GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יורם גרוס: אני כאיש היי טק יודע שכל מי שעושה סטרט אפ וכל מי שבונה אפליקציה, כולל waze כשהם היו סטרט אפ, אף אחד לא מבין בדברים האלה, אף אחד לא יודע מזה שום דבר ויש איזה שהיא תחושה נורא נורא, נקרא לזה של ויתור מראש, אנחנו לא מבינים בזה ולא נעשה שום דבר בנושא הזה.
<יורם גרוס: וכולם עושים ועובדה שהנוער התרגל לוותר על הפרטיות ויש פה מצב שאנחנו נגיע למצב ההפוך.
<יורם גרוס: אני יכול להגיד שיש ניצנים של הבנה שהולכת להיות קטסטרופה בנושא הזה, אנשים מתחילים לדבר על זה שכל התוכנות האלה, כל האפליקציות החברתיות האלה, חשופות לתביעות שכנראה יגיעו באיזה שהוא שלב.
<ניר גרסון: כבר מוגשות תובענות ייצוגיות.
<יורם גרוס: כן, אבל זה יכול להיות הרבה יותר גדול, כי - - -
<ניר גרסון: שלא לדבר על זה, סליחה שאני קוטע, חלק מהדברים שאתה אומר, בגלל חוסר מודעות לא מתעסקים אז עוברים על החוק.
<ניר גרסון: גם מי שלא מבין בדיני מיסים, האם זה הצדקה לא לשלם מיסים?
<יורם גרוס: אני לא בא כדי להגן, אני בא כדי להעמיד בעיה וההצעה שלי זה שצריך לעשות איזה שהוא קמפיין או איזה שהוא משהו, אולי אפילו תביעה או הגדרה, לא יודע באיזה צורה, אבל שהדבר הזה יגיע למודעות ושאנשים יידעו בכלל על מה הם צריכים להגן.
<יורם גרוס: אנשים לא יודעים על מה להגן אז הם לא יגנו וזאת הבעיה המרכזית.
<יורם גרוס: כשחברה כבר נהיית גדולה וכבר יש לה תשתית בסיסית, זה מתחיל כבר להיות מאוחר, כי זה יכול להפיל אותה, כי היא לא יכולה לשנות את הצורה שהיא כתבה את התוכנה, או את הצורה שהיא מימשה את האפליקציה.
<יורם גרוס: אז חייבת להיות מודעות, חוסר המודעות הזה יכול למעשה להביא את הבעיה הבאה.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו אפשרות לעוד שני דוברים, ברשותכם.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רק תציג את עצמך.
<יהודה בר אור: אני יהודה בר אור, יו"ר איגוד נהגי המוניות הארצי.
<יהודה בר אור: אתם יודעים, אנחנו נמצאים המון המון על הכביש, רואים את כל הנעשה יותר טוב מכל אחד אחר, כי כל אחד יכול מהמשרד שלו לראות את זה אולי בשעה נסיעה ביום, אני רואה בכלל לא דרך החלון, אנחנו רואים את זה 12-13 שעות כל יום.
<יהודה בר אור: הדבר הכי חשוב פה שלא נאמר, ואני רואה את זה בצורה הכי ברורה, אמנם רוצים לעודד אופניים, רוצים לעודד הכול, אבל לא מעודדים פיקוח.
<יהודה בר אור: פיקוח זה הדבר הכי חשוב ואתה לא יכול להכניס עוד אופניים ועוד כלי רכב ניידים אחרים כשאין לך פיקוח, זה רק יגרום לעוד תאונות ועוד בעיות.
<יהודה בר אור: אנחנו רואים היום שאת חשמונאים סגרו רק לתחבורה ציבורית וכלי הרכב נכנסים שם כי אין פיקוח.
<יהודה בר אור: הנהג הישראלי לא שומר על החוק והוא נכנס לכל מקום שהוא יכול להיכנס כדי לקצר את דרכו.
<יהודה בר אור: אם רוצים להכניס עוד כלי רכב נוספים ולעודד אופניים וכל שאר הדברים האלה צריך לדעת איך לעשות קודם כל את הדבר הנכון ביותר, לעודד פיקוח.
<יהודה בר אור: זה אחת.
<יהודה בר אור: שתיים, נהג מונית שמגיע למקומות, הוא לא נוסע קילומטרים, הוא נוסע לפעמים 2-3 קילומטרים כדי להגיע לבן אדם, לקחת אותו, והמחקר שהוא הזכיר, עליו מתבססים דברים שאני לא מכיר אותם, חבל שהוא לא דיבר איתי לפני, כי הוא לא הביא דברים נכונים לוועדה.
<יהודה בר אור: אם אנחנו אומרים שבאמת צריך לעודד כלי רכב פרטיים לא להגיע לעיר, אז צריך גם, במיוחד בעבודה על הרכבת הקלה והנתיבים שלה, זו אפשרות מאוד רצינית, אם היו סוגרים את הנתיב הזה לכניסה של רכב פרטי, לפחות משבע בבוקר עד שבע בערב ולעודד את כל האנשים להגיע עם רכבים לחנה וסע ולהשתמש שם גם בשאטלים וגם במוניות.
