן בצורה לא תמיד ישרה, לצערי.
אורי מקלב: אני מקבל את התלונות האלה מאזרחים שעומדים חסרי אונים מול עורכי דין, הם בכלל לא מדברים איתך.
אורי מקלב: מספרים שאחד נסע בכביש המהיר באנגליה, הציר נשבר לו במכונית, מכונית רולס רויס, זה בדיחה של פעם, היום אומרים בטח משהו אחר, ב.
אורי מקלב: מ.וו או משהו אחר.
אורי מקלב: מכיוון שהיא ישנה, נשבר הציר באמצע האוטוסטראדה, הוא התקשר לחברה ולא עברו 30 דקות ומסוק נחת על הכביש, עבדו 20 דקות, תיקנו לו ונסעו.
אורי מקלב: עוברים חודש, חודשיים, שלושה, הוא איש ישר, הוא ביקש לשלם, הוא אמר 'אני חייב לשלם על זה', לא הגיע.
אורי מקלב: הוא טלפן לחברה, אמר להם, אמרו לו 'מתי זה היה?' הוא אומר 'בתאריך זה וזה, בשעה כזאת, אני הייתי שם', אמרו לו 'ברולס רויס לא נשבר ציר, לא היה דבר כזה'.
אורי מקלב: מתנערים, לא הייתה תאונה ולא שום דבר.
אורי מקלב: דרך אגב, יש כבר חברות שיש קצין בטיחות ומשאית, אני לא רוצה להגיד שם של חברה, זה מגיע לשולחן שלי, שהם צי משאיות, פוגעים ברכבים ברוורס ו - - - ולא הם פגעו ברוורס, מתעלמים ממך ולא מתייחסים לזה.
אורי מקלב: אז לכן אתה רואה שיש יתרון למצלמות ולאנשים שעושים גם דברים חיוביים בעניין הזה.
אורי מקלב: רבותיי, אני מודה לכם על ההשתתפות ואנחנו חושבים שהוועדה הזו הייתה לנו לתועלת.
אורי מקלב: היא לא הייתה רק ועדה שאנחנו רק נשמע אחד מהשני ונפרה אחד את השני, יש גם חשיבות, ראינו גם פעילות וזו גם חשיבות שבינינו, כגופים הממונים, גם משרד התחבורה ועוד.
אורי מקלב: אנחנו גם ננסה לקדם את זה.
אורי מקלב: במיוחד אנחנו רוצים להודות למשרד התחבורה על הפעילות השוטפת, לרשות לבטיחות בדרכים, הגופים הפרטיים והגופים המסחריים והכול במטרה אחת, לצמצם את הפגיעות בנפש ובגוף.
אורי מקלב: גם נזקים כלכליים, אנחנו חושבים שגם לזה יש חשיבות, במיוחד בתאונות דרכים.
אורי מקלב: אנחנו נפנה גם לשר התחבורה, גם למנכ"ל, גם לכל הגופים, נשב אחרי זה לישיבת עבודה ונראה איך אנחנו באמת ממנפים את הישיבה הזאת.
אורי מקלב: אנחנו גם פונים למשרד התחבורה, לקדם בזריזות הטמעת מערכות מהסוג ששמענו עליהן ברכבים, אם בדרך של תקצוב ראוי, אם בדרך של תקינה, או אפילו ויתור על תקינה.
אורי מקלב: כל מה שנוכל לעשות בעניין הזה בשיתוף פעולה אנחנו נברך על כך.
אורי מקלב: ודאי זה מועיל ולא מזיק ונתגבר על הדברים האחרים.
אורי מקלב: אנחנו גם מברכים על החלטת הממשלה ושר התחבורה, שהוא רואה אפשרות להטמיע מערכות כאלה, הפעם זה במה שהוא החליט, אבל זה יכול להיות מנוף לכל הפעילות, לכל ההטמעות שיש בדברים האלה.
אורי מקלב: רבותי, אנחנו מבקשים להתחיל את הישיבה.
אורי מקלב: אנחנו מצטערים גם על העיכוב בישיבה.
אורי מקלב: גם באיחור אקדמי יצאנו ידי חובה.
אורי מקלב: אנחנו גם מוגבלים בזמן.
אורי מקלב: אנשים טרחו להגיע, וחשוב לשמוע את כולם, ואנחנו חייבים להתחיל.
אורי מקלב: קיבלנו את האות שהדיון התחיל והוא גם משודר.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת של ועדת המדע והטכנולוגיה, כשעל סדר יומנו הכוונה להטיל חרמות אקדמיים על מוסדות וחוקרים ישראליים.
אורי מקלב: הצטרף אלינו, וגם ביקש את הישיבה, פרופסור פרץ לביא, נשיא הטכניות ויושב-ראש ועד ראשי האוניברסיטאות.
