GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משולם נהרי: איפה חוסכים?
משולם נהרי: חוסכים בנתיב הטכנולוגי ולאט לאט הלכו וקיצצו ואני לא אזכיר שרים.
משולם נהרי: אני הרי עבדתי במשרד החינוך והייתי בהנהלת משרד החינוך ואני יודע מה חשבו שרים על החינוך הטכנולוגי, איך לאט לאט ללכת ולצמצם אותו כי ההוצאה היא גדולה.
משולם נהרי: היום מנהל מוסד טכנולוגי לא יכול לקיים מוסד – אם לא יעמוד לרשותו תקציב.
משולם נהרי: הוא לא יכול לחיות רק מתרומות.
משולם נהרי: נכון שיש תורמים.
משולם נהרי: מדובר בציוד יקר ביותר, אבל אם אנחנו מצפים ורוצים שהילד שהולך ללמוד בחינוך הטכנולוגי יקבל את המירב ולא לסווג אותו כילד נחשל, אלא להיפך, לתת לו הזדמנות ולקדם אותו, אנחנו צריכים גם כן להתקדם בציוד ובתנאים.
משולם נהרי: ואת זה משרד החינוך לא עושה ואני חושב שמשרד החינוך הוא לא לבד בנושא הזה.
משולם נהרי: כשבונים את התקציב, משרד החינוך לא בונה את התקציב לבד ולא מחליט עליו לבד ואולי הייתי אומר שהוא המחליט המשני.
משולם נהרי: עדיין האוצר הוא זה שקובע לו את היעדים ואת התקציב לכל נושא ונושא.
משולם נהרי: לכן, אם באמת רוצים ושזה לא אחד בפה ואחד בלב, ושלא יגידו מדוע הם לא הולכים ללמוד מקצוע, יש אלפי-אלפי תלמידים במערכת בכלל, שהם היום מוגדרים כתלמידים נושרים ויש גם מונשרים במספרים גדולים שמערכת החינוך מנשירה אותם.
משולם נהרי: אני לא יודע אם כולם יודעים איך לפעמים מעלים את ההצלחות בבגרות, אבל יש תלמידים מונשרים במיוחד בכיתות י"א, שם יש הנשרה רצינית.
משולם נהרי: אני אומר שמתוך זה גם במגזר החרדי, שם גם יש אלפי תלמידים שלא נמצאים במסגרת חינוכית, שמסתובבים, רוצים ללמוד, מעוניינים, רוצים ללכת לעבוד, רוצים לפרנס את עצמם בכבוד.
משולם נהרי: צריך להשקיע בהם.
משולם נהרי: אי אפשר.
משולם נהרי: זה לא מס שפתיים.
משולם נהרי: דו"ח טרכטנברג אמר שצריך להשקיע בחרדים.
משולם נהרי: כולם מדברים על כך שצריך להשקיע בחרדים.
משולם נהרי: כל ישיבת ממשלה ראש הממשלה אומר – אנחנו הולכים להשקיע בחרדים, אבל בפועל שום דבר.
משולם נהרי: אין השקעה.
משולם נהרי: זה פה ושם משהו סמלי למראית עין, כדי שלא ידברו, אבל השקעה רצינית – אין ויש הרבה הרבה שזקוקים לכך.
משולם נהרי: (היו"ר שמעון אוחיון)
שמעון אוחיון: אני באמת אנצל את ההזדמנות הזאת, לפחות לפי סדר הדוברים, גם כממלא מקום יושב ראש הישיבה, לומר כמה מילים ולחוות גם את דעתי כחבר הוועדה.
שמעון אוחיון: אני רואה את הבעיה כרגע, של החינוך הטכנולוגי-המקצועי, סביב שלושה דברים.
שמעון אוחיון: אלף, הדימוי, בפועל התשתיות והתגמול למי שעוסק בכך.
שמעון אוחיון: אלה שלושת הדברים שלפי דעתי הם לוקים ותרשו לי לספר סיפור אישי, כי הטראומה הזאת שמלווה אותנו, וכשהיה הויכוח בין סילבן שלום לבין ראש הממשלה, אני יכולתי להזדהות עם כך.
שמעון אוחיון: וכאשר ד"ר מתי דגן, מי שעמד בראש מינהל החינוך הדתי אמר – אצלי לא יהיה תיכון מקצועי, כשאדם בראש מערכת כזאת אומר אמירה כזאת ומלבה אותה במשך שנים, זה אומר דרשני לגבי המצב, הדימוי והטראומה של הסיפור הזה.
שמעון אוחיון: אני זוכר את עצמי כילד במעברה, שאחר כך עזבנו את המעברה ובכיתה ז'-ח' אמרו כל בית הספר, ללא יוצא מן הכלל, לא אתה ואתה כן ואתה ואתה לא, אלא כולם, כל הכיתה – עמדנו במשך שנתיים ליד מלחציים ושופין ביד, וכל יום, 4 שעות שייפנו וזה היה הכיוון, כך נאמר, כל בית הספר, כל הילדים הללו, מחברה מסוימת, ממגזר מסוים, כולם ייעודם לתחום המקצועי הספציפי, אם רצית משהו עיוני.
שמעון אוחיון: עכשיו תחשבו על דבר כזה.
שמעון אוחיון: אחר כך היינו צריכים לתיכון.
שמעון אוחיון: יצאנו 8 ילדים מן התיכון.
