GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יובל גרינברג: צה"ל, קודם כל כצבא העם, דואג ודוגל בגיוס ומיצוי של כלל האוכלוסיות ואנחנו נמצאים בהרבה מקומות ואני אפרט ממש בקצרה כמה דברים.
<יובל גרינברג: קודם כל יש לנו שלושה כובעים מרכזיים.
<יובל גרינברג: אנחנו גם סוג של, במרכאות כפולות, מעסיק גדול מאוד, אם לא הכי גדול, אנחנו מכשירים היקפים מאוד מאוד משמעותיים בטכנולוגיה למקצועות טכנולוגיים.
<יובל גרינברג: בעניין הזה, כדי לפצות על אותו פער אנחנו יכולים לראות שאנחנו מתקרבים למצב של בערך כ-50% מאלה שעושים קורסים טכנולוגיים, אנחנו מכשירים אותם למקצועות טכנולוגיים.
<יובל גרינברג: כאלה שלא היו בטכנולוגיה לפני.
<יובל גרינברג: זאת אומרת אלה בוגרי תיכון ותעודת בגרות עיונית לחלוטין ואנחנו בעצם מביאים אותם לעסוק בעיסוק טכנולוגי.
<יובל גרינברג: זה מצד אחד הזדמנות ויתרון מבחינתם, מצד שני אנחנו מקבלים כוח אדם שלא החזיק לפני זה, לא כלי עבודה ולא נגע בכלים.
<יובל גרינברג: אנחנו גם מפתחים.
<יובל גרינברג: אנחנו מפתחים הרבה אוכלוסיות.
<יובל גרינברג: אנחנו נמצאים בפריפריה, מבצעים הרבה תכניות בשיתוף משרד החינוך, בשיתוף התאחדות התעשיינים, בשיתוף רשויות מקומיות.
<יובל גרינברג: אנחנו נמצאים מכיתה י'-י"א חזק מאוד בכל המקומות האלה ואני יכול למנות שורה ארוכה של תכניות ומסלולים שאנחנו מנסים באמצעותם לתת מענה לצרכים שלנו.
<יובל גרינברג: לגבי נשים.
<יובל גרינברג: אנחנו רואים חשיבות עליונה בחיזוק ועידוד הנשים להשתלב בעולמות המדע והטכנולוגיה.
<יובל גרינברג: יש לנו תכנית שרצנו איתה בשנה האחרונה, של עידוד בתיכונים, אנחנו מתכוונים להרחיב אותה בשנה הקרובה.
<יובל גרינברג: תוצאות יש לנו כבר בשטח, בעשור האחרון עלינו משיעור של כ-6%-7% במערך הטכני נשים ל-21%-22%.
<יובל גרינברג: זה, אגב, לא מתפזר על כל המקצועות באופן שווה, אלה מקצועות יותר מסוימים, באלקטרוניקה, מקצועות יותר מתאימים ואפשר להביא את הנשים לשם.
<יובל גרינברג: הוזכרו פה המרכזים הטכנולוגיים באוניברסיטאות.
<יובל גרינברג: אנחנו נמצאים שם, אנחנו קוראים לזה תחת הכותרת של אקדמיזציה, אנחנו לוקחים את אותם חבר'ה, מאפשרים להם דחיית גיוס כדי להשלים תואר ראשון, בין אם במדעים, רובם אגב נמצאים בפיזיקה, מתמטיקה, מדעי המחשב, מאפשרים להם להשלים את התואר הראשון ואז מציעים להם שירות במקצוע, משהו דומה למסלול העתודה האקדמית.
<יובל גרינברג: דבר נוסף, לקראת שחרור.
<יובל גרינברג: אנחנו מבצעים פעילות מאוד ענפה.
<יובל גרינברג: כרגע גם הוחלט על הקמת צוות במשרד ראש הממשלה לתת קרדיטציה על הקורסים שאנחנו מבצעים לאותם משרתים במהלך השירות כדי שישמשו אותם כאסמכתה מקצועית ליציאה לאזרחות.
<יובל גרינברג: אנחנו גם מעודדים משוחררים שהיו אצלנו במסלולים טכנולוגיים להמשיך להיכנס למכינה קדם אקדמאית וללמוד ללימודי מדעים להיות מהנדסאים, או הנדסאים, כל אחד על פי בחירתו.
<יובל גרינברג: יש לנו גם מסלולים שמעבירים מהנדסאי למהנדס, אפרופו מה שדובר קודם.
<יובל גרינברג: אנחנו מאוד שותפים בכל היוזמות של משרד החינוך, של העמותות, 5 פי 2.
<יובל גרינברג: שורה תחתונה, אנחנו מרגישים את הצורך חזק.
<יובל גרינברג: אנחנו לא יכולים לחכות, אנחנו עושים הרבה דברים, כמו שאתם רואים, הרבה תכניות, ולא מניתי אפילו עשירית מהן, שאנחנו נמצאים שם.
<יובל גרינברג: יחד עם זאת אנחנו עדיין מתמודדים עם חוסר ועדיין השורות חסרות.
<יובל גרינברג: אנחנו נשמח לשתף פעולה עם כל יוזמה, עם כל תכנית, עם כל גוף כאן כדי להתחבר, לחבר, ולהשתמש, במרכאות, בפלטפורמה של השירות הצבאי והמערך הטכנולוגי שלנו כדי לקדם ולדחוף את זה קדימה.
