GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: זה המחקר ש - - - והכול סודי, אף אחד לא מדבר, אבל אם אנחנו היינו לומדים לאחסן פירות וירקות ולעשות מחסנים של פירות וירקות, אז לא קונים עגבניות ב-20 שקל.
חיים ילין: דרך אגב, החקלאי לא רואה את ה-20 שקל, אם הוא רואה 3-4 שקלים במחיר כזה הוא מאושר.
חיים ילין: רמי לוי והחברים שלו כנראה מתעשרים בצורה זו או אחרת, אין לי מה להגיד יותר מזה.
חיים ילין: כי אם המדיניות של ממשלת ישראל נותנת לפערי תיווך כאלה להיות שם, אז כנראה שהבעיה היא שלנו בסופו של דבר.
אורי מקלב: חבר הכנסת ילין, גם במוצרים שהם ברי הקפאה, כמו עופות ובשר, אנחנו התמודדנו עם מחסורים ומחירים שעלו, על אף ששם ודאי אפשר לעשות מלאים.
חיים ילין: גם את זה לא הצלחנו.
חיים ילין: אי אפשר להשוות.
אורי מקלב: זה גם מדיניות.
חיים ילין: לא, אי אפשר להשוות כי על החגים יש חמישה ימי שחיטה ולכן - - -
אורי מקלב: אבל יש מלאים, לא הכול צריך להיות טרי.
אורי מקלב: וגם פה הייתה בעיה.
חיים ילין: בסדר, אני לא מדבר על ה - - - אני אומר שבפעם הראשונה חייב להתקיים דיון טכנולוגי, גם במשרד החקלאות, על איך אפשר כן לאחסן.
חיים ילין: אנחנו נרוויח שני דברים, אל"ף, 30%-40% לא יזרקו, גם לא ימכרו מלפפונים בשקל אחד שאחרי זה אין לזה מחיר ובסוף זורקים את זה גם.
חיים ילין: על האשפה אנחנו לא מדברים, שאנחנו אחרי זה צריכים - - - זה עולה ביוקר לכולם.
חיים ילין: שכיס אחד לא יודע מהכיס השני וזה לא מעניין.
חיים ילין: לכן התפיסה של תזונה, ביטחון תזונתי, זה משהו שנוגע לכולם.
חיים ילין: כל עוד שאנחנו חיים בעולם כמו שאנחנו חיים במדינת ישראל, לא חסר שום דבר, כמעט לא חסר שום דבר, עדיין במדינת ישראל לעומת חלק גדול מהעולם לא מתים מרעב.
חיים ילין: זאת אומרת אין את המצוקה הזאת.
חיים ילין: העוני נמדד בפרמטרים אחרים לחלוטין, לכן יש לנו מה לשווק.
חיים ילין: אני חושב שהדיון הזה הוא מבורך.
חיים ילין: לא כולם רוצים להיכנס אליו, אבל אם אתם שואלים אותי, זה העתיד של העולם.
חיים ילין: לא הנפט, לא פצלי שמן, דרך אגב, שהורסים גם את הקרקע וגם את המים.
חיים ילין: אף אחד לא מדבר על זה.
חיים ילין: פה היה דיון על זה.
חיים ילין: זה עתיד העולם.
חיים ילין: צריך להאכיל 9 ו-10 מיליארד בני אדם ובסופו של דבר אוצרות הטבע שיש לנו, שאנחנו מוציאים את הפוספטים משם ואנחנו מוציאים את הדשנים משם, יחד עם חלקות הקרקע ומחזור המים והפיתוח, ארבע הרגליים האלה, אם אתם שואלים אותי, אין שום מקום בעולם שיש לו את הנכסים האלה ובמדינת ישראל הגז עושה את הכותרת ולא הדיון הזה, שלדעתי הרבה יותר משמעותי מהטריליון שקל שנמצא שם, כי הטריליון בסוף ייגמר, אבל זה כל החיים.
חיים ילין: אלא אם תמצאו את האדם החדש, שלא צריך לאכול.
אורי מקלב: יש תחום אחד שאנחנו יודעים אותו ואנחנו עושים אותו באמת בצורה מרשימה ואנחנו לא רוצים לפתח אותו זה חקלאות תחת טילים.
חיים ילין: אבל גם שם אנחנו יודעים להמציא את כיפת ברזל.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שאני ישבתי עם מנהל, אני חושב שבאזור שלך, של מפעל, גם חקלאות של תפוחי אדמה וגם מפעל ועוד דברים- - -
חיים ילין: כן, ביח"מ.
אורי מקלב: על קו הגבול, והם לא נרתעים ועובדים.
חיים ילין: לא, אבל אי אפשר לשווק ציונות לעולם.
חיים ילין: זה משהו אחר.
חיים ילין: זה ערכים.
אורי מקלב: את זה אנחנו לא רוצים, אנחנו מסכימים לא לשווק את זה ולא להתמודד עם זה.
<רון מרון: אני יכול להוסיף פה הערה, הדוגמה שניתנה לגבי פעילותה של שושנה הרן שעבדה קודם ב'הזרע' היא דוגמה יפה ומרשימה לניצול של היכולת הישראלית הבלתי אמצעית והיזמית במהותה, לחבר בין חברות הזרעים הגדולות, שמתעלמות מהצרכים של החקלאי הקטן באפריקה, ולנצל טכנולוגיות אחרות כדי להמליץ לאותו חקלאי, שנמצא באיזה שהוא מקום מבודד באפריקה, איזה זרע מתאים לו לגדל.