שמעון אוחיון: 6 עפו אחרי כיתה ט', אחד עזב אחרי כיתה י', נשארתי אני ואני זוכר, ותארו לעצמכם את הסיפור, את החוויה.
שמעון אוחיון: אני חושב שלהתקבל לבית הספר התיכון הרגיל, העיוני באותו זמן, לרכוב על אופניים ולצעוד וללכת לבית הספר, זה היה בשבילי חוויה מרוממת וכאילו מי יודע מה השגתי.
שמעון אוחיון: הרבה יותר מאשר לצעוד כאשר צעדתי לקבל תואר דוקטור.
שמעון אוחיון: אז החוויה הזאת מלווה אותי ואני חושב שאנחנו צריכים להיזהר מאותה הסללה, שהיא גם קובעת מגזרים מסוימים.
שמעון אוחיון: אני יודע, החברה שלנו ברוך השם בגרה והשתנתה, אבל זה עדיין מלווה אותנו.
שמעון אוחיון: עכשיו כמובן אני בא אל הסיפור ואני רואה מה יש לנו היום.
שמעון אוחיון: יש לנו היום פיצול שחלק נמצאים תחת משרד החינוך, חלק נמצאים תחת משרד הכלכלה.
שמעון אוחיון: אני חבר בשדולה למען הסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה, וכשאני מבקר במכללות טכנולוגיות, לאחרונה הייתי כמעט יום שלם במכללה בבאר שבע וראיתי את בעיית התשתיות.
שמעון אוחיון: הציגו לפני את השכר של המורים.
שמעון אוחיון: כלומר, כשמסמנים לתלמיד שהולך לתיכון מקצועי וזה הכיוון שאתה אמור להגיע למכללה טכנולוגית, מכללה כזאת או אחרת, זה הוא מעמדה, זה הכיוון שלך.
שמעון אוחיון: וזאת הבעיה.
שמעון אוחיון: ואני הייתי אומר כמעט ההתנכרות הזאת אל המוסדות הללו היא לכל אורך הדרך.
שמעון אוחיון: כשבאו אלי ואמרו לי תשמע, כל האוניברסיטאות נהנות מפטור מארנונה, מדוע אנחנו, המכללות, לא?
שמעון אוחיון: מה, אנחנו מוסדות עשירים?
שמעון אוחיון: מה אנחנו עושים?
שמעון אוחיון: אנחנו עושים לביתנו הפרטי?
שמעון אוחיון: אני מצאתי התנגדות טוטאלית באוצר, חוסר הבנה בעניין הזה לבוא לדבר הבסיסי ביותר שצריכים להזדקק לעיריית באר שבע כדי שהיא תסייע, וזה הוא המצב.
שמעון אוחיון: לא תשתיות, לא הכשרה.
שמעון אוחיון: באופן טבעי, כאשר אתה משלם 70-80 שקלים במכללה כזאת לשעה למורה, אתם מבינים מי יכול גם להגיע לכאן ובאלה תנאים וכמה זמן הוא יכול להחזיק מעמד.
שמעון אוחיון: אני גם מצביע על כך שיש היום מורים במעמד כזה ומורים אחרים במעמד שונה, גם מבחינת תנאי השכר.
שמעון אוחיון: באתי אז בטענות גם ופניתי לשר הכלכלה – בשביל מה אתה צריך את החינוך הטכנולוגי אצלך?
שמעון אוחיון: הרי זה לא בראש מעייניך.
שמעון אוחיון: זה לא בדיוק תחום ההתמחות שלך.
שמעון אוחיון: זה הרי באופן טבעי היה צריך להיות כולו במשרד החינוך, אלא אם כן היית בא ומראה לי שזה באמת בן טיפוחים שלך.
שמעון אוחיון: שאתה באמת רוצה לכוון אל התעשייה ואתה משקיע גם מצדך כמשרד, ולא רק החיבור, אני לא מזלזל בחיבור לתעשייה ויש צורך בוודאי חיוני בדברים הללו, אבל יש כאן משהו מאד מאד מלאכותי, פגום ולא רציני.
שמעון אוחיון: עד כדי כך שהצעתי, אדרבא, אם אנחנו רוצים לשנות את הדימוי, אדוני המנכ"ל, אני פניתי לשר יעקב פרי – קח את החינוך הטכנולוגי, ברמת המכללות לפחות, תחת משרד המדע והטכנולוגיה.
שמעון אוחיון: חבר אותו גם מעשית, גם מבחינת הדימוי, אל עולם המדע והטכנולוגיה.
שמעון אוחיון: כך משנים דימוי.
שמעון אוחיון: אני לא אומר שבכל המגזרים בבתי הספר התיכוניים זה ברמה מתחת לכך בעניין הזה, אבל אני ידעתי, אמרתי לשר פרי - אני לא רוצה חלילה לסכסך בינך לבין שר החינוך, אבל אני חושב שפה יש התייחסות מעשית והעניין הטכנולוגי הוא באמת לא רק מחובר לתעשייה, מחובר למדע.
שמעון אוחיון: בריחת מוחות היום היא לא בגלל שפרופסור מסוים איננו מקבל שכר באוניברסיטה ואיננו ראוי.
שמעון אוחיון: בריחת המוחות היא בגלל שאין לו מעבדה ראויה.
שמעון אוחיון: אין לו טכנאים והנדסאים כמו שצריך ואין לו את כל התשתית.