אורי מקלב: אין ספק שהחשיבות שלכם בתוך המערכת היא חשיבות מאוד גדולה.
אורי מקלב: בכל מה שנחליט שאנחנו שואפים לעשות משהו, מועצה, צה"ל ומערכת הביטחון צריכים להיות משולבים בתוך העניין הזה.
אורי מקלב: אליאב בטיטו, יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<אליאב בטיטו: קודם כל שלום לכולם.
<אליאב בטיטו: אני רוצה באמת להודות על עצם הדיון הזה כאן, זה נושא חשוב, גם לנו כתלמידים ואני מאמין שגם לנו בחיים האזרחיים בעתיד.
<אליאב בטיטו: אני קודם כל אציג את עצמי, אליאב בטיטו, יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית, מהעיר עפולה, עולה לכיתה י"ב.
<אליאב בטיטו: התחברתי מאוד לדבריה של חברת הכנסת יפעת.
<אליאב בטיטו: בגדול מאוד מאוד חשוב לי להכניס עוד נושא שלא ראיתי מספיק שדובר עליו, זה נושא הפריפריה.
<אליאב בטיטו: צריך לשים לב, אנחנו מדברים כאן על חינוך טכנולוגי, אבל עיקר החינוך הטכנולוגי כיום, ואני יכול להעיד על זה כמי שבא מהפריפריה וכמועצה שמייצגת את כל בני הנוער ברחבי הארץ, מכל המגזרים ומכל הדתות, שיש הבדלים מאוד גדולים בין הפריפריה למרכז.
<אליאב בטיטו: בנוסף יש גם הבדל בין בית הספר לבית.
<אליאב בטיטו: בסופו של דבר היום לרוב בני הנוער ולרוב התלמידים יש את הטלפונים החכמים, יש מחשבים בבית.
<אליאב בטיטו: היום בחיפוש קצר בגוגל אתה יכול לקבל את אותן תשובות שאתה תוכל לשמוע מהמורה במשך 45 דקות.
<אליאב בטיטו: האתגר האמיתי שלנו, ואני רואה את זה כאתגר ולא כקושי, זה אתגר ואפשר להשתמש בו לחיוב, זה איך אנחנו יכולים להשתמש במכשירים האלה, שאמנם מאוד מסוכנים, יש בתי ספר שנורא מפחדים מהטלפונים, שתלמידים לא יגיעו עם טלפונים, אני חושב, אנחנו באמת חושבים כמועצה שאפשר לשלב את הטלפונים האלה גם בלימודים, להשתמש בהם, להיעזר בהם.
<אליאב בטיטו: בסופו של דבר צריך לקחת את הטכנולוגיה הזאת ולהפוך אותה לטובתנו.
<אליאב בטיטו: רק התייחסות לגבי מה שאמרת, שאין לנו סבלנות.
<אליאב בטיטו: אז אני באמת באמת רוצה להגיד שקודם כל לבני הנוער יש סבלנות.
<אליאב בטיטו: לתלמידים בישראל יש סבלנות ורואים את זה במהלך ימי הלימודים, שאנחנו יושבים ולומדים ופשוט העניין הוא בגישה.
<אליאב בטיטו: אם ייפנו אלינו, ואני בטוח שבסופו של דבר לכולנו יש רצון טוב וכולנו רוצים שהמערכת תצליח, ברגע שייפנו לבני הנוער בגובה העיניים ויראו להם שמאמינים בהם, זה ישנה את כל הגישה.
<אליאב בטיטו: לגבי חשיפה של מגמות, ממש במשפט.
<אליאב בטיטו: דובר כאן הרבה על מגמות טכנולוגיה, לחשוף את בני הנוער למגמות טכנולוגיה.
<אליאב בטיטו: אני חושב ואנחנו באמת מאמינים בזה שאת כל בני הנוער צריך לחשוף לכל תחום, שכל נער בסופו של דבר במדינת ישראל יוכל לבחור לאן הוא מתחבר.
<אליאב בטיטו: דיברנו על פחחות, דיברנו על טכנולוגיה, נער יכול לקבל את ההחלטות שלו לעתיד ואני לא חושב שיש צורך לעודד רק מצוינות.
<אליאב בטיטו: אפשר לעודד מצוינות, זה דבר חשוב, ואפשר לחשוף את כולם, אבל חשוב מאוד לשלב את כל התחומים וזהו.
אורי מקלב: יפה מאוד, באמת יפה מאוד.
אורי מקלב: מה אתה לומד?
<אליאב בטיטו: אני לומד ביולוגיה.
אורי מקלב: סגן נשיא מכון לב, מר הרשקוביץ.
<סטיוארט הרשקוביץ: דיברו על הנגשת הלימודים הטכנולוגיים.
<סטיוארט הרשקוביץ: יש אוצר גלום בציבור, גם החרדי וגם האתיופי, שלא הוזכר פה כמעט היום, שלמרות הקשיים הרבים הם מצטיינים בלימודים טכנולוגיים.
<סטיוארט הרשקוביץ: יש אצלנו מאות או בעצם כ-2,000 סטודנטים חרדים שלא למדו בתיכון לימודי ליבה ובכל זאת מצליחים ברמות הכי גבוהות אצלנו, גם במחשבים, באלקטרו אופטיקה ובהנדסה.