<רון מרון: זה בהתקשר גם למה שפרופ' גלזר ציין, על חקלאות מדייקת.
<רון מרון: אחד הדברים שמאפיינים את ישראל זה היכולת של טכנולוגיה צבאית למינה וחלק מהטכנולוגיה הצבאית היום מוצאת מימוש למטרות שלום בחקלאות מדייקת, כשמשתמשים בטכנולוגיה דומה למטרות שלום.
חיים ילין: אני רוצה להגיד משהו.
חיים ילין: הבן שלי היה המתנדב הראשון שהיה באתיופיה בפרויקט הזה, עדיין הוא לא יצליח להביא את הטפטפות שם, כי מי שעושה את תעלות המים מתפרנס גם מזה.
חיים ילין: זה בדיוק כמו שרצינו למכור את הקטפות לסין והם אמרו 'תגיד, אתה השתגעת?
חיים ילין: זה 100 אנשים פה עובדים.
חיים ילין: אם תביא את הקטפת רק בן אדם אחד יעבוד, מה נעשה?
חיים ילין: ' זאת אומרת מעבר לטכנולוגיה יש גם את התפיסה המקומית, איך הם רואים את הידיים העובדות שם.
אורי מקלב: כל מקום החסמים שלו, אבל תמיד צריך לעקוב.
אורי מקלב: אני מבין את מה שאמרת על אורך חיי מדף, גם פרופ' גלזר דיבר על כך, שזה חלק מהמטרות החשובות ואין ספק שזה דבר שהוא מהותי מאוד בכל הנושא הזה של חקלאות, אורך חיי מדף, כמו שאמרת, גם בשדה וגם לצרכן.
אורי מקלב: ד"ר רם מביא אותנו לפרופ' ניר אוהד, מהמרכז לבטחון מזון.
<ניר אוהד: כן.
<ניר אוהד: אני ראש מרכז מן לבטחון מזון באוניברסיטת תל אביב.
<ניר אוהד: במילים קצרות, המרכז שלנו עוסק הן במחקר, הוא מתכלל כ-50 חוקרים מאוניברסיטת תל אביב מדיסציפלינות שונות, שמעתם את רם, אבל אנחנו גם עוסקים בהוראה וגם בהפצת הידע לקהילה המדעית ולציבור הרחב.
<ניר אוהד: אנחנו גם שותפים במועצה הלאומית לביטחון תזונתי ובהקשר הזה רציתי אולי רק להעיר, שנכון שישראל היא אחת המדינות העצמאיות מבחינת היכולת שלה לספק מזון, אבל אל נשכח שלמשל בנושא התבואה והחיטה אנחנו בכלל לא עצמאים וכל מה שנגזר מזה, בין אם זה לחם ובין אם זה מזון לבעלי חיים, אנחנו חייבים לייבא את התבואה שלנו.
<ניר אוהד: היכולת שלנו לגדל אותה באזור שלנו תחת התנאים שיש לנו היא מאוד מוגבלת, ועם זאת אנחנו אחת המדינות המובילות בעולם במחקר לפיתוח חיטה ותבואות.
אורי מקלב: מספרים את הבדיחה הידועה על בן גוריון, כשבאו לבשר לו שיש שנת בצורת, אז הוא שאל איפה?
אורי מקלב: בארץ?
אורי מקלב: או בארצות הברית?
<ניר אוהד: כן, הוא דאג לארצות הברית.
אורי מקלב: השאלה בכלל, אני שואל אותך שאלה ערכית, מה היה קורה, אני רוצה לחדד את זה, לא שאני ככה חושב, שכדי להגיע לחקלאות גדולה היינו מייבאים, כמו שאולי האוצר רואה, שהוא באמת מצמצם את כל ענף החקלאות בארץ, פעם הוא לא נותן מספיק פיצויים ולא מספיק מחקר וההשקעה שלנו היא לא גדולה בעניין הזה.
אורי מקלב: אנחנו רואים יותר ויותר שטחים חקלאיים נרחבים, גם ענף הפטם הוא ענף חקלאי כזה או אחר, בכמה ענפים שנמצאים בחקלאות, ביצרנות, אנחנו היום מצמצמים אותם.
אורי מקלב: גם משק החלב, אנחנו נכניס אותו לרגולציה והיא שואפת לייבא את התוצרת החקלאית מחוץ לארץ, בטענה שהתחרות תוזיל את המחירים.
אורי מקלב: במקום להתמודד עם מחקרים ולפתח תשובות ומענים לדברים האלה, אז באוצר יש אסכולה ותפיסה, והם מבטאים את זה גם, הם יושבים על השיבר, בתפיסה של אנחנו נייבא, מי אמר שצריך עגבנייה תוצרת ישראל כחול לבן?
אורי מקלב: מה יקרה אם תהיה עגבנייה ממקום אחר?
אורי מקלב: היא זולה יותר והיא מתאימה, אנחנו נתעסק עם מה שאנחנו אולי יודעים יותר טוב, לא צריך להשקיע בפיתוח.
אורי מקלב: כמו שאתה אומר, כמו בתבואה, כמו שאנחנו מייבאים את הכול, אין תוצרת עצמית, נעשה את זה בכל נושא החקלאות.