שמעון אוחיון: והיום אומרים לי באוניברסיטאות, ראשי אוניברסיטה, כל מדען כזה, כדי שלא יברח, אני צריך לשריין לו לפחות מיליון דולר.
שמעון אוחיון: ואם אנחנו את אותם הנדסאים, את אותם טכנאים, את אותם אנשי טכנולוגיה שאנחנו מכשירים עוד מבתי הספר התיכוניים האלה, אם באמת נחבר למשרד יוקרתי שמתייחס לזה כמו שצריך, בוודאי ניצור דימוי.
שמעון אוחיון: גם אתם ראיתם בעצמכם את ההשקעות מבחינה תקציבית.
שמעון אוחיון: מי שרוצה לחולל רפורמה - זה לא התקציב.
שמעון אוחיון: מי שרוצה לחולל שינוי – אלו אינן ההשקעות בתשתיות ולא בכל מה שקשור בעניין הזה.
שמעון אוחיון: עד כאן.
שמעון אוחיון: אני מצטער שלקחתי את רשות הדיבור ויותר מדי ניצלתי את זה.
שמעון אוחיון: לכן אני חושב שפה צריכה להיות חשיבה מחדש לגבי המיקום של החינוך הטכנולוגי.
שמעון אוחיון: אם צריך עד גיל מסוים תחת משרד החינוך, למשרד החינוך יש את הכלים ויש לו את התקציב ואם צריך מעבר לזה, ברמה של לחבר מכללות למשרד המדע והטכנולוגיה – אני בוודאי תומך ובעד.
שמעון אוחיון: אני רוצה לאפשר למוזמנים לדבר.
שמעון אוחיון: לא שמענו את נציג משרד הכלכלה.
שמעון אוחיון: מר משה כץ, הממונה על הפיקוח המקצועי הפדגוגי במשרד הכלכלה, בבקשה.
שמעון אוחיון: אז הנה, סיפקתי לך דברים גם להתייחס אליהם.
<משה כץ: שלום לכולם.
<משה כץ: ראשית, אני חייב לך תשובה, חבר הכנסת שמעון אוחיון, לגבי תנאי ההעסקה של המורים במשרד הכלכלה.
<משה כץ: הם זהים לחלוטין לתנאים של משרד החינוך.
<משה כץ: הם חברים באותם ארגוני המורים.
שמעון אוחיון: למה עוז לתמורה לא חל עליהם?
<משה כץ: בשנת הלימודים הבאה, בצורה הדרגתית, אנחנו נכנסים לעוז לתמורה.
<משה כץ: ואני מקווה שגם מערכת הפיקוח בימים האלה יצטרפו לאופק חדש וניישר את הקו.
<משה כץ: לגבי הנדסאים, נמצאת פה מנהלת מה"ט, היא תיתן תשובה.
<משה כץ: דרך אגב, מבחינתי גם הנדסאים זה סוג של הכשרה מקצועית וכשמציינים 3% של הכשרה מקצועית של משרד הכלכלה מסך הכל מערכת הכשרה מקצועית, אני מציע לחבר גם את מה"ט, את ה-22,000 תלמידים.
<משה כץ: זה סוג של הכשרה מקצועית בהחלט.
<משה כץ: לגופו של עניין, קודם כל אנחנו לא מערכת מתחרה למשרד החינוך.
<משה כץ: אנחנו מערכת משלימה למשרד החינוך.
<משה כץ: עמיתי, עופר וגרשון, אין בינינו שום תחרות.
<משה כץ: אני הייתי רוצה הרבה יותר שיתוף פעולה עד שיחליטו מה שיחליטו.
<משה כץ: אני גם חושב שהשר בנט, למרות מה שאמרת ואני לא רוצה להיכנס בכלל לתחום הזה, אבל השר בנט השתתף בפתיחת שנת הלימודים, מבקר בבתי ספר תיכוניים ואף כל הנושא של מעבר בתי ספר לנוער ממשרד הכלכלה למשרד החינוך – למרות שעברו 7-8 בתי ספר – בהנחיית השר, מבחינתנו העסק הוקפא.
<משה כץ: אם יש רשת שרוצה לעבור – הוא לא יכול למנוע, ויש פה גם את מנכ"ל אורט והוא יכול להביא את דעתו גם בנושא הזה.
<משה כץ: לנו יש קרוב ל-12,000 תלמידים, תקציב של 450 מיליון שקלים לנוער.
<משה כץ: רוב הילדים שלנו, בעצם מגיעים אלינו תלמידים שלא מצאו את מקומם במשרד החינוך, ואני מוכרח לומר שיש אוכלוסייה של נערים, שהכישרון המוטורי בגיל הזה עולה על הכישרון הקוגניטיבי.
<משה כץ: כלומר, הם יכולים ליצור דברים, אבל בלימודים הם לא בדיוק היו טובים ולכן חלקם גם מצאו את מקומם בחנייה.
<משה כץ: כלומר רשומים, אבל לא מגיעים לבית הספר.
<משה כץ: ותראו איזה נס – הם מגיעים אלינו לבתי הספר, אנחנו מפעילים את בתי הספר מכוח חוק החניכות - ואני אשמח גם להרחיב מה ההבדל בין הכשרה טכנולוגית לבין הכשרה מקצועית, לימודים ועבודה – כאשר בשנה הראשונה אנחנו מטעינים את הילדים בידע מקצועי בסיסי, על מנת שבכיתות י"א ו-י"ב הם יוכלו לפחות יומיים בשבוע להשתלב במקום עבודה ונותנים לו כלים גם להשתלב אחרי זה בחילות השונים בצה"ל, כבעל מקצוע וגם להבטיח לו אולי מקצוע.