<סטיוארט הרשקוביץ: מה שיחזק אותם, גם הציבור החרדי וגם הציבור האתיופי, שמאוד מאוד מצליחים אצלנו, זה אם אנחנו נעודד יותר את המכינות.
<סטיוארט הרשקוביץ: כמעט שאין מימון למכינות וזה דבר שיעזור מאוד מאוד בהנגשת ציבורים חלשים ללימודים אקדמיים טכנולוגיים.
<סטיוארט הרשקוביץ: יש לנו 600 נשים שלומדות הנדסה היום, וזה גם דבר שאנחנו מאוד מתקשים לגייס אותם מהתיכונים, אין הרבה מאוד התעניינות בקרב הבנות בתיכון ואנחנו עובדים על זה כל הזמן, לעניין אותם ולראות איך אפשר לשלב יותר נשים בתחום ההנדסה.
<סטיוארט הרשקוביץ: המכינות.
<סטיוארט הרשקוביץ: בעצם הם עוברות מהפכה, הסטודנטים האלה בשנה אחת, כשלומדים ברמה של מ-0 עד 5 יחידות, הן במתמטיקה, הן בפיזיקה והן באנגלית בשנה אחת.
<סטיוארט הרשקוביץ: בלי עזרה ממשית לתכנית של המכינות אז פשוט לא יכולים כל הציבורים האלה להגיע לרמות שהם יכולים להגיע אליהן.
<סטיוארט הרשקוביץ: צריכים לעודד את זה וזה נופל בין הכיסאות.
אורי מקלב: מה היחס בין הסטודנטים לסטודנטיות אצלכם?
<סטיוארט הרשקוביץ: יש לנו כ-2,500 סטודנטים ו-2,500 סטודנטיות.
<סטיוארט הרשקוביץ: זה כמעט 50-50.
אורי מקלב: במקצועות הטכנולוגיים?
<סטיוארט הרשקוביץ: בהחלט.
אורי מקלב: אנחנו נבקש משולי אייל, ראש אגף בכיר להכשרה מקצועית במשרד הכלכלה.
<שולי אייל: משרד הכלכלה, יש לו גם בתי ספר לנוער.
<שולי אייל: אנחנו אחראים על לימוד של 13,000 תלמידים.
<שולי אייל: תלמידים שמגיעים אלינו הם אך ורק על בסיס נשירה ממשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: זו תקלה, בגלל זה יש לזה מיתוג כזה.
<שולי אייל: את אומרת תקלה, התקלה היא חמורה פי כמה.
<שולי אייל: משרד החינוך לאחרונה באמת נכנס לסוגיה הטכנולוגית.
<שולי אייל: כחלק מזה, מה שאנחנו חווים בשנה-שנתיים האחרונות זה עצירה של העברה של תלמידים אלינו.
<שולי אייל: ראשי מינהל חינוך ברשויות עושים הכול כדי לעצור את המעבר אלינו.
<שולי אייל: התלמידים אצלנו לא מתמודדים עם בגרות, התלמידים אצלנו מתמודדים במקצוע, התלמידים אצלנו, להבדיל ממשרד החינוך, שלומדים 4 שעות במעבדה וזה, ממוקדים יותר בבגרות, הם יומיים בשבוע בכיתה י"א-י"ב עובדים במקצוע, הם יוצאים עם תעודה.
<שולי אייל: החבר'ה שלנו שנמצאים באורט תל נוף נקלטים לחיל האוויר לשום קורס, טירונות ולדת"קים ישר, לעבודה, כלומר יוצאים עם מקצוע ביד.
<שולי אייל: אנחנו מרגישים עצירה בכל החזיתות, לא מאפשרים לנו לגדול, אין לנו שום תקציב להצטיידות, אין לנו עדכונים בתקציבים להסעות וכדומה.
<שולי אייל: אנחנו בעצירה, בבלימה של המגמה הזאת.
<שולי אייל: בנושא של הכשרות מבוגרים, אמרו פה 40 מיליון שקל, האמת היא שהרבה פחות.
<שולי אייל: התקציב שאני באמת מנהל אותו ומשפיע עליו עומד על 3 מיליון שקל.
<שולי אייל: כשאתם שומעים כמה חסר בתעשייה, אני מזמין אתכם לבוא לראות מרכזי הכשרה עם סדנאות מפוארות, סגורות, כי יש הכוונה מלמעלה לסגור את המקומות האלה.
<שולי אייל: סדנאות ל-CNC, סדנאות לנגרות, סדנאות למקצועות הבנייה.
<שולי אייל: לא עובדים אצלי, כי המגמה היא שכל מורה שהוא עובד מדינה, כשהוא הולך, לא ייכנס אף אחד במקומו.
<שולי אייל: כל המורים שסיימו אצלי את עבודתם, לא נכנס בשנים האחרונות אף אחד במקומם.
<שולי אייל: הכיתות פשוט סגורות.
<שולי אייל: מדיבורים לא נגיע לשום הכשרה ולשום - - - מורים להכשרה טכנולוגית?
<שולי אייל: עד 2005 הנדסאים יכלו ללמד, יכלו להיות מורים, הנדסאים היום לא יכולים ללמד וזו תקלה חמורה.
<שולי אייל: מי אתם רוצים שילמד מסגרות או ריתוך או נגרות?
<שולי אייל: בעלי תואר שלישי?
יפעת שאשא ביטון: לא רק זה, הם גם לא מוכרים במערכת כמורים היום והם ניגשים לתעודת הוראה רגילה.