אורי מקלב: אני זורק כשאלה ערכית כאן בעניין הזה.
אורי מקלב: יש לי תשובה שלי, אבל אני אומר באופן כללי.
<ניר אוהד: זאת שאלה סבוכה ואני בטוח שיש פה אנשים מצדדים שונים שיכולים להגיב עליה, הן בצד הכלכלי, הן בצד החקלאי, הן בצד אולי אפילו ההסברתי, אבל אם אנחנו צריכים לחשוב, אולי זה המפתח, תכנון קדימה.
<ניר אוהד: אני חושב שבדיון של היום צריכים להסתכל פעם אחת בתוך הבית שלנו, על הבטחת המזון בישראל.
<ניר אוהד: זה כל אחד צריך לעשות לעצמו, אנחנו צריכים לעשות קודם כל למדינה שלנו ולקיים פה תכנית ארוכת טווח, מבוססת, שלא מושפעת מהזעזועים הפוליטיים ומסוגלת להתמודד עם הצרכים לאורך זמן, מושתתת על תכנית אב ארוכת טווח.
<ניר אוהד: זה, אני חושב, הדבר הראשי שצריך לעשות, כדי לקיים פה איזה שהיא יציבות.
<ניר אוהד: בהיבט הבינלאומי, כמובן שישראל היא אור לגויים, יש לנו פה גם מחקר וגם תעשייה פורחת שבאמת, כמו ששמעתם מרם וגם מרון ונשמע עוד וגם כמו ששמענו מאיתמר גלזר, יש פה מקורות מידע אדירים שמובילים בעולם ומצליחים למשוך אחריהם גם מדינות גדולות שמחפשות אחר המידע שלנו.
<ניר אוהד: אני אתן רק דוגמה קטנה, מתחום המחקר הבסיסי, שהוא בעצם המפתח.
<ניר אוהד: ממש לאחרונה רוצף הגנום של חיטת הבר באוניברסיטת תל אביב, אם החיטה שנמצאה על ידי אהרון אהרונסון לפני למעלה מ-100 שנים.
<ניר אוהד: זה מקור מה שאנחנו קוראים בנק הגנים.
<ניר אוהד: הגנים שהיום אנחנו מוצאים בחיטה ובתבואות שטופחו הרבה מאוד שנים חסרים, גנים כמו למשל עמידויות למחלות, ופתאום מתפרצת לה מחלה שבימים אלה מתפשטת מאפריקה דרך אסיה התיכונה ועד למזרח אסיה, והידע הזה הוא המפתח, הוא השלב הבא להתמודד עם בעיה מהסוג הזה.
<ניר אוהד: אז אפשר לראות כיצד טכנולוגיה ישראלית, חברה ישראלית שתרמה לנושא הריצוף וחוקרים שעוסקים בתחום הזה יכולים לפרוץ דרך, לא רק בהיבט הישראלי, אלא בכל העולם.
אורי מקלב: ומזיקים בחקלאות, מי הגוף הממונה?
אורי מקלב: אתה אומר אלטרנטיבות לפתח עמידות, או לדלג על השלב הזה, אבל מזיקים בתוך החקלאות, זה גם מכון וולקני?
<איתמר גלזר: אנחנו עושים מחקר ופיתוח, אבל משרד החקלאות עוסק ביישום של שיטות הדברה וכו'.
<ניר אוהד: רק רציתי להעיר הערה אחרונה.
<ניר אוהד: מפה צריכים לקרוא להעצים את הבסיס הכספי והמימון בנושא המחקר הבסיסי, זה המפתח.
<ניר אוהד: אם לא יהיה לנו את זה לא נוכל לצאת לשם, לא לחברות ולא לחברה.
אורי מקלב: נכון, זו באמת אחת מהמסקנות שלנו שצריכה להיות.
חיים ילין: הבעיה שפיתוח זה לטווח ארוך ופוליטיקאים לא גוזרים קופון.
אורי מקלב: פרופ' יונתן גרסל, חתן פרס ישראל לחקלאות.
<יונתן גרסל: בוקר טוב.
<יונתן גרסל: אני מודה מאוד על ההזמנה לבוא הנה.
אורי מקלב: אנחנו מתכבדים בזה שהגעת אלינו.
<יונתן גרסל: אני איש מכון וייצמן, כביכול איש מגדל שן.
<יונתן גרסל: מה אני עושה בחקלאות?
<יונתן גרסל: תמיד עניינו אותי דברים בסיסיים, בעיות בסיסיות בחקלאות וגם יישומם וגם הסתובבתי הרבה בעולם.
<יונתן גרסל: עסקתי בעשבים רעים, העשבים הרעים זה בעצם התשומה הכי גדולה של החקלאי, רוב הכסף שלו יוצא על כיתור, חריש, כל הדברים האלה והם יכולים לעשות לו נזק של 100%.
<יונתן גרסל: אני עסקתי תמיד בהיבטים הבסיסיים שלהם, עד שיום אחד באו אליי, אמרו 'יש צמח טפילי גם בארץ וגם באפריקה, שמוריד יבולים לכלום', זה דבר שנקשר לשורש.
<יונתן גרסל: באתי עם הצעה ואחר כך עם אנשי וולקני בדקנו אותה, צמחים מהונדסים, ם קוטל עשבים יכול להרוג אותם.