<משה כץ: אחרי שאני אסיים לדבר, אנחנו הבאנו גם שני בוגרים אקראיים של מקצועות ואני אשמח שתשאלו אותם.
שמעון אוחיון: אם יישאר זמן.
<משה כץ: עוד כמה דברים שאני רוצה לומר.
<משה כץ: אני חושב שמעט התלמידים האלה שנמצאים במשרד הכלכלה והם לא הרבה, לצערי גם מגבילים אותנו באיזה Limit, אנחנו לא יכולים לעבור את זה מבחינה תקציבית.
<משה כץ: הילדים, רובם משתלבים בעולם העבודה, משתלבים בצה"ל.
<משה כץ: אנחנו פוגשים אותם אחרי כן משתלבים כאזרחים במדינת ישראל.
<משה כץ: הם לומדים ליד המקצוע.
<משה כץ: כל ילד לומד לימודי ליבה ויכול להיבחן במקצועות הבגרות, כל אחד בהתאם ליכולתו, אבל אצלנו הבגרות זה ערך מוסף חשוב מאד.
<משה כץ: תעודת המקצוע, שתקנה לו כניסה לעולם העבודה – חשובה מאד.
<משה כץ: עוד שני דברים לגבי הכשרה מקצועית בחרדים.
<משה כץ: משרדנו משקיע הרבה מאד מאמצים גם בנוער וגם במבוגרים.
שמעון אוחיון: הרב הלפרט, הוא מתייחס אליכם עכשיו.
<משה כץ: אני חוזר ואומר עוד פעם, משרדנו משקיע הרבה מאד משאבים בהכשרה מקצועית לחרדים הן בנוער והן באוכלוסיית המבוגרים.
<משה כץ: יש לנו מספר מוסדות שכל המוסד הוא הכשרה מקצועית לחרדים, אפילו עם פנימייה.
<משה כץ: יש לנו בתי ספר שיש כיתות, פתחנו להם דברים מאד אטרקטיביים כמו אופנוטרוניקה ומקצועות אחרים ואנחנו רואים אותם משתלבים יוצא מן הכלל.
שמעון אוחיון: אתה יכול לדבר אולי על מספרים?
<משה כץ: יש פה את הממונה על חניכות.
<אהרון ברנשטיין: אנחנו מדברים על 600 תלמידים בנים.
<משה כץ: ואנחנו הולכים ומתפתחים.
<אהרון ברנשטיין: ויש כבר גם כמה מאות בנות.
<משה כץ: גם בנות חרדיות ואני חושב שזו דוגמא כיצד ניתן לשלב את כלל האוכלוסיות ולתת להם כלים להשתלב בעולם העבודה ולא להיות לנטל על המדינה אלא לתמוך מבחינה כלכלית.
מנחם אליעזר מוזס: מה לגבי ההצטיידות שהרב הלפרט אמר?
<משה כץ: אני אגיע גם להצטיידות.
<משה כץ: דרך אגב, אם מעבירים את החינוך המקצועי, אם תהיה בעיה, אנחנו במשרד הכלכלה נשמח לשקול בחיוב שתעברו אלינו, זה בסדר גמור.
<משה כץ: לגבי הצטיידות, גם לנו יש בעיות בנושא ההצטיידות, למרות שבמעבדות שלנו אנחנו לא מסוגלים להשיג את הטכנולוגיה.
<משה כץ: אילו היו לנו יותר משאבים, אני חושב שהמעבדות, גם שלנו, היו קצת יותר משודרגות.
<משה כץ: ובקטע הזה באמת קשה לנו.
<משה כץ: אנחנו פונים גם לעזרת התעשיינים שהם שותפים.
<משה כץ: זה לא סוד שסטף ורטהיימר תרם והעמיד לרשותנו הרבה מאד מכשירי CNC באמצעות רשת צור.
<משה כץ: אני חושב שגם משם יוצאים מבעלי מקצוע טובים מאד.
שמעון אוחיון: יש איזה שהוא משא ומתן לגבי האפשרות שהמוסדות שלכם כן יעברו למשרד החינוך?
<משה כץ: אני מציע, מכיוון שזה ברמת שרים, אני חושב שיש ייחודיות לשמר ואני אומר כרגע את דעת האגף להכשרה מקצועית, יש ייחודיות.
<ברוך שניר: הפוך, זה צריך להיות הפוך.
<ברוך שניר: להעביר את משרד החינוך אליהם, לפי מה שהוא מדבר.
<משה כץ: יש ייחודיות, מכיוון - - -
משולם נהרי: לא, הם מחזיקים את בתי הספר מה שהיו פעם משרד העבודה.
משולם נהרי: זה יותר מתאים למרכזי נוער.
<משה כץ: אז אני רוצה להגיד משפט.
<משה כץ: מכיוון שההסמכות והמבחנים הם במשרד הכלכלה ומשרד הכלכלה קשור לתעשיינים ואנחנו יודעים להציע קריירה מקצועית, אני חושב שיש חשיבות לשמר את מערכת החניכות.
<משה כץ: אם יחליטו להעביר אולי את כל האגף, אלה הן החלטות שלא בידינו ואני חושב שבסך הכל האגף להכשרה מקצועית עושים עבודה מקצועית וטובה, עם קשר מאד הדוק עם התעשייה.