<יהודה בר אור: אנחנו הגשנו תכנית מסודרת לשר בנושא הזה, איך אנחנו יכולים לעזור ולשתף פעולה.
<יהודה בר אור: כל הדברים האלה, אם רוצים באמת להעביר את הציבור לתחבורה ציבורית, צריך לתת לו יותר מענה ויותר לפתוח את האוזניים ואת הרצון לשתף גופים נוספים.
<יהודה בר אור: אני כבר דיברתי איתם מספיק פעמים, גם שי יודע את התכניות שלי, ואני מקווה שהדיונים האלה יביאו אותנו לכך שישתמשו יותר בתחבורה הציבורית, כי זה הדבר הנכון ביותר, לפחות בגוש דן, עם כל העומס שלו.
<יעקב אנוך: ברשותך, גברתי היושבת ראש, אני רוצה להתייחס לעניין של החשיפה האישית בתוך האפליקציות ובתוך כל השימושים.
<יעקב אנוך: היום מקובל לרשום על חפיסת סיגריות שהעישון מזיק לבריאות וכו' וכו', היום מקובל בפרסום כלי רכב לרשום את המזהמים ומה מידת ורמת הזיהום, באפליקציות למיניהן בדרך כלל מקובל לשאול את השאלה, 'האם אתה מוכן שנדע את המיקום שלך?' אבל לא מזהירים אף אחד בשום אזהרה ש'חשיפת המיקום תפגע בפרטיות שלך'.
<יעקב אנוך: אני חושב שזה עניין לחקיקה, אבל צריך ללכת בכיוון שכל האפליקציות האלה, שהן בהחלט מסכנות, במרכאות, את האדם, לפחות את הפרטיות שלו, שיכילו את האזהרה ששימוש באפליקציה גורם לוויתור על הפרטיות שלך, ואז בן אדם יידע את המשמעות.
<יעקב אנוך: אדם כשגרה, כשהוא פועל עם האפליקציות, הוא לא יודע, הוא אומר 'אוקיי, אז יידעו איפה אני', הוא לא מבין בדיוק את המשמעות ארוכת הטווח ואת המשמעות שהוא הופך להיות חשוף מחר גם לדברים שהוא לא היה רוצה להיות חשוף.
<יורם גרוס: אני רוצה לענות על זה.
<יורם גרוס: אני קורא בכל האפליקציות את האזהרות האלה והן לא אומרות לי בשום דבר, כי אני יודע שזה לא חשוב אם אני מוותר עכשיו על המיקום שלי לטובת waze, כדי שיידע איפה אני, אלא זה חשוב מה waze עושה עם המידע הזה ולי אין שליטה על זה ורק מי שיבדוק אותה מבחינה משפטית יוכל לראות מה הוא עושה עם המידע הזה.
<יורם גרוס: הבעיה היא לא שאני מאשר, הבעיה מה הוא עושה עם זה.
יפעת שאשא ביטון: כם אני עוברת לסיכום הישיבה הנוכחית.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהקול שעלה פה בצורה חזקה זה באמת הנושא של הנגשת התחבורה הציבורית, התחבורה הציבורית שהיא מיטבית, גם מבחינה שירותית וגם מבחינה סביבתתית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו זיהינו בתוך השיח שהדילמה של יותר רכבים או פחות רכבים היא פחות רלוונטית אלא באמת איכות התחבורה הציבורית והיקף השימוש בה.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שזה באמת הפתרון שאנחנו צריכים לחתור אליו.
יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה אין שאלה שצריך לעסוק גם בנושא של חיבור פריפריה למרכז, אנחנו יודעים שבעיקר נושא הרכבים, כפולות של רכבים, שניים, שלושה וארבעה רכבים, הם בעיקר בפריפריה כי יכולת ההנגשה בתחבורה הציבורית היא מועטה ולכן חשוב לקדם גם את הנושא הזה, אם אנחנו רוצים לראות פחות רכבים בשגרה בדרכים.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של פרטיות.
יפעת שאשא ביטון: גם התמודדות עם נושא של תקלות או פגיעה באפליקציות, כמו שעלה כאן ב-waze, אבל גם סוגיית הפרטיות, ואני בהחלט אעביר ליו"ר הוועדה את ההצעה לבחון חקיקה או בכלל לבחון את כל העניין של תסקיר השפעה על פרטיות, לראות מה קיים היום ומה חסר ואולי צריך להוסיף.
יפעת שאשא ביטון: אני גם לחלוטין מסכימה שהעניין הוא לא החשיפה, אלא השימוש שעושים אותם בעלי אפליקציות עם המידע שברשותם.
יפעת שאשא ביטון: אני חייבת הערה ככה ברמה האישית.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על נהג אוטומטי, אני חושבת שהבשורה הטובה שמה שלא יהיה וכמה שלא נתקדם לגורם האנושי יש פה משמעות מאוד מאוד גדולה.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר אנחנו אלה שמפקחים על הנהיגה, או על כל החיישנים או כל הטכנולוגיות שמתקדמות וצריכים להפעיל אותם.
יפעת שאשא ביטון: אז אולי אנחנו לא תמיד נתווכח עם ה-waze, אבל זה כן יהיה בסדר אם אנחנו נשאל מדי פעם אם אנחנו אכן בכיוון, ונתנו פה דוגמאות של מסלולים ונתיבים שפתאום נראים לנו לא סבירים או לא מוכרים וצריך בהחלט לבחון.
יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה של הגורם האנושי עלה הנושא של הכשרה, הכשרה של כוח אדם.
יפעת שאשא ביטון: זה מחזיר אותי קצת לנושא של חינוך טכנולוגי במובן הרחב שלו, זה חינוך שבעצם הולך וקצת מתקהה עם השנים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פחות ופחות רואים אנשים שזורמים לתוך המסלול של החינוך הטכנולוגי ואני חושבת שנושא ההכשרה הוא נושא מאוד חשוב שצריך גם עליו לתת את הדעת.
יפעת שאשא ביטון: סוגיה נוספת לסיכום שצריך לבחון זה באמת את הקשר בין הרשויות לבין האפליקציות השונות, שאנחנו יודעים שהם נותנים שירות לציבור בצורה שהיא דומיננטית, דוגמת ה-waze ודוגמת אפליקציות נוספות, אז גם את זה צריך לבחון, את רמת הקשר, אם בחקיקה ואם בצורה אחרת, כדי להבטיח את המידע באופן מיטבי.
יפעת שאשא ביטון: אם מישהו רוצה להוסיף משהו כהמלצה לסיכום או משהו שפספסתי אז אתם בהחלט מוזמנים.
יפעת שאשא ביטון: גם מהמשרד.
יפעת שאשא ביטון: עשיתי הכול?
<יהודה בר אור: אני אודה לך, גברתי, אם יכניסו הערה נוספת, שגם הגורם המשטרתי והאכיפה יהיה חלק גדול מאוד מכל הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: נכון, צודק, רשמתי, להגביר את הפיקוח על כלי הרכב השונים.
<יהודה בר אור: בלי זה כל הדברים האלה שדיברתם, זה לא יהיה שום דבר.
יפעת שאשא ביטון: מסכימה לחלוטין וזה נכנס לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: בעצם הגברת הפיקוח על כלי תחבורה שונים שנכנסים ל - - -
<יהודה בר אור: שרכב פרטי לא ייכנס לנתיבים של תחבורה ציבורית.
אורי מקלב: אנחנו שמחים ומתכבדים לפתוח את הישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה.
אורי מקלב: היום יום שלישי ז' בחשוון, 20.10.2015, שעה 11:00 וכמה דקות.
אורי מקלב: אנחנו פותחים ישיבה מיוחדת לציון יום העוני הבינלאומי כשעל סדר היום מחקר ופיתוח חקלאי וביטחון תזונתי, זה הנושא הראשון.
אורי מקלב: הנושא השני הוא פיתוח גידולים חקלאיים בשטחים עירוניים.
אורי מקלב: אני אשתף אתכם בעבודת הוועדה במשפט אחד, הכנסת מציינת עשרות ימים מיוחדים ולא כל ועדה דנה בכל הנושאים בכל יום.
אורי מקלב: לכאורה במחשבה ראשונית, במושכל ראשון, ועדת המדע עם יום העוני הבינלאומי לא נראים חברים, כמו שאם יש יום מניעת האלימות בין בני נוער.
אורי מקלב: אנחנו לא תמיד מוצאים לנכון שזה הימים שלנו, אנחנו דנים בימים אחרים, וחשבנו מה לזה ולנו, והנה ראינו מאוד מהר שאנחנו מתחברים לנושא הזה, לציון יום העוני, גם בוועדת המדע.
אורי מקלב: דווקא בחלק שאני חושב שהוא מאוד חשוב, בשונה אולי מהתמודדויות אחרות, כשבאים להתמודד ולחשוב איך עוזרים לאלה שהם עניים, איך מתמודדים, איך תומכים בהם, איך מעניקים להם, איך אולי עוזרים להם.
אורי מקלב: אנחנו לא רוצים להגיע לשם, אנחנו חושבים שפעולות נכונות ורחבות שיכולות לפתור בקצה את העוני, אם אנחנו נדע לתת פיתוחים טכנולוגיים מתאימים, ממילא יהיה לנו גם ביטחון תזונתי.
אורי מקלב: אם אנחנו נדע ליישם וגם להוביל וגם לעודד הרחבה וצורות שונות ולחשוב מחוץ לקופסה בנושא החקלאים, למשל, דוגמה של נושא שלקחנו על עצמנו להתמקד בו, זה בקצה ודאי גם ירחיב וגם יועיל וגם יוזיל מאוד את התזונה ואת המוצרים החקלאיים.
אורי מקלב: בחרנו לדון במחקר ופיתוח, לשמוע מכל מי שאמון על כך ועוסק בכך לראות עם מה אנחנו מתמודדים ואיך לפתח ולהרחיב את זה ולחזק את זה.
אורי מקלב: הנושא השני זה גידולים חקלאיים בשטחים עירוניים.
אורי מקלב: זה לא נקרא פיתוח חקלאי קהילתי ולא רק פיתוח חקלאי מחקרי, אלא פיתוח חקלאי מסחרי.
אורי מקלב: כאן אנחנו באמת רוצים להרים את הדגל כדי לראות איך לקדם ואיך להתיר חסמים שונים שיוצגו בפנינו בהמשך.
