GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טל לוטן: אנחנו חושבים שצריך מנגנון של טווחים לעשר שנים קדימה.
<טל לוטן: היום אנחנו מכשירים את התלמידים למה שהם צריכים עשר שנים קדימה, היום אנחנו מכשירים למה שידענו אולי עשר שנים אחורה, כך שצריך לחשוב מה הם התחומים, בתחומי ההנדסה, בתחומי ההנדסאות, ולפתח בהתאם לזה.
<טל לוטן: ועוד דבר נוסף, אכן אנחנו סבורים שכל החינוך הטכנולוגי הוא כמו איזה סינוס, פעם הוא למעלה ופעם הוא למטה וצריך להקים איזה שהיא מועצה ציבורית לקידום החינוך הטכנולוגי וההשכלה הטכנולוגית שיגדירו יעדים, יעשו מחקרים ויגדירו ויקבעו שזה מה שצריך וזה לא תלוי שר כזה או אחר, או מדיניות כזו או אחרת שמשתנה לפרקים.
אורי מקלב: תודה רבה, ד"ר לוטן.
אורי מקלב: אנחנו נבקש מד"ר אסנת כהן, מנהלת הרשות לקהילה ונוער באוניברסיטה העברית.
<אסנת כהן: בוקר טוב לכולם.
<אסנת כהן: זה מרגש להיות פה, לא חשבתי שיהיו כל כך הרבה אנשים.
<אסנת כהן: אז קודם כל אני רוצה מילה אחת בהתייחסות למה שדיברו, אני חושבת שלא נכון לנתק את החינוך הטכנולוגי מהחינוך המדעי.
<אסנת כהן: אני חושבת שהבסיס הוא המדע, הוא תמיד הבסיס, הפיזיקה, הכימיה, המתמטיקה, בלי זה החינוך הטכנולוגי יישאר, לא יודעת אם ריק, אבל יישאר באוויר.
<אסנת כהן: זה דבר ראשון.
<אסנת כהן: אני רוצה לדבר לאו דווקא על קשיים או על אתגרים, דווקא על הזדמנויות, שני דברים.
<אסנת כהן: נושא אחד שאני רוצה לדבר מבחינת הזדמנויות זה מורים.
<אסנת כהן: אני חושבת שהנושא של המורים צריך להיות בלב הדיון של החינוך המדעי הטכנולוגי.
<אסנת כהן: אני חושבת שבגדול צריך לעשות למורים ולמעמד המורים מה שעשו לפני עשרים ושלושים שנה למעמד אנשי הקבע בצבא, צריך להקפיץ אותו כמה מדרגות למעלה.
<אסנת כהן: אין לי מספיק חוכמת חיים להגיד לכם איך לעשות את זה, אבל אני רוצה כדוגמה להביא דוגמה לפרויקט קטן שממש נולד השנה, שהתחלנו בו השנה, פרויקט שבו הכנסנו מורים חוקרים מתחומי המדעים בכימיה, פיזיקה וביולוגיה, הכנסנו חוקרים צעירים מהאוניברסיטה להוראה בבתי הספר התיכוניים.
<אסנת כהן: זה פיילוט שהתחלנו עם חמישה חוקרים שהשתלבו כמורים בבתי הספר, פרויקט שנקרא מורה-חוקר בשיתוף עם קרן טרמפ ועם עיריית ירושלים.
<אסנת כהן: אני חושבת שזו אחת ההזדמנויות שלנו, זו רק דוגמה, אני חושבת שבנושא של המורים צריך לטפל בצורה הרבה יותר משמעותית.
<אסנת כהן: בגדול בנושא של מורים ועל אחת כמה וכמה בנושא של מורים למדעים.
<אסנת כהן: עוד פעם, מדעים וחינוך טכנולוגי זה ביחד, אני רואה את זה כמקשה אחת.
<אסנת כהן: דווקא בנושא של הוראת המדעים יותר ויותר חשוב הרקע של מורה שמגיע מתחום המחקר שיש לו את הנגישות לחקר, יש לו את הניסיון בחקר וחשיבת חקר.
<אסנת כהן: הוא מחובר לעולם המחקר והוא יודע להביא את זה לכיתה.
<אסנת כהן: זו נקודה אחת שרציתי להעלות.
אורי מקלב: גם בעיה בכוח אדם בטכנולוגיה, או שבמדעים את רואה את זה יותר?
<אסנת כהן: גם וגם, אבל אני חושבת ששינוי הקונספט, אני לא יודעת באיזה רמה מערכתית, אבל שינוי הקונספט של להביא אנשים שהם מהתחום, שהם עם רגל אחת ברת קיימא בתוך המחקר, בעולם המחקר, להביא אותם לכיתות, לבתי הספר, שם זה מתחיל.
<אסנת כהן: ובעניין הגילאים, אני חושבת שצריך להתחיל מוקדם.
<אסנת כהן: במורים האלה כמובן אנחנו מדברים על גילאי תיכון, אבל כמו שאמר ד"ר עופר רימון, אנחנו צריכים להתחיל מוקדם, גני ילדים, בתי ספר יסודיים והלאה.
<אסנת כהן: אי אפשר להתחיל את החינוך המדעי טכנולוגי בתיכון.
<אסנת כהן: נקודה נוספת שרציתי להגיד וזה מתחבר למה שאמרה חברת הכנסת יפעת, ההסתכלות המערכתית יותר על כל המהלך.