שמעון אוחיון: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לצבי פלג, מנכ"ל רשת אורט, בבקשה.
<צבי פלג: שלום לכולם.
<צבי פלג: אני בהחלט מודה על הדיון כאן, רק יש בעיה, כי בדיבורים בדרך כלל עדיין לא ראינו מעשים ואני אומר את זה כבר הרבה שנים בשדה החינוך.
<צבי פלג: רשת אורט ישראל מייצגת למעלה מ-200 מוסדות, 100,000 תלמידים.
<צבי פלג: אנחנו גאים בכך שאנחנו לא רק משרתים את העולם החרדי, אלא גם משרתים את הבדואים והדרוזים והיהודים בחינוך הכללי ובחינוך הציוני הדתי.
<צבי פלג: כולם היו בנינו ואני אומר את זה באהבה.
<צבי פלג: אבל אנחנו משתמשים גם במינוחים שלפעמים המינוחים מבלבלים את כולנו.
<צבי פלג: הנושא הועלה כתוצאה מאותו ויכוח ממשלתי אומלל, שאנשים מדברים במונחים של פעם ושוכחים שאנחנו כבר נמצאים עוד מעט בפתחה של שנת 2015.
<צבי פלג: יש חינוך טכנולוגי, תעשייתי, שנעשה טוב היום גם על ידי משרד הכלכלה וגם על ידי משרד החינוך, וטוב יעשו השרים שיחליטו בסוף איפה זה עומד.
<צבי פלג: כשאתה, חבר הכנסת שמעון אוחיון, מציע להעביר גם למשרד המדע עוד נתח, אנחנו בכלל נשתגע, כי גם ככה יש לנו כבר שני שרים שאנחנו לא יודעים מה הם רוצים.
<צבי פלג: עכשיו יבוא השלישי ויכריע ביניהם, יהיה לגמרי גרוע ואנחנו מאד מעריכים את משרד המדע והטכנולוגיה והמנכ"ל בוודאי יודע את זה, מהמעט זמן שהוא משרת, שאורט ישראל זה שותף אסטרטגי אמיתי.
שמעון אוחיון: כמובן לפחות לשדרג גם מבחינה מעשית וגם מבחינת הדימוי.
שמעון אוחיון: דימוי זה חלק חשוב.
<צבי פלג: אני מיד אדבר על זה.
<צבי פלג: תראו, בשנת 2015-תשע"ה – כדאי מאד לבוא ולבחון את הנושאים קצת בצורה שונה מהעבר שהיה לפני 30 או 40 שנה.
<צבי פלג: אני, דרך אגב, בוגר החינוך המקצועי, אני בוגר אורט והתמניתי גם כמנכ"ל אורט.
<צבי פלג: גם זה קורה לפעמים.
<צבי פלג: 15% מאוכלוסיית הלומדים היום, אינם יכולים ללמוד במסגרות הגדולות של המקיפים ואני אומר את זה כאשר אני חושב שאני הגוף שמוביל הכי הרבה בתי ספר מקיפים במדינת ישראל.
<צבי פלג: 15% מהתלמידים מגיעים עם הישגים פחותים.
<צבי פלג: הם מגיעים מבתים יותר בעייתיים, עם חסכים רבים מאד ועם לקויות.
<צבי פלג: הם צריכים את התשומי ואת החיבוקי הרבה יותר גדול מאשר בכיתה של 30-40 תלמידים.
<צבי פלג: ולכן מקומם בבית ספר תעשייתי או בבית ספר לחינוך טכנולוגי או בבית ספר שהוא למעשה נותן אפשרות להתמודד עם האוכלוסייה הזו ולהמשיך ולהתחיל לקדם אותה בסולם יעקב.
<צבי פלג: ומי שעוד לא מבין שהחינוך זה סולם יעקב - שיש לו הרבה מאד שלבים – לא מבין חינוך.
<צבי פלג: סליחה שאני אומר את זה קטגורית.
מנחם אליעזר מוזס: זו פרשת השבוע.
<צבי פלג: פרשת השבוע, נכון, קראנו את זה הבוקר.
<צבי פלג: ולכן אני בא ואני אומר, ההתחלה צריכה להיות חנוך לנער על פי דרכו.
<צבי פלג: יש נערים ונערות שצריכים להתחיל בתי ספר תעשייתיים ומרכזי חינוך ואני אומר לכם שכל הפטפטת על חינוך מקצועי היא מיותרת.
<צבי פלג: אני כתבי בדה-מרקר רק לפני שבועיים – 50 בתי ספר של בתי ספר תעשייתיים חדשים פותרים את החינוך הטכנולוגי במדינת ישראל.
<צבי פלג: 50 בתי ספר, לא יודע מזה.
<צבי פלג: תקציב של 500 מיליון שקלים, בזה גמרנו את כל הרתכים וחרטים, שהחברה האלה עושים עבודה נפלאה.
<צבי פלג: אבל, בסולם יעקב יש תכונה אחת טובה מאד, שילדים שאפשר למשוך אותם למעלה נותנים להם את ההזדמנות.
<צבי פלג: אז בואו ניתן להם.
<צבי פלג: תראו מה עשינו בתל נוף.
<צבי פלג: אין כאן נציגים של אורט תל נוף?
<צבי פלג: בתל נוף באנו ואמרנו – 50% מהתלמידים של בית ספר תעשייתי עושים 14 יחידות בגרות וממשיכים להנדסאים.