<שולי אייל: ברור, ואז גם השכר שלהם בהתאם, אז איך נביא אותם?
<שולי אייל: כולנו דיברנו בשנים האחרונות על מחירי הנדל"ן, כל הזמן דיברו על הריבית האפסית ועל ההיצעים, אנחנו מדברים על תשומות הבנייה.
<שולי אייל: כל מי שבונה היום, שיבדוק כמה שכר העובדים עלה בגלל שאנחנו לא מייצרים, אנחנו לא מכשירים.
<שולי אייל: תבואו, מצד אחד תראו אצלי כיתות סגורות של שרברבות וטיח וגבס, ומצד שני אין בעלי מקצוע ואלה שיש גובים היום הון.
<שולי אייל: בסוגיית ההנדסאים, אני מאוד מזדהה עם מה שיוכי אמרה פה.
<שולי אייל: התקצוב להנדסאים הוא נמוך באופן בוטה, אפילו הייתי אומר, באופן יחסי לכל מקצוע אחר.
<יוכבד פנחסי אדיב: הוא פחות מגן ילדים.
<יוכבד פנחסי אדיב: תסתכל על הטבלאות.
יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא ברור, זה רק מחזק את מה שצריך לעשות.
<שולי אייל: כדי להציג תקציב למבוגרים אני נדרש על ידי האוצר להציג את רשימת המעסיקים שמבקשים אותם בקצה, מה שלא עושים למי שהולך ללמוד משפטים או ראיית חשבון.
<שולי אייל: מישהו דורש מהאוניברסיטאות, לפני שהוא תוקצב, לראות מי משרד עורכי הדין שיקלוט אותו בקצה?
<שולי אייל: תמוה בעיניי.
אורי מקלב: ד"ר דליה פדילה.
אורי מקלב: את ראש מכללת לטכניון ומדע אלקאסמי.
<דליה פדילה: בבאקה אל גרבייה.
אורי מקלב: זה בעצם בחינוך הטכנולוגי בחברה הערבית.
<דליה פדילה: שלום לכולם.
<דליה פדילה: אני רוצה להציג כמה נתונים.
<דליה פדילה: הזכאות לבגרות בחברה הערבית עומדת על בקושי 40% בחמש השנים האחרונות וזה לא ממש מתקדם.
<דליה פדילה: 10% מכלל בוגרי התיכון בקושי מגיעים לאוניברסיטה ובקושי הבגרות שלהם איכותית מספיק כדי לאפשר להם להתקבל ללימודים מתקדמים.
<דליה פדילה: לרוב הם מתקבלים במדעי החברה ורק 8% מהם שורדים את הקמפוס הישראלי, שורדים את התואר הראשון, 4% מתקדמים לתואר שני ו-2% בקושי מתקדמים לתואר שלישי.
<דליה פדילה: 90% שנשארים מחוץ לקמפוסים האוניברסיטאיים במדינה הולכים או לרחוב או לירדן.
<דליה פדילה: אלה שהולכים לרחוב ואלה שהולכים לירדן חוזרים עם סט ערכים לחברה שלא ממש מניב תוצאות, לא ברמה הערכית, לא ברמה הכלכלית ולא ברמה של איכות החיים.
<דליה פדילה: נכון לעכשיו יש יותר מ-10,000 סטודנטים בירדן מהחברה הערבית, ערבים ישראלים, יש יותר מ-10,000 בוגרות מכללות להוראות מובטלות ואנחנו במכללה הטכנולוגית אלקאסמי, מדע וטכנולוגיה, שנוסדה ב-2004, כחלק ממוסדות אלקאסמי, חלק מלאפשר מתווה הכשרה נוסף ולאפשר ראייה מחודשת למקצועות מחודשים שיקדמו את הכלכלה, יקדמו את החברה הערבית, בנינו מודל מיוחד.
<דליה פדילה: אנחנו קודם כל הצהרנו על עצמנו שאנחנו בעצם השלב הבא של החברה הישראלית, השלב שמקדם הכשרה, מקדם גם השתלבות במשק הישראלי וצריך להצהיר באופן ברור שצריך לשלב את החברה הערבית בתוך החברה הישראלית ככלל.
<דליה פדילה: מה שעשינו זה זה, מצד אחד הושטנו יד לבתי הספר הטכנולוגיים של משרד החינוך, אנחנו משרד הכלכלה, אנחנו חלק מהמכללות הטכנולוגיות, כל בעיית התקצוב, כל בעיית התדמית וכל הבעיות הנלוות אנחנו שם.
<דליה פדילה: יצרנו את הרצף ביחד עם ראשי רשויות באזור המשולש, באזור המרכז, ובשותפות עם מנהלי בתי הספר, משרד החינוך, רצף שמאפשר לתלמידים בתיכון להתחיל מתוך מסלולים שאנחנו בנינו בשותפות עם בתי הספר, להכין את עצמם להיות סטודנטים במכללה להנדסאים.
<דליה פדילה: בזה אנחנו שינינו את התדמית, התחלנו לשנות את התחושה של איך הם תופסים את עצמם.
<דליה פדילה: הבעיה של תדמית זה בעיה מאוד אבסטרקטית, אבל הפתרונות לתדמית הם פתרונות מאוד פרקטיים.