<אסנת כהן: כדוגמה אני רוצה להביא את הנושא של מרכזי נוער שוחר מדע.
<אסנת כהן: יש היום בארץ מרכזים שמתמחים בחינוך מדעי טכנולוגי בפריסה ארצית.
<אסנת כהן: זו תשתית שלתדהמתי אין שנייה לה בעולם, של מרכזים שמתמחים בחינוך מדעי טכנולוגי, כמו שאני אומרת, שיושבים בתוך מוסדות להשכלה גבוהה ופרושים ברמה הארצית.
<אסנת כהן: נכון להיום כל מרכז כזה עובד לפי חזון עצמאי, לפי תקציביו הפרטיים ולפי השותפים שהוא מצליח לגייס ועושה עבודה נפלאה.
<אסנת כהן: בכלל, יש לנו בארץ המון המון יוזמות נפלאות, אבל דווקא במקרה הזה שיש פה איזה שהיא תשתית ארצית שהיא בפורמט דומה ואחיד, אני חושבת שזה הזמן לקפוץ מדרגה עם המרכזים האלה ולעשות בהם שימוש.
<אסנת כהן: אני חושבת שפה הפוטנציאל לא ממומש.
<אסנת כהן: המרכזים האלה כבר מרושתים כרשת ויודעים לעבוד ביחד ולשתף פעולה.
<אסנת כהן: התחלנו תהליך עם ד"ר עופר רימון שנקטע באבו עקב חילופי הממשלה, אני חושבת שזה הזמן וצריך לתת לזה את כובד המשקל כי פה יש לנו הזדמנות על תשתית קיימת.
אורי מקלב: אתם גם מקיימים מחקרים בעניין הזה בקרב הסטודנטים שנמצאים באוניברסיטה, אם הם מרוצים מהלימודים?
אורי מקלב: מה הם אומרים לחברים שלהם?
אורי מקלב: מה שהגיע קצת לאוזניי, שהסטודנטים שנמצאים, חלקם לא כל כך מרוצים מהקושי בלימודים, מכוח ההוראה, שהוא לא מספיק מיומן, מאחוזי ההצלחה שיש להם בגלל אולי שכוח ההוראה לא מספיק מיומן.
אורי מקלב: יש דימוי, גם בקרב אלה שלומדים, שהלימודים הם קשים מאוד והדרישות מאוד גבוהות, ולכן זה גם מעביר הלאה והלאה, שזה גם גורם מדרבן, שהופך את הדברים האלה נחשקים מאוד ומאוד נדרשים.
אורי מקלב: זה אני אומר קצת מתוך ניסיון אישי, מאנשים שקרובים אליי.
אורי מקלב: אתם לא מכירים את התופעה הזאת?
<אסנת כהן: פחות בתחומים של המדעים, מדעי הטבע והמדעים המדויקים.
<אסנת כהן: אם אתה מדבר על כלל הסטודנטים ומרחיב את הדיון ל - - -
אורי מקלב: לטכנולוגיה.
<אסנת כהן: אז אני לא יודעת להגיד את זה.
אורי מקלב: בנושא ההוראה אני מאוד מתחבר בעניין הזה ואני מידע אעביר, אולי אפשרות, וזה רעיון שלי, לשלב דווקא כאלה שעובדים היום ונמצאים בשוק החופשי בהוראה, כדי להעביר קורסים וכדי להשתלב בכוח ההוראה.
אורי מקלב: אני חושב שהאנשים המוכשרים והטובים, במיוחד בתחום הזה, לא הלכו להוראה בגלל השכר ובגלל התנאים והעדיפו באופן טבעי להיות בחוץ, להשתלב בעבודה.
אורי מקלב: אני לא בטוח שאי אפשר לאתגר אותם, גם מבחינת העדפות ודברים אחרים וגם מהבחינה של לתרום בתחום הזה, להשתלב בתחום ההוראה.
אורי מקלב: אני חושב שהם יכולים מאוד להצליח, חלק מהאנשים האלה, יש להם כושר פדגוגי מעולה, הם אנשים שראו שהם טובים במתודיקה, אבל בסופו של דבר שאלתי אותם '
אורי מקלב: למה אתם לא הולכים להוראה?' הם אמרו 'הוראה?
אורי מקלב: לא בשעות ולא בשכר'.
אורי מקלב: עכשיו, יש מקומות שגם צריך לדבר.
אורי מקלב: נניח ניקח מקומות כמו אינטל, שיש במדינה ויש שם עובדים מצטיינים, חלקם, בידיעה אני אומר לכם, יש להם כושר הוראה מעולה, ממש מעולה.
אורי מקלב: עכשיו, מבחינה לאומית גם, לאתגר אותם ולהשאיר אותם להשתלב וכשהם יעבירו קורס במקומות האלה הוא יהיה טוב ואחרי זה גם התלמידים יצליחו, יבינו את מה שאומרים להם.
אורי מקלב: יש תלונות שכוח ההוראה הוא לא כוח ההוראה, בלי לפגוע באף אחד.
אורי מקלב: זה בדברי הסיכום, פשוט הזמן גם רץ ויש בקשות רבות של אנשים שרוצים לדבר, אז אני אבקש להגביל בזמן ולתמצת, כדי שנוכל לאפשר כמה שיותר.
אורי מקלב: יוכי, מראשי המכללות הטכנולוגיות.