<צבי פלג: חיל האוויר נהנה מהם יום-יום, שעה-שעה, וחלקם הולך ללמוד הנדסה אחרי זה במכללות לאו באוניברסיטת בן גוריון.
<צבי פלג: זה סולם יעקב.
<צבי פלג: תנו לכל נער ונערה את האפשרות להתקדם בחינוך.
<צבי פלג: (היו"ר משה גפני)
<צבי פלג: אני רק התחלתי.
משה גפני: אנחנו מסיימים את הדיון בשעה 11:30 ואני צריך לתת לכולם לדבר.
משה גפני: אני לא מוסד אקדמאי, אני כבר אמרתי את זה קודם.
<צבי פלג: אבל אני רק התחלתי.
משה גפני: תגיד לי מה אתה מבקש.
<צבי פלג: זה בדיוק מה שאני אומר.
<צבי פלג: מה שאני מבקש, אני מבקש שבכל רשות עירונית תהיה אפשרות לפתוח בית ספר תעשייתי.
<צבי פלג: הבירוקרטיה היום, אם רציתי לפתוח השנה במגדל העמק - - -
משה גפני: אמרת 50 בתי ספר.
<צבי פלג: 50, זה בכל הרשויות.
<צבי פלג: אני בא ואומר - - -
משה גפני: יש 267 רשויות.
<צבי פלג: יש רשויות קטנות ורשויות גדולות ויש כאלה שקיימים בהם בתי ספר - - -
משה גפני: אז לא 50, צריך יותר, רק חלק כבר קיים.
<צבי פלג: חלק קיים.
<צבי פלג: ולכן אני בא ואני אומר – זה הפתרון הראשון.
<צבי פלג: הפתרון השני, לעשות את מסלולי הקידום שכבר על חלקם דיברו.
<צבי פלג: לא יכול להיות שהנדסאי - ואמרו את זה כאן – ילמד 4 שנים בטכניון.
<צבי פלג: לא יכול להיות שמי ששוחרר מהפסיכומטרי - - -
משה גפני: אמר את זה הרבה הלפרט.
<צבי פלג: לא יכול להיות שמי שמשוחרר מהפסיכומטרי יהיה רק מי שיש לו 5 יחידות מתמטיקה עם פיזיקה.
<צבי פלג: גם צריך להיות בוגר מגמות טכנולוגיות.
משה גפני: רגע, אתם רושמים את הדברים?
משה גפני: אני מבקש התייחסות.
<צבי פלג: דיברתי על זה עם שר החינוך בעצמו, הייתה לנו פגישה אישית.
<צבי פלג: אתם באתם ואמרתם שמי שיהיה פטור מפסיכומטרי זה רק 5 יחידות פיזיקה, 5 יחידות מתמטיקה, 5 יחידות אנגלית.
<צבי פלג: אתם רוצים לקדם את הטכנולוגיה או שאתם רוצים להסיג אותה לאחור?
<צבי פלג: אם אתם לא באים ואומרים לנער שיש לו 5 יחידות באלקטרוניקה או ברובוטיקה או במקצועות אחרים, בחשמל, שהוא יכול להתקבל לאוניברסיטה בלי פסיכומטרי, אתם אומרים - חברה אל תיגשו למקצועות האלה.
<צבי פלג: ואתם יודעים שאצלנו כבר יש רוח תזזית שתלמידים אומרים – בשביל מה צריך ללכת וללמוד את זה?
<צבי פלג: אני חושב שהצבא יש לו את הצרכים שלו, שגם הוא יש לו מה לומר בדברים האלה.
<צבי פלג: זה חיל האוויר וחיל הים וכל יתר החיילות.
<צבי פלג: אני רוצה לומר עוד דבר אחד ובזה אני מסיים.
<צבי פלג: הנושא של הדימוי הוא נקודת המפתח בכל הנושא של החינוך הטכנולוגי.
<צבי פלג: משרד החינוך עדיין ממשיך לפרסם את הרייטינג של זכאות לבגרות, שזה הרדידות של הבגרות ואני חוזר ואומר את זה מעל כל במה.
<צבי פלג: אתם לא בודקים את איכות תעודת הבגרות, אתם מפרסמים את הזכאות לבגרות, כשכל ראש עיר רוצה להיבחר על חשבון הרייטינג הזה, ואתם ממשיכים גם לפני חודש לעשות אותו דבר ואז באים ראשי הרשויות ואומרים לחברה, חברה, אל תלמדו 5 יחידות, אל תלמדו 4 יחידות, אל תלמדו טכנולוגיה, תלמדו את כל הדברים שאפשר לגמור זכאות עם 24 יחידות וכולם עשו זכאות לבגרות.
<צבי פלג: רק התייחסות לחרדים, אני חייב.
<צבי פלג: כפרי נוער חרדים טכנולוגיים, שישה כפרי נוער אורט ישראל מובילה היום - - -
משה גפני: אין לי הבדל בין מי שלומד והוא חרדי ומי שלומד והוא איננו חרדי.
<צבי פלג: הרב גפני, לי יש הבדל בתקציבים.
<צבי פלג: לבנות כפר נוער חרדי, אני לא מקבל תקציבים.
<צבי פלג: אני מקבל תקציבים רגילים.
