GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נורית נוי: אבל שם כל משרדי הממשלה חייבים להוסיף את הבר-קוד כך שאדם עיוור או אדם שלא יכול לקרוא מסיבה אחרת או לעלעל בדפים, לוחץ על הכפתור ומקבל את התוכן של אותו מסמך.
<נורית נוי: אני רוצה לחשוף אתכם למשהו שהיה בטלוויזיה השבוע.
<נורית נוי: שמעתם בוודאי על ה-Brainport.
<נורית נוי: יש מכשיר שלקח פרופ' בכריטאס את הטכנולוגיה שפותחה בו בשנות ה-70 המוקדמות על-ידי מהנדס מ"סטנפורד" שפיתח בשביל הבת שלו מכשיר שנקרא "אוקטקון".
<נורית נוי: זה כבר ארכאי, זה היה שנים לפני המחשבים.
<נורית נוי: יש מטריצה של שמונה טורים ועשרים שורות, ובנקודת המפגש בין הטורים לבין השורות יוצא זמזום, רטט של סיכה עדינה, ובאמצעותה אפשר לסרוק.
<נורית נוי: סרקו את הנייר וקיבלו על קצה האצבע את התצורה של האות.
<נורית נוי: הטכנולוגיה הזאת פותחה היום ל-Brainport.
<נורית נוי: ראשית היא הועברה לגב.
<נורית נוי: פרופ' בכריטאס יחד עם הנוירולוג פרופ' משה פיינסוד מחיפה פיתחו בסן-פרנסיסקו את המוצר על כיסא של רופא שיניים.
<נורית נוי: הם שמו מצלמה, וקיבלו את התצורה על הגב.
<נורית נוי: אבל זה הלך והשתכלל, והיום לאחר מותו של פרופ' בכריטאס ה-Brainport מתחיל לככב, והשבוע היו כמה תכניות בטלוויזיה.
<נורית נוי: השבוע היה על בחור ישראלי שנפצע בצוק איתן, ונסע ללמוד להשתמש במכשיר הזה.
<נורית נוי: שמים על הלשון תבנית קטנה.
<נורית נוי: הלשון מאוד רגישה לחוש צורות, וכך מעבירים למוח את התמונה.
<נורית נוי: זה מאוד מדויק.
<נורית נוי: אפשר לראות מילים, מספרים וכדומה.
אורי מקלב: זה מרתק מאוד, אבל אנחנו חייבים לצמצם קצת.
אורי מקלב: יש לך גם המצאה ישראלית?
<נורית נוי: יש הרבה.
<נורית נוי: פרופ' אמנון שעשוע מהאוניברסיטה העברית פיתח טכנולוגיה שנקראת "אורקם".
<נורית נוי: זאת טכנולוגיה של משקפיים שמזכירה קצת את גוגל.
<נורית נוי: מצביעים על משהו, והוא אומר מה זה.
<נורית נוי: הוא אומר אם הרמזור אדום או ירוק, אם אפשר או אי אפשר ללכת.
<נורית נוי: יש הרבה מאוד טכנולוגיות שהוכנסו למקל של אנשים עיוורים שנותן גם GPS וגם מידע של זהירות ושל הכוונה.
<נורית נוי: פרופ' קורצוויל שגם היה ב-MIT פיתח לסטיבי וונדר את האורגן, והוא פיתח את ה-OCR כבר כשהיה בן 24.
<נורית נוי: עכשיו זה צומצם לטלפון, ואנשים יכולים להשתמש בזה.
<נורית נוי: יש טכנולוגיות שמאפשרות לאנשים עיוורים לדעת מה מצב הרמזור.
<נורית נוי: אני מדלגת על הרבה מאוד שקפים מחמת קוצר הזמן.
<נורית נוי: בדרך אני אזכיר לכם שאפשר להשתמש גם בחשמל להעברת מידע לאנשים.
<נורית נוי: זה פותח גם ב-MIT.
<נורית נוי: אני רוצה לעבור לטכנולוגיה ישראלית נוספת לניווט ולמידע.
<נורית נוי: חברה ישראלית פיתחה שילוט קולי, והוא נמצא בהרבה קמפוסים ובבתי-חולים, בתחנות אוטובוס ובמוזיאונים.
אורי מקלב: גם בכנסת.
<נורית נוי: נכון, גם בכנסת.