<יוכבד פנחסי אדיב: אני בתפקידי מנהלת המכללה הטכנולוגית באריאל, הנדסאים באריאל ואני גם יושב ראש פורום המכללות הטכנולוגיות בארץ, המכללות הטכנולוגיות שיושבות תחת משרד הכלכלה, לא תחת משרד החינוך.
<יוכבד פנחסי אדיב: אני קודם כל מברכת על הישיבה הזו, שהיא לוקחת את המערכת קדימה לתוך פעילות ולתוך חשיבה מה אנחנו עושים מכאן הלאה.
<יוכבד פנחסי אדיב: בדבריי אני אתייחס לנאמר כאן על ידי הדוברים, אבל אני קודם כל אציג שאנחנו מעוניינים לפתוח שנייה רגע את הנושא למשהו שהוא הרבה יותר רחב.
<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו לא מדברים רק על חינוך, אנחנו מדברים על השכלה, כי חינוך באמת מבוצע בבתי הספר, הנושא חשוב, הנושא מדובר, הנושא על סדר היום, אנחנו מברכים על כך, אבל בסוף יש תהליך שצריך להתקיים וזוהי בעצם השכלה טכנולוגית.
<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו מטפלים בסטודנטים שלומדים בתוך מכללות טכנולוגיות שפרושות ברחבי הארץ, אלה סטודנטים שהם אחרי צבא או 18, במידה שאנחנו מדברים על מגזר כזה או אחר.
<יוכבד פנחסי אדיב: למעשה אנחנו נותנים קו חשיבה אחר לסטודנט שאומר 'מה אני רוצה ללמוד' או 'מה אני רוצה להיות כשאני אהיה גדול על פי היכולות שלי, ללא קשר לעיתים למה למדתי בתיכון', אבל למעשה המכללות הללו מאפשרות כניסה לשוק העבודה בצורה מהירה, מה שטל לוטן מהתעשיינים אמרה, ולמעשה אנחנו פותחים בפניהם את המקצועות העתידיים שצריכים להוביל אותם והם צריכים להתכוונן אליהם.
<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו מדברים על 28,000 סטודנטים שיושבים במכללות טכנולוגיות, חלקן עצמאיות, חלקן יושבות לצד אקדמיה, חלקן רשתות, כמו רשת אורט או המכללה למינהל, והחבר'ה האלה לומדים לימודים טכנולוגיים.
<יוכבד פנחסי אדיב: כשאנחנו מדברים על טכנולוגיה זה לאו דווקא טכנולוגיה מדעית כי יש גם עוד קשת שלמה של מקצועות, שהם לאו דווקא מדעיים, אבל הם עדיין טכנולוגיים.
<יוכבד פנחסי אדיב: העולם התעסוקתי לא נגמר רק בהתאחדות התעשיינים, הקשת היא הרבה יותר רחבה ולכן מקצועות נוספים נכנסים לתוך שוק העבודה.
<יוכבד פנחסי אדיב: המכללות הללו עושות עבודת קודש, הם למעשה לוקחים את אותם סטודנטים שאו לא התקבלו למערכת האקדמית או לא רוצים את המערכת האקדמית אלא רוצים מקצוע בזמן יחסית קצר ולצאת לשוק העבודה, כי שוק העבודה קורץ להם והם מבקשים אותו, או חבר'ה שרוצים לעשות תהליך ביניים, ללמוד את המקצוע, לצאת אדם מקצועי ולאחר מכן להחליט האם בוחרים את העולם האקדמי כן או לא.
<יוכבד פנחסי אדיב: הכול בסדר, אני מאוד מתחברת למה שחבר הכנסת פרופ' טרכטנברג אמר, האקדמיה אינה חזות הכול.
<יוכבד פנחסי אדיב: לא כולם צריכים להיות באקדמיה.
<יוכבד פנחסי אדיב: מי שיכול להיות באקדמיה שיהיה באקדמיה, אבל אנחנו צריכים להוביל למיתוג נכון יותר של המקצועות האלה, אנחנו צריכים להסביר למה צריך ללמוד את המקצועות האלה, מה הם היתרונות ומה הוא הכבוד שנמצא.
<יוכבד פנחסי אדיב: הדיון בכנסת, לקחו איזה שהוא משפט, אני אגיד לכם את האמת, זו היה סוג של אמירה, אני קוראת לה קצת עלובה, זאת אומרת לא במקום, אני חושבת.
<יוכבד פנחסי אדיב: אני חושבת שהיום אנחנו מדברים על טכנולוגיה ברמה של היי טק, לא יעזור, אנחנו כבר לא מדברים על אותם אנשים שעבדו פעם.
<יוכבד פנחסי אדיב: אבל אנחנו צריכים להסתכל קדימה, כשאנחנו לוקחים את התהליך קדימה אנחנו מבינים שיש פה היום שתי מערכות.
<יוכבד פנחסי אדיב: מערכת החינוך, יפה, גדולה, יציבה, מועשרת בתקציבים, יוצאת לפרסומים, מבינה את התהליך וכן, אני בעד להתחיל מעולם הגן וקדימה, אבל לצידה יש מערכת שהיא גדולה מאוד, ענייה מאוד, לא מטופלת כמו שצריך, נמצאת בתוך משרד הכלכלה, מתוקצבת בפחות מגן ילדים לסטודנט, ואפילו גם לא, כי יש עליה חוקים אחרים שחלים עליה וזו חבורה מדהימה, של 28,000 סטודנטים שבוחרים את הלימודים האלה, הם לא חבר'ה שמתחילים מהעולם החינוכי ואחרי זה יוצאים לטיול הגדול ואז הם חושבים ללכת ללמוד משפטים, כלכלה או משהו אחר.
