GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארתור זמשמן: אפרופו צוק איתן, הבנתי שהוועדה התכנסה לציון שנה לצוק איתן, בעקבות צוק איתן, משרד המדע החליט בשנה שעברה להרחיב את הקייטנות בעוד מאה אחוזים לתושבי הדרום ואנחנו ביצענו את זה לפי החלטת הממשלה בדרום.
<ארתור זמשמן: מדובר בילדים מאוד קטנים.
<ארתור זמשמן: אני מדבר על כיתות א', על כיתות ד', על כיתות ו', יחסית מספר רב של ילדים.
אורי מקלב: בגיל הזה אפשר לזהות כישורים ונטייה לדברים כאלה?
<נורית ירמיה: אפשר לחשוף אותם לנושא.
<ארתור זמשמן: פרופסור שהם כיוון אותנו לפני שנתיים לפרויקט חדש שאנחנו עושים השנה לגני ילדים.
<ארתור זמשמן: אם נוכל להזמין את ועדת המדע של הכנסת לבקר ילדים בגילי ארבע וחצי שעושים רובוטיקה ברמה שלא מביישת את הטכניון, אתה תופתע לראות דברים שגם לנו קשה לחשוב עליהם.
<ארתור זמשמן: אנחנו מפעילים היום יחד עם ארבעה משרדי ממשלה – משרד המדע, משרד ראש הממשלה, משרד החקלאות, משרד הקליטה – כשבעים מרכזי רובוטיקה - אנחנו קוראים לזה מח"ר, מדע, חלל, רובוטיקה – בכל רחבי הארץ - חבר הכנסת חמד עמאר דיבר על 26 מרכזי מח"ר בעדה הדרוזית והצ'רקסית - כולל ארבעת יישובי רמת הגולן.
<ארתור זמשמן: יש לנו את זה גם בעדה הבדואית בדרום.
<ארתור זמשמן: אנחנו פותחים עכשיו 16 מרכזים עם משרד הקליטה וכולי.
<ארתור זמשמן: אני רוצה לומר משפט קצת פחות אופטימי מזה שאמר חבר הכנסת יואב קיש.
<ארתור זמשמן: אגב, השר ישראל כץ היה אצלנו לפני שלוש שנים באולימפיאדה בטכניון בנושא של רובוט חכם על כביש חכם.
<ארתור זמשמן: יש לנו בישראל בעיה.
<ארתור זמשמן: שבעה אחוזים מהילדים שבוחרים ללמוד מתמטיקה חמש יחידות.
<ארתור זמשמן: מצד אחד אנחנו אימפריית היי-טק שנשענת על החבר'ה שלמדו פעם אבל היום מספר הילדים שבוחרים ללמוד מדע הוא קטן ומבחינתנו הוא סוג של איום אסטרטגי על מדינת ישראל.
<ארתור זמשמן: ילדים מאוד אוהבים אייפונים ומאוד אוהבים רובוטים והם לא רוצים ללמוד מתמטיקה והם לא רוצים ללמוד מדע.
<ארתור זמשמן: אם אני אספר לכם כמה ילדים סטודנטים התקבלו לטכניון לפקולטה של פיזיקה וכימיה, לא הנדסה כימית אלא כימיה.
<ארתור זמשמן: הסטודנטים של היום הם סטודנטים טובים אבל סטודנטים שונים מה שאני מאמין שהיה פרופסור משה שהם עת הוא בא ללמוד כי הסטודנטים של היום באים עם סימון מטרה.
<ארתור זמשמן: כלומר, הוא בא, הוא רוצה לעבוד באינטל ואתה עכשיו, עם חוק שימור אנרגיה מפריע לו להגיע לשם.
<ארתור זמשמן: יש לנו מורכבות וזה נובע מהיסודות.
<ארתור זמשמן: הדיון שיש עם שר החינוך, ואנחנו הצגנו גם לפני שבועיים לשר את המודל שלנו, אם מהגיל הרך מדינת ישראל לא תשכיל ללמד מדע והנדסה בדרך חווייתית שילדים אוהבים ולא בדרך פרונטלית, אנחנו בעוד חמש שנים לדעתי נצטרך לבנות בניין נוסף כאן בוועדת המדע של הכנסת כדי לטפל בבעיה הזאת.
<ארתור זמשמן: אנחנו הצגנו את המודל גם למיכל צוק במשרד הכלכלה והיא כתבה את זה בהמלצות של ועדה בין-משרדית של 5080.
<ארתור זמשמן: במקום לתת מענקים של מאות מיליונים – ואמר המפמ"ר בצדק – ילד שמשתחרר מהצבא בגלל מענק של 5,000 או 10,000 שקלים לא ילך ללמוד מדע.
<ארתור זמשמן: אנחנו צריכים מהגן לגרום לכך שזאת תהיה השפה שלהם, של הילדים שירצו ויבחרו ללמוד מדע.
<ארתור זמשמן: אז בעזרת השם גם לא נצטרך ועדות ונוכל לפנות את הכנסת לדברים חשובים אחרים.
אורי מקלב: חידדת את זה יותר.
<נורית ירמיה: אני מבקשת להדגיש ולחזק את מה שנאמר כאן.
<נורית ירמיה: כל מה שנאמר כאן, אנחנו יודעים אותו מהמחקר עליו אמונים גם במשרד המדע.