<יונתן גרסל: שאלו איך זה יעבוד באפריקה, שאין להם כסף לקנות לרסס שדה שלם, אין להם כסף למרסס.
<יונתן גרסל: אז פיתחנו שיטה שבמקום לרסס אנחנו שמים את הקוטל על זרע של תירס.
<יונתן גרסל: ניסינו לעניין את אחת החברות בארץ, שמייצרת את הקוטל, 'זה לא עניין אותם, אפריקה לא מעניינת אותנו', הבעיה שאתה דיברת, 'לא מעניינת אותנו', אז חברה גרמנית לקחה על עצמה לעשות את הרישום וכל זה.
<יונתן גרסל: היום השיטה מיושמת בכל מזרח אפריקה והיום היבולים קופצים.
<יונתן גרסל: בגלל זה.
<יונתן גרסל: קחו בחשבון שהיבולים באפריקה הם שליש מהממוצע הבינלאומי.
<יונתן גרסל: אם מכפילים את היבול פי שניים מגיעים בעצם לשני שליש.
<יונתן גרסל: הם מורידים גם את הממוצע.
<יונתן גרסל: אז יש המון מקום לפיתוחים ישראליים.
<יונתן גרסל: טוב שדיברתם על שושנה הרן, פגשתי אותה כמה פעמים גם באפריקה וגם בארץ.
<יונתן גרסל: יש בחור, יריב קידר, שגם היה משוגע לדבר ומוכר מערכות טפטפות באפריקה ומלמד אותם איך לעשות את זה.
<יונתן גרסל: חברת נטפים פיתחה שיטה ללחץ מים נמוך לטפטפות ואז פתאום אפריקני יכול לקנות את זה.
<יונתן גרסל: אבל הרעיון הזה, שניתן ליישם דברים באפריקה, הוא מאוד חשוב, זה שוק מאוד גדול.
<יונתן גרסל: לפני שנה ישבתי עם קבוצה אצל הנשיא פרס ולקח לו 20 דקות לפתח בצורה יפה את הנושא, אבל בעצם הוא טוען שהביטחון התזונתי זה ביטחון גם צבאי.
<יונתן גרסל: הוא אומר שכנינו, אם תהיה להם בטן מלאה לא ירצו מלחמה.
<יונתן גרסל: פחות או יותר זה מה שהוא אמר, לקח לו הרבה זמן לפתח את זה והוא פיתח את זה בצורה יפהפייה - - -
חיים ילין: בוא תסביר את זה פה באל אקצא, שיבינו את זה.
<יונתן גרסל: אבל אני מסכים איתו, אני מסכים שיש לנו פה המון ידע פה בארץ שניתן ליישם אותו, רק צריכים להבין שיש את השוק הזה ויש את הצורך הזה.
<יונתן גרסל: כל מה שאני עשיתי באפריקה זה היה בכלל בלי מימון מהמדינה, אפילו שהייתי בא לקניה פעם בשנה ניסיתי לעניין את השגרירות בנושא, לא עניין אותם.
<יונתן גרסל: זה מעניין שהאפשרות הזאת היום, שמוכרים את הזרעים, כתוב 'פיתוח של המערך הבינלאומי של סימט ומכון וייצמן', לא כותבים איפה מכון וייצמן אפילו, אבל זה מה שכתוב על חבילות הזרעים.
<יונתן גרסל: אנחנו מפספיסים אם אנחנו לא מבינים את זה, שיש לנו ידע עצום פה בארץ, ניתן ליישם אותו.
<יונתן גרסל: אני מסכים עוד עם מה שאמר יוג'ין קנדל עכשיו, הוא סיכם את עבודת הוועדה שלו.
<יונתן גרסל: הוא אמר שבגלל עלות המים אנחנו תמיד צריכים להיות לפני כולם.
<יונתן גרסל: בעצם הוא תרגם את האור לגויים ל-better site, צריכים לנסות כל דבר פה, להרוויח עליו הרבה ואחר כך למכור את הידע החוצה.
<יונתן גרסל: ביטחון תזונתי בארץ הוא בעיה.
<יונתן גרסל: יש לנו מערך בינלאומי שבדרך כלל עובד במזון, הוא לא עובד כשחסר מזון.
<יונתן גרסל: אנחנו ראינו את זה.
<יונתן גרסל: רוסיה לפני כמה שנים הפסיקה לייצא חיטה, יש להם שריפות, יש להם בצורת.
<יונתן גרסל: כשאין, כל הכסף בעולם לא יקנה לך, בשביל זה אנחנו צריכים מאוד מאוד לחשוב על זה, להיזהר מהמצב הזה.
<יונתן גרסל: אני לא כלכלן, אבל כשאנשים נכנסים בצורה אטביסטית, חוזרים לימי הביניים, כשחסר אורז אנחנו לא מייצאים אורז, כשחסרה חיטה לא מייצאים חיטה.
<יונתן גרסל: ולחשוב שרוב התבואה, כפי שנאמר, באה מחו"ל, אנחנו צריכים להיות מאוד מאוד זהירים עם מאגרי המזון לשעת הצורך פה בארץ.
אורי מקלב: התחלת עם עשבים שוטים בחקלאות, אבל - - - עשבים שוטים באנושות.
<יונתן גרסל: כן, במקומות אחרים.