<יוכבד פנחסי אדיב: זה לא החבר'ה שעושים את השיפט הזה, אלא חבר'ה שהם אחרי צבא, או 18, כמו שאמרתי, ובוחרים את המקצוע שאותו הם רוצים ללמוד ומתקדמים איתו קדימה ישירות לתוך התעשייה.
<יוכבד פנחסי אדיב: תעיד פה טל שהם חוטפים אותם גם ככה.
<יוכבד פנחסי אדיב: הם לא זקוקים לתעודה, הם לא זקוקים לדיפלומה, הם נכנסים פנימה לתוך המערכות האלה.
<יוכבד פנחסי אדיב: אז מי יעשה פה סדר?
<יוכבד פנחסי אדיב: מערכת חינוך, מערכת כלכלה, בעולם של מערכת הכלכלה יש עולם שהוא הכשרה מקצועית, לא כולם יכולים ללמוד הנדסאים, הנדסאים הם לימודים קשים, אתם צודקים.
<יוכבד פנחסי אדיב: הבעיה שאין אבא ואמא שעושים פה סדר בכול, לא ברמה התקציבית, לא ברמה הרעיונית, לא ברמה של איך אנחנו משרשרים את התהליכים, אלא הכשרה מקצועית לא מדברת עם הנדסאים, הנדסאי משרד החינוך יוצאים טובים, מוכשרים מאוד, באמת אני אומרת את זה, אבל הם לא תמיד יגיעו לתעשייה.
<יוכבד פנחסי אדיב: החבר'ה שיגיעו לתעשייה הם חבר'ה של משרד הכלכלה שלוקחים את זה קדימה.
<יוכבד פנחסי אדיב: מה ההצעה שלנו?
<יוכבד פנחסי אדיב: מישהו צריך לעשות פה הסדרה.
<יוכבד פנחסי אדיב: צר לי מאוד ששר החינוך לא נמצא כאן, חבר הכנסת נפתלי בנט, הוא זה שאמר, זה לא פעם ראשונה שאני כאן בוועדות האלה, בתור שר הכלכלה הוא אמר 'לכו תלמדו לימודים טכנולוגיים, אל תלמדו לימודי משפטים'.
<יוכבד פנחסי אדיב: הוא קרא לזה, אז איפה אנחנו היום?
אורי מקלב: אני חושב שחלק מלימודי התעודה - - -
<יוכבד פנחסי אדיב: זה לימודי דיפלומה, אלה לא לימודי תעודה.
אורי מקלב: דיפלומה.
אורי מקלב: יכול להיות שבסופו של תהליך הם גם רוצים ללמוד לתואר, או בגלל שהם רוצים להתקדם בשכר - - -
<יוכבד פנחסי אדיב: חלקם יכולים.
אורי מקלב: אני חושב שהחלק הזה, אני אומר לפרופ' טרכטנברג, שאין התחשבות בכל הלימודים שלהם ובכל הידע שלהם וכשהם באים ללמוד דורשים מהם מהתחלה ללמוד את הכול ואת מלוא השנים שהם כבר עובדים, זה מונע מהם וחבל שאנחנו - - -
מנואל טרכטנברג: זה לא מדויק.
<יוכבד פנחסי אדיב: אני אתייחס לזה.
<יוכבד פנחסי אדיב: אני לא יכולה להגיד שזה לגמרי לא - - -
אורי מקלב: אחד שלמד לימודי תעודה בהנדסת מחשבים, ממש אולי בקצת, בקורס או שניים מוותרים לו.
מנואל טרכטנברג: לא מדויק.
<יוכבד פנחסי אדיב: תראו, מישהו צריך לטפל בסוף, זה גם נישה, אבל בואו נגיד את האמת, שאנחנו צריכים הנדסאים, אנחנו צריכים מהנדסים, אנחנו צריכים הכשרה מקצועית, אנחנו צריכים הכול, מישהו צריך לעשות פה סדר.
<יוכבד פנחסי אדיב: הבקשה שלנו היא לייצר בעצם - - -
אורי מקלב: אבא ואמא רוצים גם כן שלבן יהיה תואר, או הוא עצמו רוצה שיהיה לו תואר.
<יוכבד פנחסי אדיב: אז השאלה אם - - -
<צבי פלג: חבר הכנסת מקלב, אתה צודק מיליון אחוז.
<צבי פלג: צריך להיות סולם חינוכי שכל אחד יכול לטפס בו ולהגיע עד השכלה אקדמית.
<יוכבד פנחסי אדיב: לא בטוח.
אורי מקלב: מכאן אנחנו נעבור מיד להתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות, ליאת הלבץ.
<ליאת הלבץ: תודה רבה על זכות הדיבור.
<ליאת הלבץ: אני רוצה מאוד לחזק את דבריה של יוכי, אנחנו מאוד רואים את הדברים בעין אחת.
<ליאת הלבץ: אין שום ספק היום שאחת הבעיות, כל הזמן מדברים על ההסללה ובאמת שמענו שרים בממשלה שמתבטאים שאומרים 'שהבן שלך יילך להיות פחח', זה לא דיבור שאנחנו יכולים להרשות לעצמנו בתוך השיח הזה.