<נורית ירמיה: חשוב שוב ושוב לציין שמדינת ישראל היום נחשבת למדינת היי-טק מובילה.
<נורית ירמיה: אם לא יהיה לנו את ההשקעה הזאת מגיל הגן ואחרי כן בתקציבי מחקר בסיסי ויישומי למוסדות להשכלה גבוהה, לחוקרים בכל מכוני המחקר, בבתי החולים ועוד ועוד, בסופו של דבר אם לא נטפח את השורשים ואת הזרעים ואת הגזע – לא יהיה לנו בעוד 15-20 שנים את הפירות האלה שהיום יש לנו.
<נורית ירמיה: על כך חייבים לתת את הדעת בוועדה הנוכחית.
אורי מקלב: טוב שהדברים נאמרו גם על ידך וגם על ידו.
אורי מקלב: אתם רואים את זה בשטח אבל אנחנו כסבים לנכדים אולי פחות רואים את זה.
אורי מקלב: רואים כל אחד עם הנטייה שיש לו, זה לציור וזה למדע.
אורי מקלב: כשרואים שיש את זה כבר מגיל מאוד מאוד צעיר, יש כאלה שעוסקים בזה זמן רב ויש כאלה שמקדישים פחות אבל אם אנחנו מפתחים את זה, ודאי שזה מתאפשר.
<נורית ירמיה: נכון.
<נורית ירמיה: הסביבה מאוד חשובה.
אורי מקלב: צריך גם לגלות את זה גם לתת את האפשרות להתפתח.
<בן ציון קבקוב: גם אני בא מתחום החברה הפרטית, חיים עד 16 שנה, שהתעסקה באלקטרוניקה.
<בן ציון קבקוב: היינו רוכשים בייפרס ממיקרו טכנולוג'י - אנחנו נציגים שלהם במזרח התיכון - אורזים צ'יפים ובונים מערכות רובוטיות לבדיקה ומיון של הרכיבים האלה.
<בן ציון קבקוב: לפני כחמש-שש שנים עשינו הסבה מקצועית.
<בן ציון קבקוב: זאת אומרת, לקחנו את היכולות שלנו להזיז רכיבים אלקטרוניים עם דיוק של אלפית מילימטר והלכנו לכיוון אחר, לשוק חדש שרציתי לחשוף בפניכם, שוק עבודה ותחום חדש בחיי החברה שלנו שנובע מהעובדה שרוב האוכלוסייה בעולם היום מתגוררת בתוך ערים גדולות ותהליך העיור הוא למעשה תוצאה של מהפכה טכנולוגית והוא הולך ומתקדם הלאה והלאה.
<בן ציון קבקוב: לפי הנתונים של האו"מ, לקראת שנת 2050, תשעים אחוזים מכלל אוכלוסיית העולם תגור בעיר.
<בן ציון קבקוב: כמו שהעלינו בוועדה הזאת כמה וכמה נושאים של ביטחון, יש גם עניין של ביטחון תזונתי.
<בן ציון קבקוב: כאשר אנחנו מדברים על כך שרוב האנשים חיים בתוך העיר, יש חשיבות להביא אספקת תזונה ואוכל טרי עד כמה שיותר בריא שגדל בקרבת מרכזי האוכלוסייה ולעשות זאת בלי לזהם את הסביבה.
<בן ציון קבקוב: לצורך זה אנחנו הקמנו פרויקט פיילוט על הגג, חממה יצרנית מקיימת, אוטומציה רובוטית, על הגג על מבנה תעשייה במישור אדומים, בשטח 4,5 אלפי מטרים.
<בן ציון קבקוב: בחממה הזאת אתם יכולים לראות שמונה רובוטים מסוגים שונים משוטטים.
<בן ציון קבקוב: אני מדבר על רובוט, ואתם שואלים למה יש כאן חסה.
<בן ציון קבקוב: מדובר בשני סוגים עיקריים של הרובוטים, האחד הוא רובוט שהוא יודע לקחת את שתילי צמחים מנקודת שתילה ולהסיע אותם לכל אורך הגידול שאורך בין שלושה שבועות בקיץ לחמישה שבועות בחורף, ולגדל תוצרת חקלאית בריאה, כולה באותה סטנדרט גדול שנלקח על ידי משרד החקלאות, מחלקת סטנדרטים, כדוגמה לסטנדרט ישראלי.
<בן ציון קבקוב: זה סוג אחד של רובוט.
<בן ציון קבקוב: תוך כדי נסיעה, הרובוט יודע לרווח בין תעלות גידול ועל ידי כך באותו שטח אנחנו מצליחים לגדל פי שלוש תוצרת חקלאית בהשוואה לכל שיטה אחרת.
<בן ציון קבקוב: היתרון הזה הוא גדול וחשוב כאשר מדובר בגידולים בתוך העיר, כאשר השטח שם הוא יקר ביותר.
<בן ציון קבקוב: סוג נוסף של רובוטים הולכים ומשוטטים מעל שדה גידול, היכן שאנחנו מגדלים בצפיפות עצומה וזה אומר מעל שישים צמחים למטר רבוע בממוצע.
<בן ציון קבקוב: אנחנו מתחילים ב-108 ומסיימים ב-36 צמחים למטר רבוע.
<בן ציון קבקוב: הצפיפות הזאת לא קיימת בטבע ולכן יש השלכות של הגנת הצומח והשלכות כשרות.