משה גפני: אני מבקש ממך, חרדים זה מראש אתה יודע שאתה הולך ל - - -
<צבי פלג: לא, אז אני אומר לך, זה השליחות של כולנו לבוא ולומר רבותי, צריכים לתקצב את זה אחרת למען אותה אוכלוסייה חרדית.
משה גפני: בסדר, אנחנו רק היום התחלנו את הדיון, מה אתה חושב שתעזוב את זה?
<צבי פלג: אני לא יודע, אני רק אומר לך מה שכואב לי.
משה גפני: גם בממשלה הבאה נמשיך בעזרת השם.
משה גפני: מישהו מהצבא רוצה להתייחס בעניין?
משה גפני: אם אפשר בקצרה, סגן אלוף עופר עטיה.
<עופר עטיה: אני אשמח.
<עופר עטיה: שמי עופר, ראש מדור איתור כוח אדם בחיל האוויר מזה עשור.
<עופר עטיה: עוסק בהקמת בתי ספר טכנולוגיים ביחד עם כל הרשתות וכל החברים שיושבים כאן סביב השולחן – גם משרד הכלכלה, גם משרד החינוך כמובן.
<עופר עטיה: הצבא וחיל האוויר בעיקר זקוק לכוח אדם טכנולוגי בכמויות גדולות מאד.
<עופר עטיה: חיל האוויר רק מדי שנה, כל שנה זקוק ל-4,000 ומצליח להכשיר דרך כל המוסדות שלו ודרך ההשקעה האדירה בחינוך פחות מחצי.
<עופר עטיה: כלומר, אנחנו זקוקים לחינוך הטכנולוגי.
<עופר עטיה: צריך רק להסתכל על דבר אחד ולקשור את הוועדה הנוכחית בנושא החינוך הטכנולוגי גם לרפורמה העתידית במשרד החינוך, שהולכת לרדד כ-30% מהמקצועות הטכנולוגיים.
משה גפני: לרדד?
<עופר עטיה: לרדד, כן.
<עופר עטיה: לרדד.
משה גפני: משהו בולט.
<עופר עטיה: המקצועות הטכנולוגיים, עדיין לא ראינו.
<עופר עטיה: הציגו לנו את זה רק שבוע שעבר, אבל הולכים לרדד את המקצועות הטכנולוגיים והמשמעות - - -
משה גפני: דוגמא בולטת.
<עופר עטיה: זה עדיין - - -
<עופר עטיה: תראה, בוא נגיד ככה:
<עופר עטיה: החברה הישראלית היא חוט מקשר בין החברה לבין הצבא.
<עופר עטיה: בוגר תיכון מתגייס לצבא, לאחר מכן הוא צריך להיות מקושר לתעשייה - - -
משה גפני: איזה מקצוע הורידו או תכננו להוריד?
משה גפני: זה עדיין בטיוטה.
<עופר עטיה: זה עדיין יותר בתכנים, רידוד של 30% בתכנים.
משה גפני: טוב, ואתם מתנגדים לזה.
<עופר עטיה: הולך להיות לגם קיצור משך השירות לחיילי חובה.
משה גפני: רגע, אתם מתנגדים לזה?
משה גפני: תגיד ברור.
<עופר עטיה: אנחנו צריכים חיילים שהם בעלי רקע טכנולוגי יותר - - -
משה גפני: התכנית שקיבלתם, שיש רעיון לרדד בתכנים ולא חשוב מה, אתם מתנגדים לתכנית הזאת?
<עופר עטיה: כן.
משה גפני: לכם זה עושה דבר לא טוב.
<עופר עטיה: כן, באופן עקרוני כן.
<עופר עטיה: מעבר לזה אני אומר, צריך להסתכל על כל התלמידים שלמדו עד היום בחינוך הטכנולוגי.
<עופר עטיה: איך מודדים הצלחה?
<עופר עטיה: בכמה מועסקים בסופו של דבר גם במשק לאחר מכן ואם משרד החינוך הוציא 100,000 תלמידים ורק 1% עוסק בתעשייה, במשק, זה אומר שזה לא מדד טוב להצלחה, שורה תחתונה.
<עופר עטיה: צריך לקשור את זה לנושא של קיצור משך השירות שהולך לעבור בכנסת, משלוש שנים לשנתיים ושמונה חודשים לגברים.
<עופר עטיה: זה אומר שהצבא צריך להיות יותר אפקטיבי בהכשרות שלו מצד אחד, אבל מצד שני הוא חייב לקבל בוגרים יותר טובים מקצועיים לשירות הצבאי הטכנולוגי.
משה גפני: גרשון כהן.
<גרשון כהן: אתה רוצה שאני אדבר?
משה גפני: אני לא רוצה שום דבר, אני רוצה לשמוע את הדיון כדי להגיע להחלטות נכונות, רק אם אפשר בקצרה.
<גרשון כהן: תראה, העלו את הנושא הזה של חינוך טכנולוגי מקצועי.
<גרשון כהן: בוא נאמר, יש סוגים שונים של בתי ספר, בתי ספר מקיפים שיש בהם מסלולים עיוניים ומסלולים טכנולוגיים, יש מרכזי חינוך, יש מפתנים, יש המון צורות של הכשרה מקצועית ובואו נפריד אותם.
<גרשון כהן: זה לא בית ספר אחד על חשבון השני.
<גרשון כהן: כשחסרים טכנאים – אז יצאנו עם תכנית טוב, ויש לנו 92 בתי ספר.