<ליאת הלבץ: אחת הסיבות שזה קורה, סטודנטים היום באים ואומרים 'אני רוצה שיהיו לי אפיקי התקדמות, שאני אוכל לדעת שאני באמת יכול להתקדם ולהגיע גם לתואר דוקטור', תארים שני, שלישי וכדומה, והיום במצב הנוכחי אין את האפשרות הזאת.
<ליאת הלבץ: אין את המעבר הזה.
<ליאת הלבץ: אנחנו כרגע עובדים המון בנושא ומנסים לקדם מול מי שרק רוצה לשמוע את האפשרות באמת, אנחנו קוראים לזה הנדסאי תואר ראשון, שיוכלו אנשים להתקדם מהלימודים הטכנולוגיים לתארים מתקדמים.
<ליאת הלבץ: אם לא יהיה את המעבר הזה אנחנו לא נצליח.
<ליאת הלבץ: זה שנחזק כל הזמן את החינוך היסודי וכל הפרסומות שיש כל הזמן בטלוויזיה שמנסים לשכנע אנשים ללכת לחינוך הטכנולוגי, אם אין את אפיקי ההתקדמות האלה בסופו של דבר הצעירים לא יילכו לכיוון הזה.
<ליאת הלבץ: זה חד משמעי וזה ברור לחלוטין.
<ליאת הלבץ: מעבר לזה, המערכת עצמה, יוכי כל הזמן אבא ואמא, אין אבא ואמא, ההתנהלות תחת משרד הכלכלה, שאין את התפיסה החינוכית בתוך הדבר הזה, זה חלק מאוד משמעותי מהבעיה.
<ליאת הלבץ: מה, הרשות שמנהלת את עניין ההנדסאים והטכנולוגיה זו מערכת שלא מצליחה לטפל בבעיות ורק כל הזמן אנחנו נמצאים בתוך השיח שחסר כסף ואין מכשור מתאים.
<ליאת הלבץ: המבחנים, ראינו רק לאחרונה מה עבר על הסטודנטים במבחני הסיום.
<ליאת הלבץ: המערכת היום דורשת באמת כניסה מעמיקה לכל הדברים וטיפול שורש מעמיק בתוך ההתנהלות הזאת, כי ההתנהלות הזאת, בסופו של דבר, כמו שאני אומרת, אם נמשיך להשקיע בחינוך ולא נשקיע במערכת הזו של ההשכלה דווקא הטכנולוגית באקדמיה או במוסדות להכשרה טכנולוגית, אנחנו לא נוכל להוציא את האנשים האלה לשוק.
<ליאת הלבץ: אני מחזקת את דבריו של טרכטנברג, הצעירים לא מצליחים להבין עדיין שאלה המקצועות הנדרשים בשוק.
<ליאת הלבץ: אלה המקצועות שהם יצליחו להשיג בהם עבודה בשכר גבוה ויעריכו אותם.
<ליאת הלבץ: היום כולם הולכים כמו עדר לכיוון משפטים, ראיית חשבון ומקצועות שיש בהם הצפה בשוק ולא מבינים את זה.
<ליאת הלבץ: חשובה מאוד ההסברה הזאת וההדרכה לצעירים.
אורי מקלב: חיים רוסו, חבר המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח.
<חיים רוסו: מעבר למועצה הלאומית למחקר ולפיתוח אני איש תעשייה ומעורב בפעילויות חינוכיות בכל מיני מישורים.
<חיים רוסו: יושבים פה הרבה מאוד אנשים עם הרבה מאוד רעיונות, כולם רוצים לקדם, אני חושב שלכולם יש רעיונות מצוינים איך לקדם את המערכת.
<חיים רוסו: אני לא חושב שהבעיה שלנו זה רעיונות, אני גם לא חושב שיש ויכוחים בין האנשים, אני חושב שגם במשרד החינוך יש רעיונות מצוינים ויש אנשים מצוינים.
<חיים רוסו: אני חושב שיש לנו בעיה מערכתית, יש פה הווי, אני חושב, של אנשים שנפגשים כל שנתיים על אותו דיון וכל פעם חוזרים על אותם דברים וכל פעם שומעים שר חדש שנכנס, עם רפורמה חדשה ועם רעיונות, ואגב, כולם מצוינים, אני מוכרח להגיד.
<חיים רוסו: לגדעון סער הייתה תכנית מצוינת ולשי פירון הייתה תכנית מצוינת ועכשיו אני שומע כיוונים מעניינים, הבעיה שהמערכת שלנו לא יציבה.
<חיים רוסו: מערכת חינוך זו מערכת עם קבועי זמן ארוכים, שום דבר לא קורה בשנתיים, שזו בערך הקדנציה הממוצעת של שר.
<חיים רוסו: ככה אנחנו מתגלגלים מרעיון אחד לרעיון אחד, פעם לוקחים את ההגה ימינה, פעם לוקחים את ההגה שמאלה ושום דבר לא קורה מכל הדברים האלה.
<חיים רוסו: אני חושב שעד שלא נכניס יציבות לתוך המערכת הזאת אז אנחנו נמשיך לדבר.
<חיים רוסו: אנחנו כנראה לא נצליח להשפיע ביציבות על משך הכהונה של שרים, זה כנראה לא בשליטתנו, אל אני כן חושב שאפשר לקחת מודלים שקיימים במערכת החינוך.