<בן ציון קבקוב: יש סוג נוסף של רובוטים שנוסע מעל השדה ומאפשר גישה ישירה לכל נקודה בשדה לכל צמח וצמח, גם לאיש הגנת הצומח וגם למשגיח כשרות.
<בן ציון קבקוב: על ידי כך יודעים להעביר טיפולים נכונים לצמחים.
<בן ציון קבקוב: אנחנו חברה ששמה לעצמה מטרה נוספת שיש לה פן לאומי והוא מתבטא בכך שאנחנו מצליחים לגדל ירק בכשרות מהודרת, בשימוש בתכשירים אורגניים בלבד.
<בן ציון קבקוב: אם אנחנו נחשוב שבדור האחרון מדינת ישראל לא מצליחה כמעט לייצר תוצרת חקלאית לארצות הברית בגלל ריבוי חומרי הדברה שהיעילות בשימוש בהם בחקלאות הישראלית היא רק שלושה אחוזים, דהיינו, רק שלושה אחוזים מחומרי ההדברה מגיעים לחרקים ו-97 אחוזים הולכים למקורות המים ולשכונות הסמוכות, בטכנולוגיה שלנו בעזרת חסמים פיסיקליים שאנחנו שמים בפני החרקים ושילוב הרובוטים ובמיוחד מתן התכשירים, אנחנו מגיעים לניצולת של מאה אחוזים.
<בן ציון קבקוב: על ידי כך מתאפשר שימוש בתכשירים אורגניים שאינם הורגים את החרקים אלא מדכאים את האוכלוסייה ואינם מהווים סכנה לבריאות הציבור.
<בן ציון קבקוב: שילוב של כמה וכמה אלמנטים אלה מאפשר יישום הטכנולוגיה הזאת בחקלאות עירונית בה אנחנו רואים את העתיד, ואני מדבר כאן גם כנציג האגודה הישראלית לחקלאות עירונית שפועלת בכמה וכמה תחומים כאשר האחד הוא חממות יצרניות בשטחי גודל מעל אלפיים מטרים רבועים על הגגות, פן נוסף הוא חממות מפורזות קטנות על הגגות של בתים פרטיים בשטח של מאה-מאתיים מטרים ומאוחדות בפרוטוקול גידולי ושיווקי אחד.
<בן ציון קבקוב: הכלים המודרניים האלה לגידול, אנחנו גם נותנים לגינות קהילתיות ויש לנו גם מתקנים שמאפשרים הכנסתם לכל בית ובית.
<בן ציון קבקוב: למעשה מדובר בצורך להחזיר לעם היהודי אומנות מקיימת של החקלאות.
<בן ציון קבקוב: האומנות הזאת הולכת ונעלמת מתוך כלל האוכלוסייה.
<בן ציון קבקוב: אם לפני מאה שנים מספר די רב של האוכלוסייה היה עסוק בחקלאות, היום ילדים לא יודעים איך גדלה העגבנייה שנמצאת במקרר.
אורי מקלב: יש בארץ התעניינות?
אורי מקלב: יש לכם חממות בארץ?
<בן ציון קבקוב: כן.
<בן ציון קבקוב: אני מדבר על החממה שנמצאת עשרה קילומטרים מכאן, במעלה אדומים.
אורי מקלב: חממה ניסיונית.
<בן ציון קבקוב: ניסיונית בשטח של 4,500 מטרים שעובדת ארבע שנים והמוצרים שלה בכל הרשתות.
אורי מקלב: יש היום גגות של בתים בתל אביב ובמקומות כאלה שפועלים כך?
<בן ציון קבקוב: אנחנו עובדים על הפרויקט בשכונת שפירא בתל אביב, בה אנחנו רוצים להקים רשת חממות קטנות על גגות הבתים.
<בן ציון קבקוב: הסיבה לכך שאני מצטרף לישיבת הוועדה היא כי השוק הזה הוא שוק חדש והוא טרם נולד.
<בן ציון קבקוב: הוא אפילו לא בחיתולים כמו רובוטיקה.
<בן ציון קבקוב: חשוב לתת את הדעת של הרגולטור וחשיפה כבר מלכתחילה כי זה העתיד ואנחנו הולכים לקראת זה.
<בן ציון קבקוב: יפה שעה אחת קודם.
אורי מקלב: מה השכלתך?
<בן ציון קבקוב: מתמטיקה שימושית.
<בן ציון קבקוב: רחוק מאוד מהחקלאות.
<בן ציון קבקוב: הדוגמה הזאת שהבאתי לכם היא דוגמה של תעלת בידול שקיימת בחממה שלנו.
<קריאה: זה נראה לא אמיתי.
<קריאה: זה אמיתי?
<ארתור זמשמן: כן.
<קריאה: זה פשוט נראה כל כך יפה.
<קריאה: מדהים.
<בן ציון קבקוב: הצמחים האלה נישאים על גבי הרובוט.
אורי מקלב: באמת חדשני מאוד.
אורי מקלב: בעניין הזה יש שיתוף פעולה עם משרד החקלאות?
אורי מקלב: ישי, בבקשה.
<ישי גוטוויליג: אני עוסק במיכון חקלאי במשרד החקלאות, מיכון וטכנולוגיה.