<דליה פדילה: ברגע שיוצרים רצף ואמונה שאפשר להתקדם מבית ספר טכנולוגי למכללה להנדסאים מכאן מתחילה תדמית אחרת, מכאן מייצרים תקווה שאפשר להתקדם למשהו מעבר לעבודת כפיים, לעבודה של 'לא, אין כאן ג'וב'.
<דליה פדילה: בצד השינוי אנחנו יצרנו גם רצף עם האקדמיה.
<דליה פדילה: נמצא כאן פרופ' פיני דהן ואיתם, עם המרכז האקדמי רופין, יצרנו גם בצד השני התקדמות, תכנית משולבת ל-BSC למהנדסים, בתחומי חשמל, בתחומי תוכנה וביו רפואה וגם בשלב הרביעי יצרנו קשר עם המעסיקים.
<דליה פדילה: הקשר שיצרנו עם המעסיקים.
<דליה פדילה: בגלל החסמים הפנימיים של החברה הערבית במדינה אנחנו הבאנו את המעסיקים לתוך הקמפוס, אנחנו הבאנו את גליל סופטוור לפתוח סניף של החברה בתוך הקמפוס, בתוך באקה אל גרבייה, באזור של המשולש, בין אום אל פחם לג'ת, שזה אזור מאוד בעייתי.
<דליה פדילה: המשמעות של זה שאנחנו עוקפים את החסם של זכאות לבגרות בתוך החברה שלנו, אנחנו חוסמים את החסם של נשים ערביות, שלא ממש נוסעות רחוק בשביל השכלה ולא בשביל טכנולוגיה, אלה שלומדות בסוף להוראה ונשארות בבית מובטלות ולא ממש נהיות שותפות פעילות ביצירת התרבות ולא ביצירת הכלכלה המקומית.
<דליה פדילה: אנחנו גם שינינו, ברגע שהבאנו, ואנחנו עכשיו חותמים את ההסכם עם גליל סופטוור ומתקדמים גם לעוד תכניות משולב עם מרכז אקדמי רופין, אנחנו ככה שינינו את התדמית.
<דליה פדילה: אנחנו ככה משנים את המיקום וממתגים את המקום של חינוך טכנולוגי בתוך החברה הערבית.
<דליה פדילה: כתוצר נלווה של השינוי הזה החינוך בתוך בתי הספר עכשיו נראה כהקדמה או כמבוא, כשלב ראשון להשתלבות במכללה להנדסה.
<דליה פדילה: אנחנו, למרות שזה לא מעוגן בחוק, מתייחסים לדיפלומה הנדסאי כמקביל לתואר ראשון ורוצים שזה באמת יהיה מעוגן בחוק, כי זה יעקוף את כל החסמים שעומדים בפני סטודנטים ערבים במדינה הזאת ויאפשר להם להתקדם לאקדמיה, להשכלה גבוהה, בתוך המדינה ולא מחוץ למדינה, והם יביאו את הערכים ואת הכלים המקצועיים ואת הכלים הערכיים והמקצועיים שמתאימים להשתלבות בחברה הישראלית של המאה ה-21 ולא לירדן או לג'נין או לרשות.
אורי מקלב: יפה מאוד, חשוב מאוד, באמת הדברים מרשימים, זה מראה שיש מה לעשות ואפשר לעשות ויכול להיות שזה שווה דיון מיוחד בעניין הזה.
<דליה פדילה: אני מאוד רוצה לחזק את הדעה שצריך לא רק מועצה שתטפל ותאגם בין משרד החינוך למשרד הכלכלה את החינוך הטכנולוגי ותחזק אותו.
<דליה פדילה: גם הדיור זה עכשיו משבר של המדינה, אבל חינוך טכנולוגי זה גם משבר של המדינה, של החברה הערבית שהיא חלק מהמדינה.
יפעת שאשא ביטון: עצם האמירה כבר תורמת.
<דליה פדילה: ואני מציעה שייווצר מטה מיוחד לטפל בזה עכשיו לתקופה של ארבע עד חמש שנים ומשם לייצר את המדיניות הלאה למועצה, כמו המועצה להשכלה גבוהה, המועצה להשכלה טכנולוגית, שתמשיך את הדרך.
אורי מקלב: אני חושב שזה אפילו שווה דיון מיוחד על הנושא בחברה הערבית.
אורי מקלב: יש מה לעשות, אולי אפילו ללמוד מהרבה דברים אחרים בעניין הזה.
אורי מקלב: רונן לוי, אנחנו כבר אחרי הדקה ה-90, אז כל אחד דקה.
אורי מקלב: רונן לוי, יושב ראש איגוד המוסכים, בבקשה.
<רונן לוי: הענף שלנו זקוק, פלוס מינוס, ל-16,000 מועסקים כרגע.
<רונן לוי: בתהליך של למידה אני מדבר על ארבע שנים, זה בערך הצרכים שלנו ואנחנו צריכים משהו כמו 3,000 מורים ברמה גבוהה, מה שהוא בעצם ענף שחוסל לחלוטין.
<רונן לוי: אם היה חיסול של החינוך הטכנולוגי והסטנדרטים באמת מה זה מורה, אם הנדסאי יכול להיות מורה, כמו שאמר כאן שולי - - -
אורי מקלב: מה רמת השכר אצלכם?
<רונן לוי: כמו שהוא אמר, התשומות עולות.
<רונן לוי: אצלנו רמת השכר היום של מתחיל היא בסביבות 6,000.