אורי מקלב: שם אני גם אתן לך פרס ישראל מצטיין על זה, אם אפשר לעשות את הדבר הזה.
אורי מקלב: אין ספק שהמחקרים מקדמים אותנו ומועילים לנו.
אורי מקלב: ד"ר שמואל חן, הממונה בכנסת על תחום כנסת ירוקה.
אורי מקלב: שמואל, בבקשה, ודאי תוכל להשכיל אותנו גם כן.
<שמואל חן: אדוני היושב ראש, הקדוש ברוך הוא נתן לעולם את התורה כדי ללמד אותנו עקרונות מעשיים לחלוטין, לכן אני רוצה להתייחס לכמה נקודות כאן, וראשית לנקודה שאתה העלית לגבי החיטה, האם היא צריכה לגדול כאן.
<שמואל חן: אז אנחנו סיימנו לפני כמה שבועות את קריאת התורה והתחלנו שוב לקרוא אותה מחדש באופן מעגלי.
<שמואל חן: בפרשת עקב הופיע 'והיה אם שמוע תשמעו אל מצותי' וכו' 'וְאָסַפְתָּ דְגָנֶךָ, וְתִירֹשְׁךָ וְיִצְהָרֶךָ'.
<שמואל חן: אם לא נגדל כאן, אז איך נאסוף דגן?
<שמואל חן: זאת אומרת שיש עיקרון מאוד חשוב, כפי שהעלה כאן גם פרופ' גרסל, לגדל דגן באופן עצמאי ולדאוג למזון שלנו וכנראה שהתורה מדברת על עיקרי המזון כדגן תירוש ויצהר.
אורי מקלב: תבואה שמן וגפן, ויין.
חיים ילין: זה המחסנים היום בארץ.
<שמואל חן: אני רוצה לחזור ולהתייחס לדברים שהעלה כאן חבר הכנסת ילין, אלה דברים חשובים.
<שמואל חן: אנחנו רק עכשיו סיימנו את שנת השמיטה.
<שמואל חן: גם שנת השמיטה באה ללמד אותנו עקרונות מאוד חשובים.
<שמואל חן: אחד העקרונות שאנחנו למדים בשמיטה הוא שאנחנו לא סוחרים בפירות משנת השמיטה.
<שמואל חן: זה בא ללמד אותנו שאין לפירות וליבול ערך בורסאי, אלא יש לו ערך בפני עצמו.
<שמואל חן: למה אני מתכוון?
<שמואל חן: אני מתכוון בדיוק לאותה נקודה שאדוני העלה, וזה גם עלה בדה מרקר, שפערי התיווך הם מאוד גדולים, לעיתים פי עשרה.
<שמואל חן: הייתה כתבה בדה מרקר שהראתה קילו לימונים 90 אג' לחקלאי, 9 שקלים לצרכן.
<שמואל חן: אני חושב שוועדה שדנה במדע וטכנולוגיה והיום אנחנו מדברים בתפיסות של מדע, טכנולוגיה וחברה, בוודאי גם תפיסות כלכליות, יש לנו מקום כאן לדון לחברי הכנסת הנכבדים בכל השאלה של פער התיווך.
<שמואל חן: אני חושב שכל המודל הכלכלי הנוכחי בחקלאות צריך דיון מחדש וחשיבה מחדש.
<שמואל חן: הרבה מאוד יבולים מושמדים בגלל הערך הבורסאי של הירקות והפירות וצריך לחשוב איך אנחנו חוזרים ומתקנים את העניין הזה בסופו של דבר לטובת הצרכן.
<שמואל חן: מכאן אני מגיע שוב לנושא של הביטחון התזונתי שעלה כאן
<שמואל חן: גם בדבריך וגם בדבריו של פרופ' גרסל.
<שמואל חן: זה לגמרי נכון, אי אפשר בסופו של דבר לקנות מזון בכסף כאשר אין את אותו מזון למכור והוא לא בנמצא.
<שמואל חן: לכן יש חשיבות לדיון אמיתי בביטחון תזונתי, אגב גם יומיומי לטובת השכבות החלשות, וגם ברמת החירום, שחס וחלילה לא נגיע לזה, אבל שבמחסני החירום יהיו בהחלט מזונות חקלאיים שאנחנו יכולים לצרוך.
<שמואל חן: רק הערה קטנה אחרונה, פעמים רבות אנחנו מדברים על חברות פרימיטיביות ומתייחסים אליהן בצורה מזלזלת, אבל מהסיבובים שלי בעולם, ואפילו באוקראינה בקיץ האחרון, אתה פוגש חברות חקלאיות כפריות שיש להן עונה חקלאית מאוד קצרה והם לומדים איך לכבוש ולשמר את המזון למשך תקופת החורף, שבה לפעמים אי אפשר לצאת החוצה כי הכול מכוסה שלג.
<שמואל חן: אני חושב שהמחקר החקלאי יכול בהחלט ללמוד עקרונות מאותן חברות פרימיטיביות כדי בסופו של דבר ליישם ובכך גם להוריד מחירים וגם לדאוג לביטחון תזונתי.
אורי מקלב: תודה רבה, ד"ר שמואל חן.