אורי מקלב: ממש דברי פתיחה קצרים – אין ספק שהתופעה של החרם האקדמי והמחקרי על מוסדות ישראלי מתרחב ומתפשט, ואנחנו מאד חוששים שהוא ייהפך כמעט ללגיטימי.
אורי מקלב: אין ספק שיש גם קשר עם חרמות אחרים שנעשים על ישראל, חרם צרכני וחרם כלכלי.
אורי מקלב: אמנם אלה שני חרמות אחרים במוסדות שונים, אבל יש איזה משהו באווירה.
אורי מקלב: הצטרף יגאל כהן אורגד.
אורי מקלב: תודה על ההגעה.
אורי מקלב: גם אתה התעכבת קצת.
אורי מקלב: חברי כנסת לשעבר גם יכולים לשבת פה.
אורי מקלב: זה שמור.
<יגאל כהן אורגד: לא שמתי לב.
אורי מקלב: אנחנו חושבים על עצמנו.
אורי מקלב: תודה, וסליחה.
אורי מקלב: בכל אופן, בעיניי, חרם כלכלי ומסחרי, יש לזה אולי קונוטציה של משהו פוליטי; אנשים מחליטים, מתלהמים, וזה יכול לבוא מתוך פוליטיקה ולא מתוך מהות.
אורי מקלב: אבל כשמדובר על חרם אקדמי, ודאי שזה מצטייר ונראה – מדובר באנשים מקצועיים, אנשים משכילים, אנשים מתונים, אנשים עם אחריות.
אורי מקלב: כשזה מגיע ממקום כזה, יש לזה משמעות והאפקט הוא הרבה יותר חזק.
אורי מקלב: לכן גם אנחנו חוששים מזה, וגם יודעים שאנחנו צריכים לפעול בנחרצות.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים פה, בישיבה הזאת, קודם כול, כדי לשמוע על היקף התופעה, מכם, שאתם יודעים, מתמודדים ומודעים לעניין.
אורי מקלב: אחרי זה אנחנו גם נרצה לשמוע את דעתכם: איך פועלים?
אורי מקלב: איך צריך לפעול?
אורי מקלב: במה נכון לפעול?
אורי מקלב: ובאיזה מישורים צריך לפעול?
אורי מקלב: בסופו של דבר, בדבר השלישי אנחנו גם רוצים להגיע ל: מה הן דרכי הפעולה?
אורי מקלב: מי פועל ואיך פועלים?
אורי מקלב: מצד אחד, יש לנו את היחסים הבין-לאומיים במשרד החוץ והתחום הבין-לאומי שלנו עם התחום הדיפלומטי.
אורי מקלב: יש לנו את הפעילות האקדמאית – מוסדות אקדמאיים עצמם כאן בארץ, ומה הפעולות שלהם.
אורי מקלב: יש לנו גם ארגונים שפועלים, ובראשם נמצא גם ארגון "הלל", שנשיאו גם נמצא אתנו וגם נאפשר לו לדבר.
אורי מקלב: את כל אלה אנחנו נרצה לדחוס בשעה שיש לנו לדיון.
אורי מקלב: חשבתי לפתוח עם פרופסור פרץ לביא, אבל הוא עדיין לא הגיע.
אורי מקלב: חבר הכנסת נחמן שי, אתה יזמת דיון לפני למעלה משנתיים פה בוועדה.
אורי מקלב: הוא גם היה חלק מהמסמכים שהיו לפנינו.
אורי מקלב: יש גם החלטות בעניין.
אורי מקלב: נרצה לשמוע איך קידמו את ההחלטות.
אורי מקלב: תגיד את ההחלטות שהיו בדיון הקודם.
אורי מקלב: חבר-הכנסת דוקטור נחמן שי, בבקשה.
נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אבל בוא ותקרא לנו אולי ותגיד מה הוחלט אז, כי אני זוכר את הדיון הזה.
נחמן שי: זה היה עוד אצל קודמך, והייתה לנו כוונה באמת, וגם אז עלו המצוקות השונות לא רק של האקדמיה אלא גם של הטיפול הממשלתי ממלכתי בעניין הזה, ולגפני, חברנו, היו כמה הצעות טובות.
אורי מקלב: בעצם, המסקנה המרכזית, אני חושב שהיא לא הייתה.
אורי מקלב: חוץ מאשר זה שאנחנו מגנים כמובן וחוץ מזה שאנחנו מבקשים מכל גורם שהוא לפעול, אנחנו זיהינו דבר אחד בוועדה: יש איזה חוסר תיאום בין הגורמים.
אורי מקלב: אמרתי בתחילת דבריי שיש כאן כמה גורמים שאמורים לפעול בזה בין משרד החוץ במישור הדיפלומטי - -
נחמן שי: לא, זה לא אצלם.
נחמן שי: אספר לך.
נחמן שי: זה לא במשרד החוץ.