<ישי גוטוויליג: בעיקר רצינו להביא את בן-ציון כדי לשמוע כי הוא באמת נתקל בהמון אתגרים שקשורים לרגולציה והוא לא מקבל מים בתעריף של חקלאות, הוא לא מקבל ארנונה בתעריף של חקלאות ואלה הדברים שהוא צריך להתמודד אתם.
<ישי גוטוויליג: הוא כמובן הציג את הדברים החיוביים ולכן אני מתלונן בשמו.
<ישי גוטוויליג: שוב, אנחנו מדברים הרבה על קיימות וכולי, על מחקרים שאנחנו רוצים לקדם ברובוטיקה בחקלאות, על תקציבים ודברים כאלה שתמיד חסרים.
<ישי גוטוויליג: זאת העבודה שלנו.
<נורית ירמיה: אם אפשר להעיר לומר שמשרד המדע, הטכנולוגיה והחל מתכוון לצאת בקול קורא חדש להבטחת מזון ותזונה שנראה לי שזה יכול להתאים.
אורי מקלב: הוא יכול להשתלב בזה?
<נורית ירמיה: הכול תלוי בתקציב אבל כדאי לעקוב אחרי זה.
אורי מקלב: אם זה לא בדיוק מתאים, תשתדלי שזה יתאים.
<נורית ירמיה: הכול כפוף לאישור תקציבי.
אורי מקלב: אני חושב שהגענו לסיום הישיבה.
אורי מקלב: אני באופן אישי מאוד השכלתי ולמדתי ואני מודה לכל מי שהשתתף בדיון.
אורי מקלב: אנחנו נגענו בקצוות וקיבלנו טעימות מכל דבר.
אורי מקלב: יש לנו הרבה מה לעשות.
אורי מקלב: אני יודע שהחשיבות ברורה לכולם.
אורי מקלב: אני לא רוצה לחזור אבל אני מבין חבר הכנסת יואב קיש סיכם, אבל המכון שאתם דיברתם עליו, הקמת המכון - - -
<צבי שילר: דיברנו על יוזמה שהמכון הוא חלק ממנה.
אורי מקלב: יוזמה שהמכון הוא חלק אבל הוא יכול לתת משהו שייתן מנוף ומקום.
אורי מקלב: תכנית לאומית לפיתוח התעשייה הרובוטית, אני חושב שגם היא צריכה להיות אחד היעדים שלנו.
אורי מקלב: סטרטאפים, גם בנושא הזה צריך לחשוף, לעניין, לקדם ולדחוף כי בסך הכול זה דבר שבסופו של דבר יש בו כדאיות כלכלית.
אורי מקלב: אולי אנחנו לא מספיק חשופים לזה, לכדאיות שיש בזה, או לא מספיק מעניינים את האנשים ואולי לא מספיק תומכים בדבר.
אורי מקלב: חשוב לנו להיות מתקדמים בנושא הזה.
אורי מקלב: בכלל, כל התעשייה הזאת, כל הנושא של הרובוטיקה, אסור לנו להיות נגררים בעניין הזה.
אורי מקלב: אני שאלתי בשיחה שאלה מאתגרת את פרופסור שילר, מה יקרה אם אנחנו נקנה את הכול ממקומות אחרים.
אורי מקלב: אם זה קיים, אם הפיתוחים קיימים, מה יקרה אם נקנה אותם?
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהנושא של התעשייה הביטחונית ודאי חשוב לנו, אבל מעבר לזה, אין דבר כזה שאתה יכול להיות בקדמה ואתה רק תקנה את הדברים האחרים.
אורי מקלב: עד שזה מגיע, אתה מאחר ואתה נמצא במרחק שנות פיתוח רבות.
אורי מקלב: כמו בנושאים רבים, יש לנו את היכולות והנקודה האמיתית היא שאנחנו מבינים בתחום.
אורי מקלב: אנחנו מבינים בכל מה שמזיז את התחום הזה.
אורי מקלב: בעקיפין אנחנו אולי קטנים ואנחנו צריכים לסגור את הפערים האלה.
אורי מקלב: לכן קיימנו את הישיבה הזאת ואנחנו נמשיך לדון בנושא.
אורי מקלב: אני רואה שיש מה לקדם בדברים האלה וחובה עלינו לעשות זאת.
אורי מקלב: שוב, אני מודה, הפעם באופן מיוחד, לכל מי שהשתתף, טרח ועשה.
אורי מקלב: כולם השתדלו ונרתמו כדי לעזור לנו.
אורי מקלב: בוקר טוב לכולם, אני מתנצל על האיחור הקט, מכובדי חבר הכנסת יואב קיש וחבר הכנסת אבי דיכטר, ייחדנו את הישיבה היום להיערכות ישראל למתקפת סייבר וחשיבות ההגנה לתשתיות לאומיות.
אורי מקלב: לא צריך להכביר במילים על מילה שלא היתה ידועה עד לפני הרבה זמן, סייבר, כשהיום זה תחום התעניינות והתעסקות ופעילות של רבים וטובים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שתחום הסייבר במרחב הקיברנטי מקיף הכול, מהנושא הביטחוני-הצבאי, הכלכלי, הלאומי, העסקי כמובן, הציבורי וגם הגורם הפרטי, גם בעת חירום גם בזמן רגיל.
אורי מקלב: הממשלה פעלה בכמה מישורים, ולאחרונה, לפני כמה חודשים, הממשלה הקימה את הרשות הלאומית להגנת הסייבר.