אורי מקלב: עוד לפני שנעבור לגופו של דיון אני רוצה לקדם בברכה ובברוכים הבאים אורחים מארצות הברית, מתנועת בני עקיבא העולמית, מדובר בבני נוער.
אורי מקלב: אתם אורחים מארצות הברית ואתם נמצאים בתנועת בני עקיבא העולמית, אנחנו מברכים אתכם בברוכים הבאים, שיהיה לכם ביקור מהנה ומועיל, ובאמת חשוב שבתקופה הזאת אתם באים.
אורי מקלב: כל ביקור פה מחזק אותנו, ודאי אתם רואים עם מה אנחנו צריכים להתמודד, אבל מצד שני אתם גם רואים שאנחנו מטפלים בבעיה ומתמודדים עם הבעיה באומץ ובביטחון.
אורי מקלב: אנחנו גם מקווים שהתקופה הזאת תעבור ואנחנו נמשיך בשלום ובשלווה.
אורי מקלב: הדוברים הראשונים בנושא הראשון, שזה מחקר ופיתוח, ד"ר רון מרון, מנהל פיתוח עסקי מקרן בירד, קרן דו לאומית ישראל-ארצות הברית.
אורי מקלב: אתה תציג את מה שאתה מייצג, נשמח לשמוע אותך ראשון.
<רון מרון: תודה רבה.
<רון מרון: לכבוד לי להיות מוזמן לישיבה, שבעיניי היא מאוד משמעותית, של הקשר בין העוני העולמי לטכנולוגיה חקלאית, או לחקלאות בכלל.
<רון מרון: שתי מילים על קרן בירד, שאני בא מטעמה.
<רון מרון: קרן בירד היא קרן של שיתוף פעולה פיתוחי בין חברות ישראליות לחברות אמריקאיות.
<רון מרון: הקרן נוסדה לפני כ-40 שנה במימון משותף שווה של ממשלת ארצות הברית וממשלת ישראל.
<רון מרון: מאז 1977 אנחנו תומכים בלמעלה מ-900 פרויקטים שונים, השקענו למעלה מ-320 מיליון דולר בפרויקטים המשותפים, חברות ישראליות ואמריקאיות, כאשר הפרויקטים המוצלחים הניבו לחברות, כשפותחה טכנולוגיה או מוצר כתוצאה משיתוף הפעולה, למעלה מ-10 מיליארד דולר מכירות.
<רון מרון: הקרן היא כמובן ללא מטרת רווח ואין לנו שום מה שנקרא upside בהצלחה של החברות, פרט לגאווה ולהשלמת המשימה שלנו.
<רון מרון: בשנתיים וחצי האחרונות אנחנו מאוד מתעניינים בנושאי טכנולוגיה חקלאית כי אנחנו חושבים שיש פה הזדמנות מצוינת לקידום הטכנולוגיה והידע האקדמי והטכנולוגיה הישראלית בנושא החקלאות עם חברות אמריקאיות, כמובן לטובת מוצרים וטכנולוגיות חקלאיות שיפתרו, בתקווה, חלק מהבעיות שהעולם צופה בשנים הבאות.
<רון מרון: כפי שכולנו מודעים לכך, הצפי שבאמצע המאה יהיו למעלה או בסביבות 9 מיליארד אנשים על כדור הארץ, הצפי שיהיה צורך להגדיל את כושר ייצור המזון כדי להתאים אספקה לאותם 9 מיליארד אנשים.
<רון מרון: המצב היום הוא שכושר הייצור של המזון בעולם הוא מספיק, למעשה הוא מספיק להאכיל את כל האנשים בעולם, אבל כאן יש בעיה אחרת, אחד הנושאים שאני מקווה שנדון בהם היום, הבעיה של פיזור המזון, שמגדלים את המזון לא תמיד במקומות שיש צורך והוא לא מגיע לאותם אנשים שצורכים את המזון.
<רון מרון: בעיה נוספת, יש פה מספר מומחים שקשורים לבעיות של מה שנקרא post harvesting, או אחסון או טיפול במזון לאחר גידולו.
<רון מרון: אחד הנתונים המדהימים, שקרוב ל-20% או לפעמים 30% מהמזון שגודל וסוף סוף עבר בהצלחה את כל המכשולים של חוסר מים, אקלים משתנה ומזיקים, הוא מושמד או לא מגיע לפיות של אנשים לאחר שהוא הופך להיות בלתי ראוי לאכילה.
<רון מרון: בתפיסה שלי ההעצמה של היכולות הטכנולוגיות והאקדמיות הישראליות יכולה להיעשות בין היתר על ידי פעילות שתיעשה במסגרת שיתופי פעולה בינלאומיים.
<רון מרון: אני בזווית שלי, שיתופי פעולה בינלאומיים בין ישראל לארצות הברית, אבל כמובן שיש מדינות אחרות.
<רון מרון: יש כאן אנשים שידברו על פעילויות ישראליות באפריקה, פעילויות ישראליות בהודו, ניצול של יכולות טכנולוגיות ואני מציע ש - - -
אורי מקלב: אתם גם מיישמים את זה, או רק הפיתוחים, השאלה אם כל הפיתוחים האלה באים לידי יישום פה בארץ, אם יש לנו תועלת בסופו של דבר מהעניין הזה.