נחמן שי: זה הוצא מידי משרד החוץ, על-פי החלטת ממשלה, למשרד לעניינים אסטרטגיים.
נחמן שי: בכלל כל הטיפול הממשלתי - - -
אורי מקלב: אבל אז זה היה עניינים אסטרטגיים, ובממשלה הזאת המשרד הזה – אתה יודע שהוא - - -
נחמן שי: לא, לא, לא.
נחמן שי: אני אומר לך עכשיו.
נחמן שי: אני די עוקב.
נחמן שי: אני אגיד לך איפה זה עומד.
אורי מקלב: אתה ביקשת להקים גוף שיתכלל את הכול, - -
אורי מקלב: - - ולא נראה לי שהגוף הזה הוקם.
נחמן שי: מה שקרה מאז הדיון הקודם בוועדה הוא, שהמשרד לעניינים אסטרטגיים, שעניין איראן ירד מסדר-היום שלו, כי חתמו הסכם, לטוב או לרע – העבירו למשרד החדש את הסמכויות לטפל בעניין ה-BDS.
נחמן שי: הקצו לו גם תקציב, לדעתי, שהוא בין 100 ל-150 מיליון שקל.
נחמן שי: אני לא יודע מה הסכום המדויק, אבל מדובר בסכום גבוה מאוד בהשוואה לכל תקציב שאנחנו מכירים בתחום הזה.
נחמן שי: זה היום עבר להיות סדר העדיפויות הראשון של המשרד לעניינים אסטרטגיים.
נחמן שי: הבעיה, שעלתה אז בדיון, נשארה על כנה, זאת אומרת היעדר תיאום וריכוז בין כל המשרדים הממשלתיים.
נחמן שי: שלא תטעה, משרד החוץ לא ויתר.
נחמן שי: יש לו מחלקה לטיפול בנושא הזה.
נחמן שי: אמנם זה כאילו הוצא, אבל הוא ממשיך לטפל.
נחמן שי: יש מחלקה.
נחמן שי: יש עובד משרד עם עוד כמה עובדים.
נחמן שי: הנציגויות של ישראל בעולם מעורבות בעניין ה-BDS.
נחמן שי: אין למשרד לעניינים אסטרטגיים - - -
אורי מקלב: זה גם לא נכון להדיר את משרד החוץ בעניין.
נחמן שי: זה חלק מהביקורת שיש לנו על מה שקרה במשרד החוץ, שהוא איבד את הידיים והרגליים שלו.
נחמן שי: זה גוף אנמי.
נחמן שי: אבל אין לנו את אותה סמכות מרכזית.
נחמן שי: בסופו של דבר, גם משרדים אחרים ממשיכים, כל אחד בקטע שלו, לעסוק בעניין ה-BDS – כל אחד בתחומו: משרד הכלכלה יעסוק בהיבט הכלכלי; משרד התרבות יעסוק בהיבט של החרם התרבותי, you name them.
נחמן שי: כל אחד חושב שהוא צריך לנהל את כל העולם.
נחמן שי: אותה בעיה שהייתה אז חוזרת ועולה עכשיו.
נחמן שי: מה שהסבירו לנו בדיון הקודם, גם נציגי האקדמיה, הוא שהם משוועים לאיזו שהיא כתובת ממשלתית, ממלכתית, מרכזית, כדי שהם יוכלו לבוא אליה וכדי שהיא תוכל לנהל את כל המאמצים והפעילויות הישראליות.
נחמן שי: זה לא ירד.
נחמן שי: אבל, אדוני היושב-ראש, מה שיותר מטריד אותי זה שה-BDS מאז לא נעצר ולא נבלם, אלא להפך – אנחנו כל הזמן רואים התפתחויות חדשות.
נחמן שי: רק אתמול ראיתי רשת מרכולים פה, וכמובן שהיו גם ארגוני אקדמאים בארצות-הברית שהטילו עלינו - - -
אורי מקלב: כמו אותה חברה אנתרופולוגית שגם קיבלה - - -
נחמן שי: מאז היה עוד ארגון אחד.
נחמן שי: הכנסייה המתודיסטית – אחרי הבפטיסטית עכשיו המתודיסטית – בארצות-הברית הודיעה שקרן הפנסיה, שהיא בת 20 מיליארד דולר, תפסיק לעשות עסקים עם חמשת הבנקים הגדולים בישראל.
נחמן שי: כלומר, זה שממשלת ישראל ומדינת ישראל לא מצאו את הדרך הנכונה להתמודד עם הבעיה לא עוזר.
נחמן שי: ההפך, כי הבעיה ממשיכה להתפתח, לגדול ולהסתבך, ולנו אין תשובה על כך.
נחמן שי: אני שמח, אם יש פה נציגים של משרדים שיסבירו.
נחמן שי: אבל אני חושב שהבעיה הולכת ומחריפה ואין עליה תשובה.
אורי מקלב: תודה, חבר-הכנסת נחמן שי.