<חיים רוסו: הזכירו כאן קודם את המל"ג, אני לא אכנס לוויכוח שהיה, אבל המל"ג עם חוק המל"ג הכניס סדר למערכת ההשכלה הגבוהה.
<חיים רוסו: זאת אומרת יש יציבות במערכת ההשכלה הגבוהה.
<חיים רוסו: לא יכול להגיע שר חדש, למרות שהוא יושב ראש המל"ג, הוא לא בא ומשנה עכשיו ולוקח את הסירה לכיוון אחר, כי יש כאן חוק ויש אנשים שקובעים ואז אפשר לשמור על רצף לאורך שנים.
<חיים רוסו: אני חושב שצריך להקים מל"ג, אני אומר לפחות לחינוך טכנולוגי, אתם רוצים לכל מערכת החינוך?
<חיים רוסו: לכל מערכת החינוך, אבל בוודאי המערכת של החינוך הטכנולוגי שהיא הרבה יותר דינמית, בגלל השינויים שקורים, חייבת מועצה.
<חיים רוסו: חברת הכנסת כאן הזכירה ועדה מתאמת.
<חיים רוסו: אני לא חושב שהבעיה שלנו היא תיאום, גם תיאום זו בעיה, אבל יש גוף - - -
יפעת שאשא ביטון: לא אמרתי מתאמת, גם מועצה שמתכללת, אני לגמרי בעד.
<חיים רוסו: גוף שקובע, גוף שמייצר את המדיניות ולא משנים אותה.
<חיים רוסו: נדמה לי שאם נצא עם מין כיוון כזה אז הרעיונות הטובים כבר יבואו לידי ביטוי בסופו של דבר, ולא כל כך חשוב אם יהיו יותר טובים או פחות טובים, אבל לפחות יהיה וקטור שהמערכת נעה אליו.
אורי מקלב: פרופ' חיים אשד.
<חיים אשד: אני יושב ראש החלל במועצה הלאומית למחקר ופיתוח.
<חיים אשד: אני ניהלתי את תכנית החלל הביטחונית וגם יזמתי אותה לפני למעלה משלושים שנה עם פרופ' יובל נאמן, אני גם לימדתי אצלו במכון סקלר בפיזיקה והיום אני בטכניון במכון לחקר החלל.
<חיים אשד: אבל לפני ארבע שנים, כשאני סיימתי במערכת הביטחון, יחד עם פרופ' איציק בן ישראל, הבנו שהבעיה היא להזרים ילדים למערכת הטכנולוגית, לעשות מצוינות.
<חיים אשד: אם מדברים איתם ומסבירים להם אין להם סבלנות, זה הדור של הביג דאטה, אין להם סבלנות לשמוע, ולכן התחלנו עם מרכזים מדעיים.
<חיים אשד: יש לנו 5 מרכזים כאלה, יש גם בפריפריה, יש בירוחם, באופקים.
<חיים אשד: אגב, באופקים, היושב ראש, הזכרת שני דברים, כשאני התחלתי לפני שלוש שנים ללמד אותם חלל הם בסוף בנו לוויין ושיגרו אותו.
<חיים אשד: הוא כעת מעלינו, עובד כבר שנה.
<חיים אשד: ילדים.
<חיים אשד: יש שם חטיבת ביניים והיום אנחנו יורדים למטה.
אורי מקלב: האופקים לא מצומצמים, האופקים רחבים, אני רואה.
<חיים אשד: כן, אבל שתדע, כשאנחנו הגענו לשם היו רק 3 שעשו פיזיקה ומתמטיקה מורחבת, היום יש שם 30.
<חיים אשד: יש לי מכתבים.
<חיים אשד: זאת אומרת הדרך היא מה שנקרא היום, ופרופ' טרכטנברג בוודאי מכיר את זה, זה ה-PBL, Project Base Learning, זאת אומרת התלמידים באים ורואים פתאום רובוט וילדים מתעסקים ברובוט ושואלים 'רגע, מה זה?' אז אומרים 'הילדים בנו את זה, אבל צריך קצת יותר פיזיקה ומתמטיקה', וככה הדברים הולכים וגדלים.
<חיים אשד: במרכז המדעים הרצליה יש 2,000 תלמידים, מתוכם אלה ששיגרו את הלוויין, הם בקצה המסלול, ומה שאנחנו מנסים לעשות זה לעשות מסלול, אדוני היושב ראש, מסלול שייכנסו ילדים מכיתה נמוכה, יתלהבו מהדברים ויתקדמו.
<חיים אשד: אנחנו קושרים את זה גם עם מכללות, אני מלמד גם במכללות, אבל בעיקר אני מלמד ילדים, ילדים בבתי ספר עממיים ותיכוניים ובסוף אני מחובר גם לטכניון, גם למכון רוקח בירושלים.
<חיים אשד: מה שאני מציע זה קצת לחשוב מחוץ לקופסה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה הכי בקופסה שקיים היום.
<חיים אשד: ובתי ספר יסודיים ותיכוניים מקבלים על זה קרדיט, אבל אין לי אף תמיכה.
<חיים אשד: כל מי שאני מדבר איתו, אם משרד המדע או משרד החינוך, יש דיבורים אבל אין תמיכה.
<חיים אשד: אז שיבואו לראות.
<חיים אשד: יש, אגב, הרבה בנות שירות בירוחם ויש גם בדואיות מ - - - שעושות system engineering ללוויין שישוגר עוד שנה.