<רון מרון: תועלת מקומית?
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, אין ספק שכל פיתוח הוא דבר שמועיל ויכול לתת באמת מענה להתמודדויות שונות וגם לתופעות חדשות.
אורי מקלב: אנחנו צריכים היום להתמודד עם מזג אוויר שהוא נניח קיצוני או לא מה שהיינו רגילים אליו, זה פוגע בתוצרת החקלאית, והיום עם פיתוח טכנולוגי כזה או אחר יודעים להתגבר עליו ועדיין שהוא נותן מענה חשוב מאוד.
אורי מקלב: השאלה אם זה לא רק מועיל ליצרן ומשאיר את הרווח, או שזה גם מועיל בסופו של דבר לצרכן.
אורי מקלב: אם אנחנו יודעים שכל הפיתוחים האלה שבאים למנוע נזקים בסופו של דבר רואים שזו תועלת גם לצרכן.
אורי מקלב: לדוגמה הטפטפות, אחת ההמצאות הישראליות, זה נכון שהחברה, הקיבוץ, או מי שייצר אותו הגיע לרווח כלכלי חשוב, וזה דבר טוב, אבל אנחנו גם יודעים שהאנושות כולה מרוויחה מזה ואנחנו גם יודעים שזה הביא לתועלות רבות של חיסכון במים והשקיות לא מבוקרות ועוד דברים.
אורי מקלב: זה נתן לנו הרבה תשומות, גם תשומות במחיר.
אורי מקלב: אין ספק שזה חלק חשוב מאוד, שזה גם נותן להתמודד עם העוני.
אורי מקלב: אני רק שאלתי לגבי קרן המחקר שלכם, האם יש לכם מטרה בייצור, או שאתם רק מפתחים ואחרי זה החברות עצמן עושות עם זה מה שהן חושבות.
<רון מרון: הפילוסופיה של הקרן היא שאנחנו מעודדים את שיתוף הפעולה.
<רון מרון: אנחנו רוצים שבסופו של דבר שתי החברות יגיעו למוצר או טכנולוגיה שתניב להן הכנסות שבסופו של דבר, אם אנחנו חושבים על אחד הפרויקטים החקלאיים שאנחנו תומכים, שאני לא רוצה להתייחס אליו, אבל בתקווה שהוא יצליח, הוא יכול היה, תיאורטית לפחות,לפתור את בעיית העגבניות שהייתה בישראל לפני כחודש, שהעגבניות נפגעו מווירוס ואם אתה מפתח עגבניות שעמידות לווירוס אז היית יכול לקנות עגבניות לא במחיר של 12-15 שקל לקילו אלא קצת פחות.
<רון מרון: אני מתבייש שקניתי במחיר הזה, הייתי אולי - - -
אורי מקלב: אני קניתי ב-19.90.
אורי מקלב: מה אפשר לעשות, זה מה שהיה.
אורי מקלב: אלה המחירים שהיו בירושלים, לא בשוק, אבל חנות של כמעט שוק.
<רון מרון: אז אחד התוצרים המיידיים של הפעילויות שלנו הוא טכנולוגיה שמאפשרת ייצור, בסופו של דבר זול יותר שהוא כמובן קשור לעוני העולמי.
<רון מרון: שאני, עם הכנסה נמוכה יותר, אוכל לקנות מה שלא יכולתי לקנות קודם.
אורי מקלב: פרופ' איתמר גלזר.
<איתמר גלזר: בוקר טוב לכולם.
<איתמר גלזר: אני ממכון וולקני, מינהל המחקר החקלאי.
<איתמר גלזר: אנחנו עוסקים בפיתוח של טכנולוגיות חקלאיות שבהחלט רלוונטיות למה שאמר קודמי, גם בתחום של שיפור של גידולים שונים, שיתאימו לאזורים ולתנאי אקלים קיצוניים וגם אנחנו עוסקים בפיתוח של טכנולוגיות לשימור של התוצרת החקלאית לפני האיסוף וגם אחרי האיסוף.
<איתמר גלזר: כמו שהוא אמר, יש פה תופעה מעניינת, של 30% ולפעמים אפילו 40% מהתוצרת שכבר גדלה - - -
אורי מקלב: מושמדת.
<איתמר גלזר: לא מושמדת, היא - - - מסתבר שבעולם המערבי, במדינות המפותחות, הרבה מאוד נהרס במדפים של הסופרמרקטים.
<איתמר גלזר: בעולם השלישי, העולם הפחות מתקדם, זה כבר בשדה, הם הרבה יותר חשופים לבעיות של מחלות ומזיקים ותנאים לא אופטימליים.
אורי מקלב: הארכת חיי המדף של המוצר.
<איתמר גלזר: הארכת חיי מדף ושימור נכון.
<איתמר גלזר: אני גם רוצה לציין דבר נוסף, אנחנו היום מקדישים הרבה מאוד מאמץ לשיפור של התוצרת במובן האיכותי.