<רונן לוי: יותר ממשרדי עורכי דין.
<רונן לוי: עובדים מקצועיים מקבלים 10,000 ו-11,000 ופחחים 12, 13, 14.
<רונן לוי: כי אין, פשוט אין, אז התשומות של העבודה עולות, כל הסיפור על המשכורת כחסם, אני אגיד מה החסם.
<רונן לוי: אני חושב שאנשים פה דיברו, כל אחד סיפר כמה דברים יפים הוא עושה וגם אנחנו עושים דברים יפים, אבל אני רוצה לדבר רגע על החסמים ולא דווקא על הדברים - - - כולנו עושים דברים כי אין לנו ברירה, אנחנו צריכים להסתדר ואנחנו מסתדרים היום, האיגוד שלנו מסתדר בזה שאנחנו פונים ל - - -
אורי מקלב: פתחתם בית ספר?
<רונן לוי: אנחנו עכשיו בדרך לפתוח בית ספר במשרד החינוך, אבל זה גם ארוך קשה, אנחנו מסתדרים בזה שאנחנו פונים לגרמנים היום.
<רונן לוי: אני פונים לשר החינוך בגרמניה, בכל מחוז בגרמניה, ואנחנו מקבלים תשובה תוך שבוע בערך.
<רונן לוי: פה אני פונה לשר החינוך או לשר הכלכלה ואני מקבל תשובה תוך חמש-שש שנים.
<רונן לוי: עברתי כבר כמה שרי כלכלה, עברתי כבר כמה שרי חינוך.
<רונן לוי: הבירוקרטיה פה היא בעצם החסם העיקרי, אנחנו יותר מפרנסים כאן את הפקידות, אנחנו מפרנסים את הבירוקרטיה, בעצם השיטה, התהליך הוא החסם העיקרי.
<רונן לוי: לכן אני מסכים ומקבל את העמדה שצריך מישהו אחד, אחראי אחד לחינוך הטכנולוגי.
<רונן לוי: זה דבר מאוד מאוד חשוב.
<רונן לוי: וצריך לשנות את הגישה.
<רונן לוי: הגישה צריכה להיות שהתעשייה צריכה לקבוע מה היא צריכה והמדינה צריכה לתת את השירות ולא הפוך.
<רונן לוי: בגרמניה מושיטים לנו יד ופה אנחנו הופכים לפושטי יד בשביל לקבל את מה שאנחנו צריכים באופן בסיסי.
<רונן לוי: יש לנו מקומות עבודה, יש לנו יכולת להכשיר את האנשים, יש לנו את הידע.
<רונן לוי: רק בענף הרכב, הפער הטכנולוגי, הרכב היום הוא מתקדם בצורה טכנולוגית מטורפת ועדיין יש תכניות לימוד של שנות ה-50 וה-60 במדינת ישראל.
<רונן לוי: זה רק בגלל השיטה.
אורי מקלב: אין ספק, אתה צודק.
אורי מקלב: היום מי שמגיע למוסך זה מחשב, זה מה שמדברים איתו, לא מדברים איתו על משהו אחר.
אורי מקלב: הפחחות והדברים האלה זה כבר - - -
<רונן לוי: זה מקצוע מדהים, צריך להנגיש אותו.
<רונן לוי: זה אחד המקצועות היפים ביותר שיש ברכב זה פחחות, זה אלומיניום, זה פלסטיק.
<רונן לוי: זה מקצוע מרהיב.
<רונן לוי: מה שסילבן שלום זוכר, אולי את הקונטסה, זה עולם של פחחות של לפני - - - אבל זה באמת מקצוע מדהים, אחד המקצועות היפים ביותר שאני מכיר.
אורי מקלב: יואל קרסו.
<יואל קרסו: כבוד היושב ראש, שמעתי מה שנאמר כאן, נאמרו הרבה דברים חכמים.
<יואל קרסו: בשלב הזה אין לי מה להוסיף.
<יואל קרסו: תודה.
אורי מקלב: זה גם, זה דבר הכי מלמד, הכי משכיל.
אורי מקלב: עומר גמרמן, בבקשה.
<עומר גמרמן: אני נציג של IATI, איגוד ההיי טק הישראלי, האיגוד הגדול ביותר בישראל היום בתחום ההיי טק שמונה מעל ל-500 חברות שחברות בארגון.
<עומר גמרמן: בין הדברים שנאמרו כאן, דיברנו בעיקר על החינוך הטכנולוגי, אבל גם בתחום המדעי ובתחום הנדסת המחשבים יש בעיה מאוד גדולה, שבכל שנה אנחנו נכנסים לפער של 35% בין המשרות שנפתחות בתעשיית ההיי טק לבין בוגרי האקדמיה.
<עומר גמרמן: דבר שבעתיד הלא רחוק מדי ייצור בעיה כלכלית מאוד גדולה בישראל.
אורי מקלב: לא משלבים את כולם?
אורי מקלב: יש הרבה בוגרים שלא משלבים אותם?
<עומר גמרמן: כל שנה נפתחות קרוב ל-7,000 משרות בתעשיית ההיי טק ומסיימים באזור ה-4,500 בוגרים בתארים רלוונטיים.
אורי מקלב: בחלק מהדברים השכר מאוד נמוך, כאלה שגמרו תואר ראשון בהנדסה, במדעי המחשב, ומשלבים אותם בכל החברות, אני לא רוצה להזכיר את החברות, כמעט בעבדות, בשכר מאוד מאוד נמוך, ממש בניצול.