<גרשון כהן: אנחנו כרגע עומדים על 7,200 תלמידים ואנחנו נגיע ל-10,000 תלמידים, קרי 2,500 תלמידים תוספת למערכת של י"ג-י"ד שעומדת היום על 5,400 תלמידים שהם טכנאים, שזאת תוספת.
<גרשון כהן: כל בית ספר קיבל תקציבים רחבי לב בנושא של הצטיידות, בנושא של תקציב פר תלמיד, בקבוצות קטנות של 25 תלמידים ולא יותר מזה.
<גרשון כהן: יש לנו המון פרויקטים שעוסקים בנושא.
<גרשון כהן: אני לא אומר שהכל אידיאלי, אני רק מציין כמה דברים שנעשו, אבל לא כל דבר אידיאלי.
<גרשון כהן: התחלנו פרויקט של שילוב תלמידים בתעשייה, שהיום הוא סובב סביב 42 בתי ספר, כשתלמיד יום בשבוע מכיתות י"א-י"ב נמצא בתעשייה והוא עוסק ומתעסק עם מכונות אמת.
<גרשון כהן: הקמנו שני מרכזי חינוך בהשקעה מאד מאד גדולה – אחד בחיפה ואחד בבאר שבע והם יתחילו לעבוד החל מ-1 בספטמבר, בראשית שנת הלימודים תשע"ו.
<גרשון כהן: זה מרכזים טכנולוגיים, אחד בבאר שבע ואחד בחיפה, כשהמרכזים, אני לא אציין, זה פרויקט שהוא רחב היקף.
<צבי פלג: פילים לבנים.
<צבי פלג: תרשום, פילים לבנים.
משה גפני: תשמע, אתה יותר גרוע מגפני, אני הגעתי למסקנה.
משה גפני: לא מתערבים יותר, אין לנו זמן.
משה גפני: לא מנהלים דיאלוג.
<גרשון כהן: אני לא מתייחס.
<גרשון כהן: פתחנו 6 בתי ספר מדגימים, חלקם ברשת אורט, חלקם נמצאים בתוך בתי הספר העיוניים, מבצרי בתי הספר העיוניים.
<גרשון כהן: בית ספר הריאלי בחיפה או בגימנסיה הרצלייה בתל אביב, בהשקעות לא קטנות, שנכון גם תרם לנו את זה התעשיין סטף ורטהיימר.
<גרשון כהן: חוץ מזה, אנחנו בונים בתי ספר לפי תחומי דעת.
<גרשון כהן: החל משנת הלימודים הקרובה גם ברשת אורט, אנחנו מקימים בתי ספר לפי תחום דעת, כדי שניתן את המענה.
<גרשון כהן: אנחנו פנינו לאוכלוסיות קשות.
<גרשון כהן: הנושא הזה של המגזר החרדי, אני הייתי בעל הרעיון הזה.
<גרשון כהן: אני הלכתי לרבנים, כשעלה הנושא הזה של טיפול בנושא של האוכלוסייה החרדית.
משה גפני: להעביר אותם?
<גרשון כהן: לקחת נוער.
<גרשון כהן: אני ישבתי איתך וישבתי איתו ו - - -
משה גפני: ומה עשית?
<גרשון כהן: פתחנו מסלול - - -
משה גפני: בסדר, זה מאה אחוז.
משולם נהרי: הוא בנה מודל.
משה גפני: אבל למה רוצים להעביר את זה מהאגף הטכנולוגי?
משולם נהרי: לא, הוא לא מדבר על זה, הוא מדבר על משהו אחר.
<גרשון כהן: על זה הבוס שלי יגיד לכם, על הנושא הזה, הוא ייתן לך תשובה.
משולם נהרי: הוא לא תורם את זה, זה בסדר.
<גרשון כהן: שנייה, אנחנו עסקנו בזה המון.
משה גפני: בסדר, אוקיי, בקיצור אין לכם בעיות.
<גרשון כהן: אני לא אמרתי שאין בעיות.
<גרשון כהן: לא הצגתי מצב אידיאלי.
<גרשון כהן: אמרתי שתמיד יש מקום לעשות ויש לשפר.
מנחם אליעזר מוזס: יש בעיה של הצטיידות.
מנחם אליעזר מוזס: כשלא היית דיברו על זה.
משה גפני: תראה, זה לא בושה - - -
<גרשון כהן: לא, אני לא בא להגן.
משה גפני: תשמע, המצב של משרד האוצר קשה.
משה גפני: יש בעיה, גם דירוג האשראי מתחיל עכשיו להיות באור אדום.
משה גפני: זה לא כמו שהיה בתקופה שלנו.
משה גפני: זה לא בושה אם מקצצים לכם, רק תגידו.
<גרשון כהן: מקצצים, מקצצים, אבל מה שאני רוצה לומר זה דבר אחד.
<גרשון כהן: מערכת החינוך הטכנולוגי זה לא רק היקפים, זה גם איכות בכל הרמות ולעמוד באיכות ובדרישות של התעשייה.
<גרשון כהן: אם אני צריך להכשיר את האדם שיעסוק בתחום הדעת, הוא צריך להיות בעל איכות מספיק טובה, גם עבור צה"ל, שהוא בשבילי לקוח ביניים שזה כמו מפעלי תעשייה.
<גרשון כהן: אז בוא נתייחס לאיכות, לא רק לכמות.
<שירלי באבד: תודה רבה.
<שירלי באבד: כמה סוגיות.