<איתמר גלזר: זאת אומרת שאחת השאיפות שלנו זה שילדים או אנשים בכלל יקבלו את המרכיבים הבסיסיים של המזון, כמו ויטמינים ונוגדי חמצון וכו', ממקור צמחי, מירקות, מפירות, ואנחנו מפתחים זנים שהתכולה של הזנים האלה היא הרבה יותר גדולה.
אורי מקלב: אתה יכול להביא דוגמה של משהו?
<איתמר גלזר: הכוונה היא לפתח את המוצרים האלה לצרכנים בישראל, לאוכלוסייה בישראל, ולהעביר גם את הטכנולוגיות האלה לעולם כולו, לשפר.
<איתמר גלזר: אני רק רוצה לציין שמכאן אני נוסע היום למרכז גילת שבנגב שבו הקמנו ואנחנו בדיוק היום חונכים את המרכז לחקלאות על סף המדבר.
<איתמר גלזר: הקמנו מרכז עם התמחויות ועם תשתיות לפתח טכנולוגיות לארץ ולעולם של גידולים באזורים שהם שוליים, שהם פחות נוחים - - -
אורי מקלב: זה מאפיין את האקלים של הארץ?
<איתמר גלזר: כן, גילת נמצא בנגב המערבי ומדובר על עבודה - - -
אורי מקלב: בשביל הארץ, או מחקר בשביל - - -
<איתמר גלזר: תמיד.
<איתמר גלזר: כל מה שאנחנו עושים, כמוסד ממשלתי, זה מיועד לחקלאי הארץ, וכמובן שטכנולוגיות ששווה לאמץ אותן יכולים לאמץ אותן בכל העולם.
<איתמר גלזר: דבר נוסף, יש לנו היום טכנולוגיות שיכולות לאזן ולמתן את השינויים הדרסטיים שחלים בזמינות של פירות.
<איתמר גלזר: אתם שמעתם שבגלל שכמויות העגבניות והמלפפונים יורדים אז המחירים שלהם עולים.
<איתמר גלזר: היום יש שיטות לגדל אותם בדרכים שיהיה אחיד לאורך כל השנה ואני מקווה שהדברים האלה ייושמו בקרוב ויפתרו את הבעיות.
אורי מקלב: אנחנו ודאי היינו רוצים לשמוע סקירה יותר רחבה, אנחנו כוועדת מדע דנים בכל המכונים, אבל אנחנו נעשה את זה בהזדמנות.
אורי מקלב: מנהלת הוועדה הציעה אפילו איזה סיור, אנחנו נתאם משהו הרבה יותר רחב כדי לראות את הדברים.
<איתמר גלזר: אנחנו נשמח, בהחלט.
אורי מקלב: מישהו כתב לי פתק בהערה, אל תשכחו גם את הטעם לשמר, לא רק את התזונה.
אורי מקלב: שלא נגיד אבטיח של פעם זה לא אבטיח של היום, או דברים אחרים.
<איתמר גלזר: בהחלט.
אורי מקלב: הוא תמיד אדום, אבל לא תמיד הוא מתוק.
<איתמר גלזר: היום אנחנו עובדים על האיכות.
אורי מקלב: סטינו קצת מהעניין הזה, אבל גם לעניים מגיע טעם טוב.
<איתמר גלזר: הכיוון היום של פיתוח של הדברים האלה הוא לכיוון של איכות של פרי, שזה כולל גם ארומה, טעם וגם מרכיבים בריאותיים שאנחנו מקווים שנער, ילד, יאכל מלפפון אחד, פלפל אחד ועגבנייה אחת ויקבל את כל ההרכבים שהוא מקבל דרך כל מיני מקורות תזונה אחרים שמלאים עם סוכר.
אורי מקלב: איפה אנחנו נמצאים היום במיקום שלנו מבחינת המחקר העולמי בנושא החקלאות?
<איתמר גלזר: אנחנו נחשבים לאחת המדינות שיש בה מחקר חקלאי מאוד מאוד מתקדם ועיני העולם נשואות אלינו, גם הודו, סין, מקומות אחרים, אפריקה היום זה אזור, בטח מישהו ידבר על זה, שמתפתח מבחינה חקלאית, וגם בעולם המערבי.
אורי מקלב: אנחנו ודאי גם מצטיינים בסמי חקלאות, לא רק בחקלאות עצמה, בפרי עצמו או בירקות, אנחנו ודאי מאוד מתקדמים במחקרים או בפיתוחים שיש לנו סביב, כל כלי העזר, מטפטפות ובקרה, מדידות ומחשוב ורובוטיקה ועוד דברים כאלה.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על המחקר בפרי עצמו, בחקלאות עצמה, במוצרים עצמם.
<איתמר גלזר: יש ענף שלם שעכשיו מתפתח מאוד, של חקלאות מדייקת, זה נקרא, שכולל רובוטיקה, חיישנים ואמצעים ששימשו פעם לדברים אחרים, שמשלבים אותם בחקלאות כדי גם לייעל את התהליך החקלאי.
<איתמר גלזר: אני רוצה לציין דבר נוסף, שיש היום מודעות מאוד גדולה, גם מבחינת פיתוח לזה שאנחנו במקביל לזה שרוצים להגביר את הייצור החקלאי, כדי לעמוד בדרישות ובצרכים בעוד 20-30 שנה, אנחנו גם מסתכלים בצורה מאוד עמוקה על הנושא של sustainable agriculture, של חקלאות שלא תפגע בסביבה.