אורי מקלב: אתה צודק שהנושא של פער התיווך הוא נושא חשוב, אבל אנחנו כאן, ציינתי בתחילת דבריי, שהדיון בוועדה פה הוא לא עזרה לנצרך, אלא קידום ושיפור המצרך.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שבסופו של דבר אם אנחנו נשפר את המצרך עצמו ונפתח אותו ואנחנו ננגיש אותו, זו גם כן עזרה לנצרך ולכן אנחנו בוועדת המדע, עם הדוקטורים והפרופסורים, לא דווקא מתמקדים בנושא של פערי התיווך.
אורי מקלב: איך אנחנו עוזרים לאותו נצרך?
אורי מקלב: אנחנו נותנים לו שוברים או לא נותנים לו שוברים או אנחנו פועלים בצורה אחרת, אנחנו מדברים על עצם המוצרים עצמם, הדברים הבסיסיים האלה, שאנחנו נוכל לשפר אותם, לקדם אותם וממילא זה גם יגיע לנצרך, או שהוא לא יצטרך להיות נצרך.
אורי מקלב: לפני שאני עובר לד"ר אמנון לרס, חבר הכנסת חמד עמאר, אני אבקש ממך כמה משפטים.
אורי מקלב: תודה שאתה משתתף.
חמד עמאר: קודם כל אני רוצה להודות לך על הנושא החשוב הזה שאתה מעלה.
חמד עמאר: אני נחשפתי אליו דרך יאיר שמיר, כשהיה שר החקלאות, אני חושב שהוא היה אחד השרים שלקח את כל הנושא של המו"פ והפיתוח החקלאי וחשב על הנושא והקציב תקציבים לנושא.
חמד עמאר: הוא ראה את החשיבות הרבה בנושא.
חמד עמאר: אנחנו ישבנו איתו ואפילו תכננו להקים מו"פ חקלאי דרוזי, בגלל שלדרוזים יש הרבה קרקע פרטית וקרקע חקלאית ובאמת שמנו תקציב של 5 מיליון שקל ממשרד החקלאות בתוך תכנית החומש.
חמד עמאר: אני מקווה שזה ייצא לפועל.
חמד עמאר: עכשיו אנחנו באופוזיציה, אתה בקואליציה, שהכסף ששמנו בתכנית הזו, 5 מיליון שקל למו"פ חקלאי, שגם ייצא לדרך.
חמד עמאר: אבל כשאתה קורא את הנתונים שבמדינת ישראל קרוב ל-19% הם בחוסר ביטחון תזונתי.
חמד עמאר: זה מספרים עצומים, זה מאוד מדאיג כאשר אנחנו משמידים מזון.
חמד עמאר: אני אומר לך, הדבר הכי מסוכן שיש לנו במדינת ישראל זה לא הפיתוח החקלאי, כי את הפיתוח החקלאי אנחנו נמשיך להוביל בעולם, אנחנו היום מובילים בנושא של מחזור מים, אנחנו מובילים בנושא של התפלת מים, אנחנו מדינה שמובילה בתוך המדע והמחקר, אבל לא יהיו לה חקלאים.
חמד עמאר: אני ישבתי עם החקלאים ואתה שומע מהם, הגיל הממוצע של חקלאי במדינת ישראל הוא מעל גיל 60 היום, אז אתה אומר שבעוד כמה שנים לא יהיה לנו חקלאי אחד שיגדל מה שאתם מפתחים כאן, ואתם עושים עבודה מעולה.
חמד עמאר: הוועדה שלנו לא דנה בנושא של החקלאים, אבל זה הנושא החשוב, זה נושא שאנחנו חייבים לקחת ולחשוב עליו לעתיד, שאותם אנשים שאנחנו מפתחים להם את כל הטכניקות וכל הטכנולוגיה המתקדמת, שנמצא את החקלאי שיביא את זה ליישום ויביא את זה למדף ולצרכן.
חמד עמאר: בעיית תיווך מחירים.
חמד עמאר: אני בעצמי הייתי ברמת הגולן, קניתי דובדבנים שם ב-4 שקלים לקילו.
חמד עמאר: ירדתי לקרית שמונה, נכנסתי לסופר, כמה קילו עולה שם?
חמד עמאר: 26 שקל.
חמד עמאר: אז אני אומר, החקלאי כבר הרוויח עליי עם ה-4 שקל שהוא מכר לי, אז למטה איך זה מגיע ל-26 שקלים?
חמד עמאר: אז הדברים האלה, כמדינה מתוקנת אנחנו חייבים לתקן.
אורי מקלב: זה לא בטוח שהחקלאי שמרוויח, דווקא אני חושב שהפערים - - -
חמד עמאר: לא, אני אומר לך שב-4 שקלים הוא הרוויח, אבל בסופר ב-26 שקל, אז כמה מרוויחים בפערי התיווך של המחירים?
אורי מקלב: הוא אומר אפילו פי עשרה.
חמד עמאר: אני חייב לרוץ לוועדה אחרת.
אורי מקלב: ד"ר אמנון לרס?
אורי מקלב: לא פה.
אורי מקלב: אני הבנתי שהזמנו אותו לגבי אחסון ואיכות תוצרת חקלאית, אתם בטח מכירים אותו מהעבודה המשותפת.
אורי מקלב: אם כך, שמשון עומר, מנהל אגף - - -
<שמשון עומר: ירקות במשרד החקלאות, שירות ההדרכה של משרד החקלאות.