אורי מקלב: נכון, התחום הזה היום לאו דווקא קשור לישראל, אבל כמובן ישראל צריכה ורוצה להיות מובילה בתחום הזה.
אורי מקלב: כל מדינה מתמודדת עם התחום הזה, אבל אני חושב שבישראל כולה כולם צריכים להתמודד, לכולם יש חשש, אנחנו יעד ואסטרטגיה לרבים, גם לפצחנים חובבנים וגם למקצוענים: גם לארגונים, גם למדינות, גם לצבאות.
אורי מקלב: אנחנו כמובן חשופים הכי הרבה, יעד לרבים, כך שאנחנו יודעים שאנחנו צריכים להשקיע הרבה בנושא, אנחנו גם משקיעים.
אורי מקלב: זה לא סוד שהתחום הזה הוא רחב מאוד, לא הכול גלוי.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להתמקד וחובתנו גם להתמקד בדברים שחובתנו לפקח עליהם ואנחנו צריכים לפקח עליהם, מה שאפשר לדעת.
אורי מקלב: כדי להתחיל בדיון ביקשנו מד"ר אביתר מתניה, ראש מטה הסייבר הלאומי, שיציג לנו את הדברים העיקריים והתחום שהממשלה פועלת בו, התחום שהיא אחראית עליו, התחום שהיא מפקחת עליו, התחום שהיא אולי רק מנחה בו.
אורי מקלב: אני יודע שהנושא הזה לרבים הוא גם עלום – מה מחויבות הממשלה, למה היא אחראית.
אורי מקלב: ויש עוד נושא שרבים שואלים, והוא, מה המידע שיש לממשלה, כמה הוא נצור וכמה אנחנו יכולים לשתף, או שאנחנו מניחים לכל הגורמים, כל אחד בתחומו, להתמודד לבד.
אורי מקלב: אני מבקש ממך, ד"ר אביתר, גם להתמקד בנושא מה נקראות תשתיות לאומיות, לפי החוק על מה אתם אחראים ומה הגופים שפועלים בו, גם אם זה לא תחת החוק.
אורי מקלב: ברשותכם, חברים, אני מבקש מאביתר, להציג את הנושא.
<אביתר מתניה: בוקר טוב, תודה רבה לך, ברשותך, אני רק אדבר במילה אחת על מטה הסייבר הלאומי.
<אביתר מתניה: מטה הסייבר הלאומי שאני עומד בראשו הוקם בהתאם להחלטת ממשלה מאוגוסט 2011, הוא הוקם ב-1 בינואר 2012 כגוף המטה לממשלה, המייעץ לממשלת ישראל בעולם הסייבר, כשהוא פועל בשלושה צירים עיקריים: ציר המדיניות – המדיניות הישראלית בתוך הבית ומחוץ לישראל מבחינת הצדדים הבין-לאומיים, הבילטראליים, פורומים וכדומה ובבניית האסטרטגיה הישראלית בתחומים האלה, הנושא של המדיניות; הנושא השני זה קידום מחקר ופיתוח, על מנת לפתח כאן טכנולוגיות שיאפשרו לנו בטווח של מספר שנים להיות מוגנים ברמה מהגבוהות שאפשר לראות בעולם אם לא יותר משאר העולם; לבסוף, הציר השלישי זה ציר בניית העוצמה של ישראל כאחת המובילות בעולם בתחום הסייבר, בנייה של אקו-סיסטם של תעשייה, אקדמיה והון אנושי, שיאפשרו לנו עוצמות טכנולוגיות, תשתיות, תעשיית יצוא משגשגת, שיתרמו גם לביטחון שלנו לכלל הצרכים וגם לכלכלה.
<אביתר מתניה: זה מטה הסייבר.
<אביתר מתניה: ב-15 בפברואר השנה, 2015, הממשלה קיבלה עוד שתי החלטות בנוגע להקמת רשות לאומית להגנת הסייבר, וכן בנוגע לכל הנדרש על מנת לבנות את החוסן של מדינת ישראל בסייבר, וזה אני אפרט בהתאם לבקשתך ואנסה גם לענות לשאלותיך המדויקות.
<אביתר מתניה: ראשית, אני אקדים במילה אחת.
<אביתר מתניה: אני מניח שכולם כבר שמעו רבות על האיום.
<אביתר מתניה: אנחנו נמצאים היום ולא לפני חמש שנים, אני רק אגיד שבמהלך שלוש, ארבע, חמש השנים האחרונות, אנחנו רואים את זה מיום ליום, ביתר שאת, איום הסייבר גדל, והוא גדל בשני כיוונים, גם ברוחב היריעה שלו, הוא מקיף יותר ויותר מרחבים, יותר ויותר סוגים של חברות וסקטורים בעולם, וגם בתחכום של התקיפות אנחנו רואים קבוצות של האקרים, קבוצות של פשע מאורגן, של טרור ואחרים, שמסגלים לעצמם יכולות ותחכום הולך וגובר בעולם הזה.
<אביתר מתניה: המתקפות שידענו לפני שנתיים או שלוש הן פשוטות יחסית למה שאנחנו מכירים היום, והדברים רק ילכו ויתגברו, כך שאנחנו מדברים בעצם על כך שאיום הסייבר נמצא הן בעולם הפשיעה, הן בעולם הטרור.