<חיים אשד: System engineering בנות בדואיות בתיכון.
<חיים אשד: אז זה פריפריה, זה לפתח, זה טכנולוגיה.
<חיים אשד: אגב, לאלה שהתווכחו לגבי מסגרות וכו', אני בוגר בית ספר מקצועי ומאוד נהניתי לבנות מבנים ולרתך.
<חיים אשד: אז חבר'ה, זה כיף, אז נכון שאני היום פרופסור מוכר גם בחו"ל, אבל אני לא מתבייש בזה.
<חיים אשד: אם נותנים לי לרתך אני מרתך.
יפעת שאשא ביטון: אתה לא צריך להתבייש, זו בדיוק התפיסה שצריך לפרק פה.
יפעת שאשא ביטון: שימו לב, הוזכר פה השיח שהיה בין השרים וחברי הכנסת, אני בכלל לא מאשימה אותם.
יפעת שאשא ביטון: באמת, לא מאשימה את מי שאמר את זה, שימו לב לאן הדיון פה סוטה כל הזמן ואנחנו צריכים שאנחנו לא מתביישים שהיינו בבית ספר כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: את התפיסה הזאת אנחנו חייבים לשנות, אם אנחנו באמת רוצים ליצור שינוי ולא ללכת עוד פעם למקום שהוא בהיי לבל, כי אני רוצה להיות דווקא בצד האחר שמשלים אותו.
אורי מקלב: תודה לךָ, דברים חשובים מאוד.
אורי מקלב: גב' בלה אברהמס, מנכ"ל קשרי חוץ באינטל.
אורי מקלב: הזכרתי אינטל, לא ידעתי שמישהו מאינטל נמצא פה.
<בלה אברהמס: הזכרת מצוין.
<בלה אברהמס: אז קודם כל תודה רבה על הקיום של הדיון הזה.
<בלה אברהמס: הנושא הוא מאוד מאוד חשוב, זה גם הזדמנות בשבילי להזמין את כבוד היושב ואת כל חברי הוועדה לקיים את אחת הישיבות באינטל.
<בלה אברהמס: אני חושבת ששם אפשר לראות טכנולוגיה ומדע הלכה למעשה ואין כמראה עיניים.
<בלה אברהמס: אינטל היא חברת ההיי טק הגדולה בישראל והמעסיק הפרטי הגדול ביותר בישראל ואני חושבת שככאלה אנחנו יכולים לדבר על הרצף.
<בלה אברהמס: הרצף של מדע וטכנולוגיה נע ממהנדסים שעובדים בעולם ה-RND דרך הטכנאים וההנדסאים שעובדים בעולם הייצור, כי היי טק זה גם ייצור ויצירת מקומות עבודה, וכלה באנשי המקצוע, בעבודות הכפיים, ואם אנחנו נתייחס להשקעה הגדולה ביותר שהוכרזה שמושקעת בישראל בימים אלה, של 6 מיליארד דולר, ואפשר לבוא ולראות את זה, צריך שם גם בנאים, רתכים, ברזלנים, תפסנים וכל המקצועות האלה שהם מאוד מאוד חסרים בארץ.
<בלה אברהמס: זה פרויקט בסדר גודל של עשרות אלפי עובדים.
<בלה אברהמס: ככאלה, אני חושבת שאינטל מייצגת את כל הקשת ואת כל הרצף של כל בעלי המלאכה, באמת מעבודת הכפיים ועד - - -
אורי מקלב: אתם מתקשים להשיג עובדים, או שיש?
<בלה אברהמס: חלק מעובדי הכפיים הם לא ישראלים, אנחנו מביאים עובדים זרים.
אורי מקלב: עובדי הכפיים שאת מדברת עליהם אלה אנשים ש - - -
<בלה אברהמס: אני מדברת על אלה שעוסקים בבינוי המפעל החדש.
אורי מקלב: אבל החלק של התעשייה שאצלכם, הרתכות של היום, הרי יש לכם גם שילובים ודברים כאלה שאתם מסתפקים גם בלימודי דיפלומה ותעודה.
<בלה אברהמס: יש לנו הנדסאים, טכנאים, ובמקומות מסוימים, בעיקר בירושלים, בעולם הייצור, גם בעלי תעודה עם דיפלומה מעבר לזה.
<בלה אברהמס: אני כן רוצה לסיים ולספר שבהשקעה של מעל 20 מיליון שקלים אינטל עובדת על כל הרצף הזה, עוסקת גם בהכשרת הנדסאים וטכנאים ביחד עם המכללות הטכנולוגיות.
<בלה אברהמס: המהנדסים והמנהלים שלנו פוגשים אלפי תלמידים וזה בהחלט משותף עם משרד החינוך, שגם שם לעצמו מטרה כדי להסביר להם שאם הם בוחרים במסלול המדעי טכנולוגי הם בעצם קונים מפתחות טובים יותר לעתיד.
<בלה אברהמס: אתה הזכרת את נושא ההוראה.
<בלה אברהמס: עשרות מהנדסים שלנו, שזה בסופו של דבר במערכת הגדולה טיפה בים, עוברים הכשרות, נכנסים לכיתות, משמשים כתומכי הוראה, יש לנו גם מהנדסים שמלמדים באקדמיה.
אורי מקלב: אתם מעודדים את הדברים האלה?