<שמשון עומר: אז ברשותכם, קודם כל אני מאוד מאוד שמח כבן ההתיישבות להיות נוכח בדיון שקושר את החקלאות וחקלאות ישראל ומחבר אותנו לסדר היום של העוני, כמי שבהחלט עשו כברת דרך, מדינה יחסית צעירה, ובעצם אנחנו מופת, מופת בארץ, מופת בעולם למה שנקרא קידום ופיתוח חקלאי.
<שמשון עומר: שירות ההדרכה והמקצוע בתוך משרד החקלאות, יחד עם מינהל המחקר החקלאי, חוקרי מכון וולקני וחוקרים בכלל במכוני מחקר ויחד עם החקלאים עשו כברת דרך והגיעו לכך שמדינת ישראל מובילה את החקלאות בעולם, מובילה טכנולוגית והטכנולוגיות ומה שנאמר כאן לגבי החברות שצמודות ומתפתחות ומתקדמות, הן עושות את זה יחד ובזכות המציאות שקיימת כאן, חקלאות שהולכת יד ביד יחד איתם.
<שמשון עומר: המציאות הזו של טכנולוגיה ללא חקלאות היא מציאות שלא יכולה להתקיים.
<שמשון עומר: אין התקדמות טכנולוגית מבלי שתהיה תשתית של חקלאות וחקלאים.
<שמשון עומר: יפה אמר חבר הכנסת, אמנם הדיון כאן הוא לא על החקלאות, אבל אי אפשר להתעלם ממצב החקלאות.
<שמשון עומר: כמי שבעצם מוביל את אגף הירקות והמציאות האחרונה שאנחנו עדים לה, של מחסור, שעוררה סערה בקרב הציבור בישראל, אנחנו נדרשנו, יותר נכון זאת הייתה הזדמנות יוצאת מן הכלל שהציבור הישראלי נחשף ועלה על סדר היום העניין של החקלאות.
<שמשון עומר: העניין של החקלאות, שנראה עניין מאוד מאוד ברור, זה לא עניין ברור מאליו.
<שמשון עומר: המשך קיומה של החקלאות מותנה בכך שבסופו של יום תהיה פרנסה לחקלאים ומציאות שבה חקלאים מתחילים לנטוש את המשקים שלהם - - - ויפה אמרת, יושב ראש הוועדה, הכול מתחיל דבר ראשון בערכים, איזה ערכים חשובים לנו, מכאן אנחנו גוזרים מדיניות ומכאן אנשי הכלכלה, עם הכלים הכלכליים שלהם צריכים לסייע בעדנו, לסייע בעד המדינה ליישם את המדיניות שהיא נגזרת של הערכים.
אורי מקלב: בעיות המים סגרו לנו הרבה ענפים בחקלאות.
<שמשון עומר: עכשיו אני אתייחס הלכה למעשה.
אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך מעבר לזה שמחר יש לנו דיון מאוד רחב על נושא הפטם, כשהמדיניות הכלכלית של האוצר בעצם רוצה לפתוח את זה לתחרות ומה שיקרה שבנושא הזה, שאני גם רואה אותו כמיני חקלאות ורוצים לסגור אותו לגמרי, אף אחד לא יגדל לולים מכיוון שהיבוא יהיה פתוח.
אורי מקלב: לא רוצים מכסות, אומרים לו 'תתמודד עם השוק בעולם', הוא לא יכול להתמודד.
<שמשון עומר: כבר נאמר כאן, המצב הגיאופוליטי של מדינת ישראל הוא לא מצב רגיל.
<שמשון עומר: יחד עם זאת התשתית הזאת והערכים, כמו שנאמר כאן, שעליהם המדינה הזאת בנויה, המציאות שבה הביטחון קשר הדוק עם ההתיישבות, החקלאות של מדינת ישראל והביטחון חד הם.
<שמשון עומר: שיהיה ברור לחלוטין.
<שמשון עומר: על מה אנחנו מדברים?
<שמשון עומר: אנחנו מדברים על בקעת הירדן, אנחנו מדברים על הערבה, אנחנו מדברים על עוטף עזה, אז בואו נלך אחד אחד.
<שמשון עומר: בקעת הירדן, החקלאות של בקעת הירדן יושבת על תשתית של קרקעות שאינן ראויות לגידול לפי הקריטריונים הבינלאומיים.
<שמשון עומר: ומה עשתה מדינת ישראל עם המו"פ הנהדר, עם החוקרים ועם צוות ההדרכה?
<שמשון עומר: הפכו את הדבר הזה, הבלתי מתקבל על הדעת, לגדל באדמות החוואר, הפכו את זה לאסם.
<שמשון עומר: כנ"ל לגבי הנגב כולו, המים של השפדן, מי הקולחין של גוש דן, שרק לטהר אותם, כמה זה היה עולה למדינת ישראל להיפטר מהם?
<שמשון עומר: המציאות היא שעל המים האלה מגדלים וזה אסם הירקות של מדינת ישראל בנגב.
<שמשון עומר: מי המליחה של הערבה, המים האלה מנוצלים ועושים חקלאות לתפארת ומדינת ישראל מייצאת 500,000-600,000 טון ירקות לאירופה משנה לשנה והיא מודל בעולם.