<אביתר מתניה: אנחנו רואים את זה, ובבוא היום זה יהיה מה שנקרא, חלק מזירת המלחמה הבין מדינתית.
<אביתר מתניה: כבר היום זה מתחיל להיות שם.
<אביתר מתניה: האיום הזה הוא גם איום של קבוצות האקרים בודדות, האיום הזה הוא גם איום כשאנחנו ניכנס למה שנקרא, ה-"Internet of things", כל הבתים, המקררים, המזגנים וכדומה שמחוברים לאינטרנט, שזה רק ילך ויגדל ויתחילו גם מוטציות וטעויות מעצם פיתוחים לא נכונים שיתקיפו ויתקפו.
<אביתר מתניה: אנחנו בעצם נמצאים בפני שדה שהולך וגדל.
<אביתר מתניה: יש הערכה שמספר הדומיינים שקיים היום בעולם יגדל פי מאה בימים של ה-Internet of things, כך שזה מה שצפוי לנו, וזה עולם שיש בו הרבה מאוד תועלות ודברים חיוביים, אבל צריך לראות איך בונים את ההגנה כנדרש, וכאן בדיוק נכנסת המדינות של מדינת ישראל.
<אביתר מתניה: האסטרטגיה שפותחה במדינת ישראל – ואני חושב שהיא אחת המובילות בעולם, פותחה לאורך שנתיים ונעשתה עם כלל הגופים במדינת ישראל, וגם מהלימוד של מה עושים בעולם, אני חושב שהיא היום מובילה – בנויה על שלושה צירים או שלושה עמודי תווך מרכזיים.
<אביתר מתניה: הראשון הוא כל מה שקשור בצד האופרטיבי של הגנה במקרה שבו יש תקיפות משמעותיות שיכולות לפגוע באינטרסים לאומיים בעולם הביטחון הלאומי.
<אביתר מתניה: זה ציר שלם שבו יש עבודה מסונכרנת בין גופי הביטחון.
<אביתר מתניה: ולאחרונה, להשלמת התמונה, כמו שציינתי, ב-15 בפברואר הממשלה החליטה על הקמת רשות לאומית להגנת הסייבר, שהיא יחד עם גופי הביטחון, השב"כ וצה"ל בראשם, יבנו את כל מה שנדרש על בסיס מה שכבר קיים, וקיימים דברים די טובים בעולם ליכולת להתמודד, לסכל, למנוע ולהתאושש מתקיפות משמעותיות ברמה הלאומית.
<אביתר מתניה: זה ציר אחד.
<אביתר מתניה: הציר השני, ואני אשים אותו בצד, אני חושב שלוועדה הזאת, עד כמה שאני מבין ממה שדיברנו לפני, הוא החלק הפחות מעניין כרגע, אבל אפשר להרחיב בו.
<אביתר מתניה: הציר השני, ואני חושב שהוא ציר מאוד-מאוד משמעותי, הוא אותו ציר של בניית החוסן הלאומי של מדינת ישראל בסייבר.
<אביתר מתניה: מדוע הוא נדרש?
<אביתר מתניה: אי-אפשר בתחום הזה רק לחכות שדברים יגיעו ולהתמודד אתם כשהם מגיעים, צריך לבנות, מה שנקרא, משק שלם שהוא חסין ככל האפשר למתקפות, שהוא יכול להתגבר על רוב הדברים בעצם זה שיש לו הגנות טובות, זיהוי של מתקפות בתחילת דרכן, היכולת להעביר מידע.
<אביתר מתניה: יש כללים בעולם איך עושים את זה, איך בונים חוסן.
<אביתר מתניה: הדמיון צריך להיות לגוף האדם.
<אביתר מתניה: ככל שגוף האדם חסין יותר מפני הרבה מאוד מחלות שנמצאות בחוץ ובפנים הגוף, ככה צריך פחות ופחות לטפל בו כשקורים דברים משמעותיים.
<אביתר מתניה: המטרה בבניית חוסן לאומי היא להגיע למצב שבו כלל הארגונים במשק נמצאים במצב שבו רוב הזמן הם מסוגלים להתמודד בזכות ההגנה שיש להם, בזכות העברת מידע מהירה כשיש תקיפות, בזכות הרבה מאוד דברים אחרים, ושוב אפשר לפרט אותם.
<אביתר מתניה: רוב הזמן הם נמצאים במצב שבו לא באמת יש פגיעה ביכולת התפקודית שלהם, בהמשכיות התפקודית, והפגיעה היא מינימלית ככל הניתן, אבל כולם יודעים שאין הגנה טוטלית, ויש דברים משמעותיים, ואז, ככל שיש פחות כאלה, הרמה הלאומית מסוגלת לבוא ולהתמודד, כמו שציינתי קודם, אותה רשות לאומית יכולה להתמודד עם המתקפות המאוד משמעותיות כשקורות כשהן פחותות ככל הניתן.
<אביתר מתניה: אני רוצה להגיד משהו לגבי ציר החוסן הזה, ושאלת גם לגבי מקומה של הממשלה ומקומן של החברות, ואני רוצה לצטט מספר מעגלים בציר החוסן.
<אביתר מתניה: השאלה המרכזית שעומדת בפני כלל מדינות העולם ועמדה לפנינו היא איפה נחלקת האחריות בין מה שנקרא, "הארגון", "החברה", לבין הגופים הלאומיים.