<איתמר גלזר: אחת הבעיות בחקלאות, של יישום של כל מיני תוצרים לתוך הטבע, לתוך הסביבה, גורמת לנזקים ואנחנו מאוד מאוד מתרכזים ביישום של טכנולוגיות שיהיו הרבה יותר ידידותיות לסביבה.
אורי מקלב: תודה רבה, זה מאוד מרשים, אנחנו גם מעודדים ומחזקים אתכם.
אורי מקלב: ד"ר רם פישמן, מרצה וחוקר באוניברסיטת תל אביב, בבקשה.
<רם פישמן: שלום, תודה על ההזמנה.
<רם פישמן: אני חושב שאני הוזמנתי לפה בתור כלכלן שמסתובב הרבה מהזמן שלו באפריקה, באסיה, בהודו, בנפאל, באזורים של העולם שלא רק שהעוני העולמי מרוכז בהם, אצל חקלאים קטנים ביותר, אלא הדרך שבה אני מעדיף לחשוב על האזורים האלה זה בתור שווקים אדירים, ענקיים, בעלי פוטנציאל מאוד גבוה שטרם מנוצל.
<רם פישמן: מקומות שהיבולים נמוכים, שהסביבה מאתגרת, אבל שהפוטנציאל הוא מאוד גדול להגביר את היבולים האלה בעזרת טכנולוגיות קיימות וטכנולוגיות חדשות.
<רם פישמן: אני חושב שישראל היא המדינה, אולי באמת מהמובילות בעולם, כמו שפרופ' גלזר אמר וכמו שרון סיפר, באמת מבחינת מה שיש לישראל להציע לשווקים באלה, לאזורים האלה, מבחינה טכנולוגית, מבחינת ניסיון.
<רם פישמן: הידע שנצבר בארץ עם השנים בהתפתחות חקלאית הוא רלוונטי מאין כמוהו לכל האזורים האלה בעולם.
<רם פישמן: יש לנו אקלים דומה, השילוב של הסביבה הטבעית שלנו, המיקום הגיאוגרפי והידע הטכנולוגי שקיים פה, יש לו תרומה אדירה פוטנציאלית לכל העולם המתפתח.
<רם פישמן: אבל הפוטנציאל הזה עדיין ממומש באופן מאוד מאוד חלקי.
<רם פישמן: יושב ראש הוועדה הזכיר את הדוגמה של טפטפות קודם.
<רם פישמן: טפטפות זה באמת טכנולוגיה, פיתוח חקלאי שהעולם בונה עליו בתור אחת הטכנולוגיות שתעזור לעולם להתמודד עם משבר מים מאוד חריף.
<רם פישמן: למרות שיש לזה הרבה הצלחות מקומיות, הרבה מהמחקר שלי עוסק באיזה מידה טפטפות מאומצות בהודו ובאפריקה ואיפה שלא, למה לא.
<רם פישמן: האימוץ עד היום הוא אפילו לא מגרד את פני השטח מבחינת הפוטנציאל.
אורי מקלב: ובכל זאת למה?
<רם פישמן: הסיבה היא לא טכנולוגית, מדובר על טכנולוגיה נהדרת.
<רם פישמן: הסיבה היא להבין את המציאות הכלכלית שקיימת במדינות האלה, באזורים האלה, זו מציאות כלכלית קשה ומורכבת ושונה מהמציאות הכלכלית והעסקית שהן מאוד מפותחות.
אורי מקלב: תשכנע מישהו, 'תשמע, אם תשקיע בזה, זו נראית השקעה גדולה, אבל היא כדאית לך לטווח ארוך'.
אורי מקלב: תפיסות מחשבה איך צריך להתנהג עם חקלאות, לא להמשיך עם הידיים, אלא בוא ניקח את הטכנולוגיה שהיא באמת תשדרג אותך.
<רם פישמן: נכון, אבל הלקוחות שלנו - - -
אורי מקלב: או שהמדינה לא עוזרת בזה?
אורי מקלב: כל חקלאי צריך להתמודד?
<רם פישמן: יש המון סיבות.
<רם פישמן: אנחנו בתור חוקרים אקדמאים עוסקים בזה באופן פעיל כל הזמן, באמת להבין מה החסמים ואיך להתגבר עליהם.
<רם פישמן: פה הפער שלנו, אני חושב שמה שחסר לנו בארץ זה היכולת להבין את המציאות הכלכלית הזאת ולחדש גם במודלים הכלכליים והעסקיים שיעזרו לאמץ את הטכנולוגיות האלה.
<רם פישמן: זה מה שאנחנו עושים עכשיו ביוזמה חדשה באוניברסיטת תל אביב, שזה שיתוף של החוק למדיניות ציבורית ומרכז מן, פרופ' ניר אוהד נמצא פה, שהוא מרכז את המרכז.
<רם פישמן: אני באתי מארצות הברית בחזרה לאוניברסיטת תל אביב בשביל לעזור לפתח את התחום הזה.