<בלה אברהמס: אנחנו מעודדים את זה.
<בלה אברהמס: אנחנו משלמים על ההכשרה שלהם, משלמים על שעות העבודה שלהם.
<בלה אברהמס: זה פרויקט מאוד מאוד יפה שהיינו מאוד רוצים להגדיל אותו, לקרוא לעוד חברות להצטרף.
אורי מקלב: זה צריך להיות פרויקט לאומי יותר ולא רק יוזמה שלהם.
אורי מקלב: צריך לעשות שילוב בעניין הזה.
אורי מקלב: אני רואה את זה כחלק מאוד חשוב ב - - -
מנואל טרכטנברג: במשרד החינוך, אתה יכול לדווח על זה - - -
<בלה אברהמס: דרך משרד החינוך הפרויקט הזה.
מנואל טרכטנברג: כן, זה של משרד החינוך.
אורי מקלב: אבל לפעמים אתם מזהים עובדים אצלם שהם מוכשרים, לא רק בתחום המקצועי אלא גם בתחום ההוראה, שהיו יכולים להעביר - - -
מנואל טרכטנברג: כן, יש תכנית כזאת.
מנואל טרכטנברג: אתה רוצה להעביר?
אורי מקלב: אני אתן לך, רק כמה דברים.
<בלה אברהמס: רק עוד שני דברים.
<בלה אברהמס: יש את הנושא של ההוראה, שאנחנו עובדים עם משרד החינוך.
<בלה אברהמס: שוב, זה עשרות, זה לא גדול, אבל עדיין זה משפר.
<בלה אברהמס: עוד נושא אחד שלא דובר כאן, זה שבנות לא בוחרות במסלולים האלה של מדע וטכנולוגיה.
<בלה אברהמס: זה כן דורש טיפול אחר וטיפול מיוחד.
<בלה אברהמס: רק אתמול מקסין, המנכ"לית של אינטל ישראל, הכריזה שהשנה תכנית המלגות והפרסים של אינטל תהיה מרושתת בסטודנטיות.
<בלה אברהמס: בדרך כלל אנחנו עושים את זה קצת אחרת.
<בלה אברהמס: נקודה אחרונה היא שאינטל היא בין החברות שיזמו וחברות ביוזמה של 5 פי 2, להכפיל את כמות הבוגרים ב-5 יחידות מתמטיקה, שזה למשוך את הרצף מהצד השני, לכיוון המהנדסים.
<בלה אברהמס: משרד החינוך מוביל את הדבר הזה, שזה מאוד מאוד חשוב.
<בלה אברהמס: שיתוף פעולה בין מגזרי הוא משהו שמביא לתוצאות יותר טובות ואנחנו מאוד מאוד מאמינים בזה ואנחנו בעצם כאן ונשמח לכל שיתוף פעולה שיקדם את הנושא.
אורי מקלב: כמה מהסטודנטים שעובדים ולומדים אצלכם אתם מכניסים אותם כעובדים קבועים?
אורי מקלב: מה האחוז?
<בלה אברהמס: לטעמי מעל 90%.
<בלה אברהמס: מראש תהליך הסינון לתוך ההכשרה הוא אנשים שיכולים להיקלט במקום העבודה.
אורי מקלב: אנחנו ניתן גם למשרד הביטחון להגיב בעניין הזה.
אורי מקלב: אני חושב שהוא גם פקטור חשוב.
<יובל גרינברג: שמי יובל, אני ראש המינהל לכוח אדם טכנולוגי אקדמי באכ"א, מינהל שעוסק בכל מסלולי העתודה האקדמית ואקדמיזציה למיניה לפי צרכי צה"ל.
<יובל גרינברג: קודם כל חשוב כצה"ל להגיד שהמערך הטכנולוגי הוא מערך בעל חשיבות אסטרטגית, גם למוכנות וגם לשימור היתרון היחסי והעליונות של צה"ל, וזה מול כל האתגרים שאנחנו מתמודדים איתם.
<יובל גרינברג: אם גם מסתכלים על המספרים הוא חלק מאוד משמעותי בסד"כ צה"ל הכולל.
<יובל גרינברג: אנחנו בגדול נוהגים לחלק אותו בצה"ל שלני מערכים, מערך טכנולוגי אקדמי ומערך טכני, שיותר מדבר על הנדסאים, טכנאים, בעלי מקצועות טכנולוגיים.
<יובל גרינברג: בעשור האחרון אנחנו מרגישים את הירידה הזאת בבוגרי מסלולים של נתיב טכני, זאת אומרת נתיב טכנולוגי שמכשיר את אותם בעלי מקצועות טכנולוגיים, או בוגרי תעודת בגרות שהיא באה מהמקום של תעודת בגרות איכותית בתחומי המתמטיקה והמדעים.
<יובל גרינברג: זה משפיע לנו קודם כל על הפערים בהזנה של מהנדסים.
<יובל גרינברג: קודם כל נתחיל משכבת התכנון והיחידות הטכנולוגיות, משכבת המהנדסים.
<יובל גרינברג: אנחנו נמצאים שם בפערים ומתקשים למלא את השורות ועושים הרבה פעילויות בעניין הזה, מערכי ההתראה והסייבר, שגם הם ניזונים מאותו כוח אדם והמערך הטכני עצמו של אותם בעלי מקצוע שעובדים בסופו של דבר ומתחזקים את כל מערכות האמל"ח שנמצאות בשימוש שלנו.