אורי מקלב: פחות משכר מינימום, בכל מיני שיטות, קושרים אותם למקום העבודה בחוזים מסוימים שאם אתה עוזב באמצע אתה צריך לשלם קנס על מה שהכשירו אותך בעבודה.
אורי מקלב: אוסרים על החברה שעבורם עובדים חברות ההיי טק, אוסרים לשלב אותם בעבודה כמה שנים.
אורי מקלב: אנחנו היום ערים לכך שיש אלפי עובדים שגמרו תואר ראשון בהנדסת מחשבים והם עובדים גם בשכר מינימום ובפחות מזה גם.
<עומר גמרמן: אין ספק שיש בעיה - - -
אורי מקלב: דורשים מהם דרישות, כל יציאה שלהם נמדדת בדקות, אם הם עוזבים את העבודה, בתפוקות.
אורי מקלב: שעון הנוכחות ממש בפתח החדר כמעט ולא למטה במעלית.
אורי מקלב: אני קיבלתי פנייה שאישה שנתקעה במעלית שלושת רבעי שעה בעלייה לעבודה הורידו לה את זה, החשיבו לה את זה כהיעדרות, וגם כל מיני פרמיות שיש להם, היא הפסידה הרבה, בגלל שאת זה החשיבו לה כחסר.
אורי מקלב: זה מחזק את דבריך.
אורי מקלב: יש בעיות לא מעטות גם בתחום הזה.
<עומר גמרמן: נכון.
<עומר גמרמן: אבל הבעיה היא לא במספר העובדים כמו במספר הבוגרים שמגיעים למקום הזה, דבר שמתחיל עוד קודם בתיכון ומתחיל עוד קודם בחטיבות הביניים וביסודי, כמו שדיברנו קודם גם על תחומים אחרים.
<עומר גמרמן: ב-IATI פתחנו בתכנית לאומית בשיתוף עם משרד החינוך וקרן רש"י במטרה להכפיל את מספר עובדי ההיי טק תוך עשר שנים.
<עומר גמרמן: אחד הדברים הראשונים שאנחנו יוצאים לפועל בשנה הקרובה זה באמת הכנסה של עובדי תעשייה, מהנדסים, כעוזרי הוראה בתוך מערכת החינוך, דבר שעלה כאן מקודם וייצא לפועל בימים אלה.
אורי מקלב: מכירים בהם כעוזרים?
אורי מקלב: מה זה עוזרי הוראה ולא הוראה?
<עופר רימון: הם עדיין לא המורים, אבל הם מצטרפים ככוח עזר.
אורי מקלב: אבל נותנים להם להעביר שיעורים?
<עומר גמרמן: כוח עזר במטרה לחזק את המורים ולחזק את התלמידים במקצועות המדעיים טכנולוגיים.
<עומר גמרמן: בשנה הקרובה נפתח במספר פעולות, חמישה פרויקטים מרכזיים בתחומי התכנות, המדעים, הפיזיקה והמחשבים והגברת המודעות והתודעה למקצועות המדעיים טכנולוגיים, שיתוף עם משרד המדע, אני מקווה גם ובשיתוף עם משרד החינוך בתקווה שתוך עשר שנים באמת נראה את התוצאות.
אורי מקלב: מצוין, יפה מאוד.
אורי מקלב: שחר בר אור, חברת stem.
<עומר גמרמן: שחר יצא, שחר הוא השותף שלי.
אורי מקלב: ד"ר קלאודיה ברזילי, יושבת ראש פורום מדע וטכנולוגיה, עמותת פני"ם.
<קלאודיה ברזילי: שלום.
<קלאודיה ברזילי: אני ד"ר לכימיה בכובע של יושבת ראש פורום מדע וטכנולוגיה בתוך העמותה, מקדמת במיוחד כל מה שקשור לנושא של קידום מדע וטכנולוגיה בכלל, אך בפרט אצל נשים, כמו שנאמר פה קודם.
<קלאודיה ברזילי: כל מה שנאמר פה לפניי אכן זה רלוונטי, אכן זה מאוד חשוב שניקח בחשבון, במיוחד את הנושא של המועצה, שאכן חייב שיהיה גוף שיקדם את הדברים, חוצה מפלגות, חוצה ממשלות, אחרת אף פעם הדברים לא יתקדמו.
<קלאודיה ברזילי: מתחברת למעשה לכל מה שנאמר פה קודם, בדיוק כמו שנאמר, יש רק שני דברים שאני רוצה להוסיף.
<קלאודיה ברזילי: דבר אחד, שמתקשר למה שהתלמיד מכיתה י"א אמר.
<קלאודיה ברזילי: אם אני רוצה אך ורק להתייחס אך ורק מההיבט החינוכי ולא ההיבט ההשכלתי, שיש לו חשיבות כמובן, אבל התכנסנו במיוחד להיבט החינוכי וכמובן לאורך כל הדרך חייבים לפרק מגן חובה עד לדוקטורט ואפילו הפוסט דוקטורט שצריך להכניס היבטים בתעשייה, אבל אם אני רוצה להתייחס רק להיבט החינוכי, צריכים להקשיב היטב למה שפה התלמיד אמר בנושא של מה שהנוער רוצה ומצפה לראות בחינוך אצלו בבתי הספר.