<רם פישמן: יש לנו פה את הידע הטכנולוגי, יש לנו פה סטודנטים מדהימים שאנחנו כבר מתחילים לעבוד איתם בשטח במקומות האלה והמודל שאנחנו צריכים ללכת איתו זה לקחת את הטכנולוגיות הקיימות שיש לנו, לעבוד עם הסטארט אפים הישראלים, עם החברות הישראליות, עם הפיתוחים כמו מכון וולקני שעושים דברים מדהימים ולדעת איך לקחת את זה לשטח, למצוא את המודל הכלכלי הנכון, לעבוד בפיילוטים קטנים, עם חקלאים קטנים וברגע שאנחנו מוכיחים שמצאנו מודל שבו הטכנולוגיה הזאת נלקחת אנחנו יכולים ללכת עם זה לעולם וייקחו את זה.
<רם פישמן: יש דרישה עצומה, כולם בעולם מדברים על הטכנולוגיות החקלאיות, החל בכפרים נידחים בהודו, כולם יודעים על זה.
<רם פישמן: ברגע שאנחנו נוכיח מודל כלכלי מקומי בפיילוטים מקומיים שנעשה את זה אני מבטיח לכם שתהיה לזה המון דרישה.
<רם פישמן: בבנק העולמי, בסוכנות לסיוע עולמיות - - -
אורי מקלב: זה בעולם.
אורי מקלב: מה קורה בארץ באימוץ טכנולוגיות שהמציאו?
<רם פישמן: התעשייה שלנו תרוויח מזה הרבה.
<רם פישמן: זה לא רק תיקון עולם, זה גם מעולה לתעשייה שלנו.
אורי מקלב: תיכף נראה בדיון הבא אם אנחנו יודעים לאמץ טכנולוגיות חדשות, אבל נשאיר את זה לחלק הבא של הדיון.
אורי מקלב: ברשותכם, אני אבקש מחבר הכנסת חיים ילין, אנחנו משתתפים בכמה ועדות אז צריכים לקפץ מוועדה לוועדה, אז ככה אנחנו נעשה באמצע.
חיים ילין: אני בא מהאסכולה שכולכם מדברים עליה.
חיים ילין: אני חושב שבסופו של דבר מדינת ישראל יכולה להוביל ולהאכיל את העולם.
חיים ילין: עוד לא דיברתם, אבל אנחנו ממחזרים 80% מהמים, הבא בתור זה ספרד, אני חושב, עם 19%-20%, רק שנבין את הפער.
חיים ילין: בכדורגל הילדים היו אומרים זה לא כוחות בכלל.
חיים ילין: אז זה נכון, זה לא כוחות.
חיים ילין: החקלאות המדברית שלנו והפיתוח שיש בתחום של הסמי מדבר ומדבר במקומות שאין מים, לא חייב להיות אותו אקלים, אין ספק שאנחנו נמצאים שם.
חיים ילין: הזכרת משהו, רם, יש בחורה בקיבוץ בארי, קוראים לה ד"ר שושנה הרן, בדיוק חושבת כמוך, בדיוק כמוך.
חיים ילין: היא עזבה את השכר הגבוה ביותר שיש, עבדה בחברת זרעים ואמרה 'חברות הזרעים מתמקדות אך ורק בעולם המערבי ולא במקום שהאוכלוסייה ענייה ואנחנו יכולים לעזור להם'.
חיים ילין: הם לא מפתחים, זה לא כלכלי להם.
חיים ילין: זה בערך כמו התרופות, מתי אתה מפתח?
חיים ילין: כשיש יותר מדי הרוגים ויש הרבה כסף, כשמתים אנשים מהמחלות האלה.
חיים ילין: שם אתה מפתח.
חיים ילין: אנחנו צריכים להיות יותר חכמים, למה הסטארט אפים שלנו מצליחים?
חיים ילין: כי אנחנו רואים קדימה כמה שנים.
חיים ילין: בתחום הזה לפחות אנחנו טובים.
חיים ילין: בתחומים אחרים אנחנו על הפנים, במיוחד במשכן הזה, אבל זה מה שיש.
חיים ילין: עם זה אנחנו צריכים ללמוד לחיות.
חיים ילין: אני חושב שהדגל הזה לא צריך להיות פוליטי לחלוטין, הוא צריך להיות דגל של מדינת ישראל והסכנה נמצאת על ידי זה שהחקלאים לא יוכלו להמשיך להתקיים במדינת ישראל.
חיים ילין: אם החקלאים לא יצליחו להתקיים במדינת ישראל, אז כל מה שאתם מדברים כרגע לא יהיה קיים, כי יבואו ויגידו 'חבר'ה, יופי, אתם משווקים את החקלאות, אבל פה מתים מרעב, אף אחד לא יכול להתקיים מזה, אז איזה מודלים אתם מביאים?
חיים ילין: ' זאת אומרת יש פה סתירה לוגית בין ההתקדמות שלנו, בין הפיתוח שלנו, לבין מה שקורה דה פקטו בחקלאות במדינת ישראל.
חיים ילין: זה משהו שאנחנו חייבים להביא אותו, זה לא עומד בקנה מידה אחד.
חיים ילין: אני מתלבט מאוד, מאוד מאוד, כל מי שירצה אחרי זה, אני נמצא פה, היום מחסני החירום של מדינת ישראל זה גרעינים ואבקת חלב.