<אביתר מתניה: לכולנו ברור שלא ניתן ולא אפשרי, וזה ממש לא הגיוני שהממשלה תיכנס לתוך הרשתות ולתוך המחשבים של ארגון, משום שבסופו של דבר זה ליבת העשייה שלו.
<אביתר מתניה: מי שאחראי עליהם, מי שצריך אותם, מי שאחראי על התפעול שלהם, על התפקוד שלהם ועל מה שנעשה שם זה מנהלי החברה, וגם על האבטחה וההגנה שלהם.
<אביתר מתניה: אף אחד לא יכול לקחת ולא רצוי לקחת את האחריות לבנות מערכות שלמות, בין אם אלה מערכות תפעוליות, בין אם אלה מערכות תוכנה אחרות – לא יכול ואי-אפשר לקחת אותן מהחברות.
<אביתר מתניה: קחו לדוגמה את סוני, התקיפה המפורסמת שהיתה על סוני או תקיפות אחרות, יש אחריות לאנשי אבטחת המידע של סוני, יש אחריות למנהלים של סוני, וכך לכל חברה, שכאשר הם בונים מערכות הן יהיו מוגנות כנדרש, לקנות את הטכנולוגיות הכי מתקדמות של אבטחת מידע, לקיים הליכים מסודרים – זאת האחריות של החברה, ואנחנו לא רוצים במדינה דמוקרטית שהממשלה תיקח את האחריות הזאת.
<אביתר מתניה: א', היא לא מסוגלת, בגלל שהיא לא מסוגלת עכשיו לטפל בכל חברה, ב', זה דבר ממש לא נכון שהממשלה תכיר את כל מה שקורה בחברות, יש כאן פרטיות, סודיות עסקית, דמוקרטיה וכדומה.
<אביתר מתניה: אנחנו רוצים לשמור את האחריות הזאת לחברות.
<אביתר מתניה: מצד שני, וזו בעיה אמיתית, אנחנו מבינים שאותו מנהל של סוני לא יכול להתמודד לבדו עם תקיפה אולי שבאה למשל מצפון קוריאה.
<אביתר מתניה: זאת אומרת, יש גבול למה שניתן לצפות מחברה לעשות.
<אביתר מתניה: מדוע?
<אביתר מתניה: א', משום שאנחנו לא מוכנים שלחברה יהיו היכולות של הריבון לתקוף חזרה, לאסוף מידע, להתגונן; ב', משום שבסופו של דבר יש גבול ליכולת של חברה, אין לה את המגנים הכי טובים שיש במדינה, האנליסטים הכי טובים, לא נוכל לתת לכל חברה, אין מספיק כוח-אדם בשביל לאפשר לכל החברות את היכולת הזאת, ולכן אנחנו מבינים שיש גם צורך שהמדינה תתערב.
<אביתר מתניה: המקום הזה, הבידול הזה, הקו שם, היכן נגמרת אחריות החברה ומתחילה אחריות המדינה היא קו שהיה צריך לשרטט בצורה מאוד ברורה ובכל העולם מתמודדים אתו.
<אביתר מתניה: הקו הזה במדינת ישראל שורטט בצורה הבאה, והנה אני מגיע לאותו רכיב החוסן.
<אביתר מתניה: ראשית, האחריות למה שקורה בחברות היא שלהן באופן טוטלי, הן אחראיות על המערכות שלהן.
<אביתר מתניה: המדינה פועלת בשלושה צירים: האחד, בציר של רגולציה, כל מה שקשור במה שנדרשת איזה חברה לעשות, איך היא אמורה להתמודד עם זה, וזאת דרך הרגולטורים הקיימים, השני בציר של – זה ציר מאוד מיוחד, שלא קיים בתחומים אחרים – סיוע, הדרכה, מידע, עזרה, שיתוף מידע על תקיפות, כל מה ששאלת לגבי מידע שיש בממשלה ובמקומות אחרים, באמצעות גוף שנקרא "CERT לאומי", CERT זה ראשי תיבות של Cyber Events Readiness Team, זה גוף שמקימים בכל מדינות העולם כגוף לאומי, ובמדינות אירופה גם מחייבים את המדינה להקים.
<אביתר מתניה: אנחנו דומים בזה לאיחוד האירופי.
<אביתר מתניה: דרך אגב, ה-CERT הלאומי הזה לא בא במקום הרבה מאוד ידע שיש בקבוצות מתנדבים שעובדות בתחומים האלה, חברות אבטחה שעושות את הדברים הללו בשוק.
<אביתר מתניה: אלה דברים מאוד-מאוד חשובים, אבל מעליהם יש את ה-CERT הלאומי שיכול להביא משאבים לאומיים, להיות מחובר לגופים דומים בעולם ולעזור או לסייע בהדרכה, בהתאוששות, בדברים שהם משמעותיים, וכן גם בכל מה שקשור בהעברת מידע בין חברות, על מנת להיות מוגנים ככל האפשר.
אורי מקלב: יצא לכם להעביר מידע שלכם כהתראה או מידע לחברות פרטיות על פעילות שאמורה להיות אצלם?
אורי מקלב: האם יש פעילות כזאת היום?
<אביתר מתניה: כן, זה אחד הדברים החשובים ביותר שקיימים.