<קלאודיה ברזילי: אנחנו נמצאים בעידן מאוד מתקדם בהיבט טכנולוגי, עם מידע שנמצא זמין לכל אחד בכל גיל ואנחנו עדיין ממשיכים ללמד במערכת החינוך בשיטות מאוד מיושנות, עם מערך מקובע מאוד, עם ההיבט של המגמות וכו' וכו'.
<קלאודיה ברזילי: חייבת להיות מחשבה פתוחה יותר, לשנות לחלוטין את ההיבט החינוכי, לדעת ולהבין שאנחנו חייבים לחנך לקריאטיביות ולפתיחות מחשבתית ולא לקבע אותם במחשבות ובבחירה בגיל כל כך צעיר במגמות.
<קלאודיה ברזילי: חד משמעית חייבים לשנות את הגישה, לפתוח אותם לכמה שיותר תחומים, ללמד אותם את כולם, שכולם יהיו חשופים לכמה שיותר תחומים, כדי שתהיה להם אפשרות לבדוק.
<קלאודיה ברזילי: זה בפירוש מכניס אותנו חד משמעית לשינויים רפורמיים מאוד גדולים שאם לא יהיה מערך מועצה גדולה שתוכל לטפל בו, כמו שאמרו אבא ואמא, או רק אבא או רק אמא, לא משנה מה, אבל מערך חוצה מפלגות, חוצה ממשלות, שיטפל בו מהשורש, הדברים לא יתקדמו.
אורי מקלב: ד"ר מריטה ברבש, בבקשה.
<מריטה ברבש: תודה רבה.
<מריטה ברבש: שלום.
<מריטה ברבש: אני באה מהכשרת מורים ויש לי תמונה מאוד רחבה של מה שקורה בהכשרת מורים ואני רוצה להגיד שיש עתודה עשירה ביותר של אנשים מעולים, עתודה מאוד מאוד מבטיחה של אנשים מעולים שיכולים לבוא ולהיות מורים במסגרת קריירה שנייה.
<מריטה ברבש: למרבה הפלא יש הרבה מאוד אנשים מהיי טק, מהנדסים, בוגרי ופורשי צבא שמאוד מעוניינים לרכוש את מקצוע ההוראה.
<מריטה ברבש: אני רוצה לציין שזה מקצוע, אי אפשר להיות מורה על רגל אחת.
<מריטה ברבש: זה מאוד מוערך ומאוד חשוב שבאים אנשים מתעשייה עתירת ידע לתת שיעורים ולתת הרצאות בבתי הספר, זה לא פותר את סוגיית ההוראה ויש בעיה לוגיסטית בהכשרת האנשים האלה.
<מריטה ברבש: הם באים לעשות קריירה שנייה, הם הרבה פעמים מאוד מאוד מודעים לכך שזה מקצוע לא כל כך מתוגמל, הם מוכנים לזה.
<מריטה ברבש: הבעיה היא במעבר, משום שכדי שהם יקבלו הכשרה אמיתית, איכותית, שתבטיח להם לא רק הישרדות אלא גם הצלחה במקצוע החדש שלהם, הם צריכים לפחות שנה של לימודים מאומצים ואחר כך השלמת לימודים תוך כדי עבודה.
<מריטה ברבש: צריך לאפשר להם - - -
אורי מקלב: יש מסלול כזה?
<מריטה ברבש: כן, יש.
אורי מקלב: איפה, במשרד החינוך?
<מריטה ברבש: במכללות לחינוך, במכללות להכשרה.
<מריטה ברבש: הם מקבלים תעודת הוראה, הם מקבלים שכר כאקדמאים בהוראה.
<מריטה ברבש: יש קושי רב במעבר משום שכאשר הם לומדים למעשה הם לא יכולים להתפרנס, או שכושר הפרנסה שלהם מאוד יורד - - -
אורי מקלב: הנושא הזה של הוראה צריך לקבל אצלנו - - -
יפעת שאשא ביטון: זו סוגיה נפרדת.
אורי מקלב: כל הדוברים נגעו בזה בצורה זו או אחרת ואני חושב שאנחנו בחלק מהמסקנות שלנו גם ניקח את זה בחשבון.
<מריטה ברבש: צריך לחשוב איך מתגמלים אותם בתהליך ההכשרה.
<דיתה ברוניצקי: תודה על זכות הדיבור.
<דיתה ברוניצקי: אם היה לי יותר זמן אז הייתי נוגעת ביותר אספקטים של הדיון היום.
<דיתה ברוניצקי: אנחנו באורמת מנסים לשלב בית ספר תעשייתי, שזה הילדים שאפילו לא עברו את ההזדמנות האחרונה עם שילוב של השיטה הדואלית שעובדת יפה, והיא לא הוזכרה כאן, בגרמניה, בשווייץ, בפינלנד, עם תוצאות מצוינות של נוער שמשתלב בעולם העבודה.
<דיתה ברוניצקי: בישראל צריך לראות איך מתגברים על הדימוי של ההסללה על מנת ליישם אותה.
<דיתה ברוניצקי: אנחנו היום בשלב של ניסוי כדי להתגבר על זה.
<דיתה ברוניצקי: אני חושבת שאם חברי הוועדה יהיו מעוניינים לשמוע על זה בנפרד נעשה את זה, כי אני חושבת שאין עכשיו זמן.