<שמשון עומר: זאת אומרת המציאות החקלאית שבה בעצם אנחנו, מינהל החוקרים ומערכת ההדרכה, מתמודדים כל העת, שמים על סדר היום את הנושאים כפי שהוועדה שמה, נושא של בטחון מזון, נושא של בטיחות מזון, לא מדברים כאן על בטיחות מזון, אבל הביטחון והבטיחות בראש מעייננו.
<שמשון עומר: העלית את עניין החרקים, מי מטפל בחרקים, הנושא של הדברה משולבת, כל הנושא של איך מביאים מוצר שהוא יעמוד בסטנדרטים המחמירים ביותר, גם של השוק האירופאי וגם שכל הזמן נדרש לעוד ועוד ועוד, בצדק, מוצר שיהיה בריא ובטוח, מי עושה את כל הדבר הזה?
<שמשון עומר: המערכת הזאת.
<שמשון עומר: מאוד פשוט.
<שמשון עומר: זה מה שהיא עושה ביום יום שלה, זאת שגרת עבודתה, זאת שגרת חייה.
אורי מקלב: ועדיין עם פער המחירים אתם לא מצליחים להתמודד.
<שמשון עומר: לגבי הנושא של פער המחירים והנושא של המחירים.
<שמשון עומר: אז קודם כל אני רוצה לומר כאן משהו, אולי זה יהיה ככה, תשמעו את זה ואיך אומרים?
<שמשון עומר: הנושא של העגבנייה, באופן פרדוקסלי, ואנחנו מכירים את זה מכל מיני מקומות ומקורות, שבעצם בעיות נפתרות רק כשמה שנקרא מקצינים אותן, מגדילים אותן.
<שמשון עומר: הנושא של העגבנייה, יכול להיות, אני אומר את זה בזהירות, אבל בהחלט יכול להיות שהציל גם את החקלאים, גם את הצרכנים שמשלמים את המחיר הגבוה וגם את החקלאות.
<שמשון עומר: חבל שחבר הכנסת ילין לא נמצא כאן, מכיוון שהמציאות של חודש ימים היא זאת שעוררה את דעת הקהל, היא זאת שאפשרה את אותו הסכם מלפני שבועיים של שר האוצר ושר החקלאות לבטל את מס מעסיקים, שאולי ישפר במעט את המצב העסקי הכלכלי של החקלאים וזה רק מה שבדרך לעשות את הצעדים היותר משמעותיים, בדרך להפחתת מחירי המים למחירים שהם יהיו תחרותיים למה שקורה בשווקים המתחרים לנו, השווקים בארצות המתחרות באירופה.
<שמשון עומר: אולי זה משהו קטן בדרך לטיפול בנושא פער המחירים ופער השיווק.
<שמשון עומר: אין ספק שבמקום שבו לא יהיה כדאי לחקלאי, הוא לא מצליח להתפרנס, אין דור המשך, אין בנים שחוזרים, אין חקלאות, אין ביטחון.
<שמשון עומר: שוב אני חוזר, הערך של החקלאות לא נגמר, לא רק בביטחון, גם בכלכלה, גם בבטחון מזון, חייבים במדינת ישראל לחוקק חוק שנקרא חוק החקלאות, שסופו של החוק יבטיחו את פרנסה של החקלאי, שבסופו של יום יבטיח המשכיות לחקלאות.
<שמשון עומר: בלעדי מציאות שבה לחקלאי יש את היכולת להתפרנס לא תהיה חקלאות במדינת ישראל וצריך לטפל בזה ויפה שעה אחת קודם.
אורי מקלב: ואנחנו לא מתעלמים גם מהחלק הערכי.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שבחק
אורי מקלב: לאות יש גם חלק ערכי מאוד, מעבר לחלק הכלכלי, היצרני וכו' וכו'.
אורי מקלב: אבל יש עוד הרבה מה לעשות בעניין הזה.
אורי מקלב: אני רק יכול להגיד לך שאנחנו ניסינו להתמודד ולא קיבלנו את התמיכה של משרד החקלאות, הוא אפילו התנגד להצעת חוק שלי ושל חבריי.
אורי מקלב: למשל בהתמודדות עם המחיר הצענו שכל קמעונאי יהיה חייב לפרסם גם את המחיר הסיטונאי.
אורי מקלב: דהיינו התקליט, כפי שאתם יודעים יש תקליט ששם מפורסם המחיר של פירות וירקות בסוג של מדידה שאתם, במשרד החקלאות, אחראים על התקליט או ה - - - נדמה לי שמשרד החקלאות אחראי - - -
<שמשון עומר: מועצת הצמחים.
<שמשון עומר: הגוף האחראי הוא במועצת הצמחים.
אורי מקלב: אבל בכל יום מתפרסמים המחירים.
אורי מקלב: המחיר הזה שיהיה פלאט, אתה מוכר עגבנייה ב-15 שקלים, תכתוב שאתה קנית אותה ב-5 שקלים, או שתהיה טבלה שיהיה כתוב, שזה יבליט את הפער.
אורי מקלב: איך אתה אמרת?
אורי מקלב: המחסור בחודש עשה את הזעזוע וייתן לזה אם צריך מכה כדי להתעורר.
אורי מקלב: אנחנו תמיד באים אחרי, אנחנו באים בדיעבד.
אורי מקלב: זה משהו צרכני ואתם מתנגדים.
אורי מקלב: יש כאן רגולציה ויש כאן לחצים ויש כמה דברים.