<אביתר מתניה: כשיטה, ברגע שאתה יודע על תקיפה במקום אחר, אם שאר החברות במשק יכולות להתחסן ולדעת את הפרמטרים הטכניים של זה, אתה יכול לבודד תקיפות, ולכן יש חשיבות גדולה מאוד, מה שנקרא "העברת מידע".
<אביתר מתניה: information sharing זה אחד הדברים היסודיים בהגנת סייבר בעולם, והוא נעשה במספר מישורים.
<אביתר מתניה: קודם כול, בין אנשים שפועלים באותו סקטור, מאבטחי מידע שמכירים אחד את השני ומעבירים את המידע.
<אביתר מתניה: הוא נעשה על-ידי קבוצות של מתנדבים, מאבטחי מידע מכל מיני סקטורים שעובדים ביחד, יש כאלה גם בארץ.
<אביתר מתניה: הוא נעשה דרך חברות אבטחת המידע שמעבירות.
<אביתר מתניה: ה-CERT הלאומי הוא מביא עוד חלק מזה בכך שהוא מביא מידע ממשלתי שאנחנו יודעים להגיע אליו, שיותר קשה להגיע אליו, וחברות פרטיות לא תמיד מגיעות, בזה שהוא מחובר לגופים מקבילים בעולם.
<אביתר מתניה: למשל מחובר לחדר המצב האמריקני, מחובר ל-CERT של ארצות-הברית, מחובר לכל מיני מקורות שיודעים להעביר אלינו מידע, כי אותה תקיפה שמתבצעת שם יכולה מחר להתבצע אצלנו.
<אביתר מתניה: אותה תקיפה מאוד מתוחכמת על בנק, אם נבין אותה ונדע להתגונן, לא תוכל להיות אצלנו, וכמובן הפוך.
<אביתר מתניה: אז יש רמות שונות, אבל הנושא הזה – אתה שאלת ואני עונה – הנושא של העברת מידע הוא קריטי, ואנחנו בונים היום מנגנונים, כבר היום.
<אביתר מתניה: זה שנה פועל ה-CERT הלאומי, ואנחנו, מה שנקרא מגדילים ומגדילים את מספר החברות שמחוברות אליו, מגדילים את מקורות המידע שאנחנו יכולים להגיע אליהם, וכל זה מבלי להחליף, אלא להיפך, תוך כדי עידוד גם חברות אבטחה וגם גופים פרטיים ומתנדבים אחרים לעשות מה שניתן, אבל אנחנו חייבים להביא לתוכו משאבים לאומיים וגם ידע ממשלתי, ככל שאפשר, כדי להלבין אותו ולהעביר אותו לחברות.
<אביתר מתניה: זה נושא חשוב מאוד.
אורי מקלב: בתחום שגלוי, מה אתה כן יכול להגיד לנו?
אורי מקלב: לפי החלטות הממשלה או לפי חוק, על מה אנחנו כן אחראים?
אורי מקלב: לא מה שקשור לתחום הצבאי הביטחוני והממשלתי, אלא בתחום הפרטי, במתקנים לאומיים, מה שאתם מגדירים, או סתם מתקנים, חברות פרטיות, שנמצאות תחת אחריות בחוק.
<אביתר מתניה: מה שקיים כרגע זו אותה החלטת ממשלה לגבי החוסן הלאומי מה-15 בפברואר – ציינתי שיש שתי החלטות – והיא שרטטה מספר מעגלים.
<אביתר מתניה: אני אתחיל בראשונה, בהתאם למה שדיברתי על העברת המידע.
<אביתר מתניה: קודם כול, הקמת ה-CERT הלאומי כגוף שמסייע בהעברת מידע, בהתאוששות, בכל הדברים האלה, ואנחנו הקמנו אותו, הוא בפעילות והוא הולך וגדל והוא יאפשר לעשות את זה ברמה הלאומית.
<אביתר מתניה: החלטה שנייה זה כל עולם הרגולציה.
<אביתר מתניה: לפני הרגולציה זה הקמת כמה יחידות מאוד משמעותיות במגזר הממשלתי, שהן חלק מהבנייה הזאת של מי מנחה את מי.
<אביתר מתניה: הראשונה זו יחידה בשם יה"ב – יחידת הגנה בסייבר – שהיא חלק מהרשות לתקשוב הממשלתית, שהיא אחראית, החל מה-15 בפברואר, תוך כדי הקמה כמובן, על כלל ההנחיה לכלל הממשלה.
<אביתר מתניה: פעם ראשונה שיש דבר כזה לגבי הגנה בסייבר.
<אביתר מתניה: יושב פה גם ראש החטיבה בתחום הזה, גדעון קונפינו.
<אביתר מתניה: דבר שני שקרה, וזה קרה עוד לפני החלטת הממשלה, זה הקמת יחידת הסייבר בלהב 433, במשטרה, שבעצם מטפלת בפשיעה.
<אביתר מתניה: הדבר הבא שהוא חלק ממעגל הרגולציה הוא הקמת יחידות אצל כל אחד מהרגולטורים, שיהיו אחראיות, יחידות הגנה בסייבר אצל כל רגולטור שאחראי במשק.
<אביתר מתניה: אני אביא דוגמה.
<אביתר מתניה: למשל יושב פה נציג של משרד האנרגיה, ומשרד האנרגיה הוא הממונה או הרגולטור של הביטחון בתחום הזה.