<נורית נוי: יש פרופ' ישראלית שעובדת בבוסטון, ופיתחה משהו שנקרא "פרספט" שזה ניווט בתוך מבנה משום ש-GPS עדיין לא פעיל בתוך מבנה.
אורי מקלב: אנחנו חייבים לצמצם בזמן.
<נורית נוי: אוקיי.
אורי מקלב: אני מבין שאתם קרן שעוזרת ומעודדת פיתוחים לעיוורים - מה תקציב הפיתוח שלכם מביטוח לאומי?
<נורית נוי: אני לא יכולה לדבר בשם הקרן.
<נורית נוי: אני יועצת מיקור לקרן.
<נורית נוי: אבל בלי לקחת אחריות ובלי הפרוטוקול מדובר במיליונים לשנה מכספי הציבור.
<נורית נוי: אני מאוד גאה להיות שותפה להתהוות שם כי כולנו אוהבים לכאוב את מה שהביטוח הלאומי עושה לנו בתשלומים שאנחנו מתחייבים לשלם במשך חיינו, אבל זאת אחת הברכות שההקצאה ממה שאנחנו משלמים לביטוח הלאומי עובר לפיתוח.
<נורית נוי: אני לא יכולה להגיד לך כמה מיליונים.
אורי מקלב: יש לנו לא מעט ויכוחים עם ביטוח לאומי לגבי העזרה הפרטנית לכל אחד, ויש קשיים לא מעטים.
אורי מקלב: אבל כשמדובר על תשתיות ועזרה כללית אנחנו מצפים מביטוח לאומי לתת משאבים.
<נורית נוי: אני חושבת שהם עושים את המרב.
אורי מקלב: שאלת הכוונה – מה את ממליצה לנו?
אורי מקלב: איך אנחנו יכולים לצאת עם משהו טוב מהיום הזה בנושא של ביטוח לאומי כדי לעזור בדברים שאת חושבת שיכולים לקדם את הנושא?
אורי מקלב: בנגישות הביטוח הלאומי נמצאים, לפי המסמך של ה-מ.מ.מ שלפנינו, במקום אחרון.
אורי מקלב: אני פשוט מול המסמכים, מול הפעולות, מול ההידברות והשירות שמקבלים, ומתוך משרדי הממשלה ביטוח לאומי נמצא במקום האחרון עם אחוז מאוד נמוך ולא מרשים בעניין הזה.
אורי מקלב: אני מקווה מאוד שבפיתוח ובעזרת הפיתוח יש לכם תוצאות טובות יותר.
<נורית נוי: אני אשתדל לענות בקצרה לדברים שאמרת.
<נורית נוי: אני לא יודעת מה קורה בתחום של אחד לאחד אף על פי שכאזרחית לא אחת השתמשתי בשירותים של הביטוח הלאומי.
<נורית נוי: אבל התשתיות שהביטוח הלאומי לקח על עצמו באמצעות הקרן לפיתוח שירותים.
<נורית נוי: יש להם חמש או שש קרנות שעוסקות בעניין הזה, ובשיתוף עם משרד הכלכלה עם המדען הראשי התמיכה לפיתוח מוצרים חדשניים פורצי דרך היא די מסיבית.
<נורית נוי: אבל כל שאר הנקודות שאתה העלית – אני לא יכולה לקחת אחריות לענות עליהם, זה לא מתפקידי.
<נורית נוי: לשאלתך, מה אני מציעה לעשות כאשת מקצוע בתחום הזה.
<נורית נוי: בתפקידי אני נפגשת כמעט כל שבוע עם אנשים שבאים עם רעיון לפתח.
<נורית נוי: לדעתי, צריכה לקום ועדה מסודרת ומאורגנת של ארגונים של צרכנים, של יצרנים, של אנשי אקדמיה מענפים שונים של האקדמיה כדי לבחון רעיונות ולתמוך בפיתוחם ולהיות נדיב בפיתוח שלהם.
<נורית נוי: אמנם הפסקת את דברי על המצגת, אבל יש לי כאן לפחות עוד שתים-עשרה או ארבע-עשרה תמונות של פיתוחים ישראליים שרובם שוקעים בגלל עניין המחסום הזה.
<נורית נוי: בגרמניה אדם רוצה אביזר טכנולוגי, הוא הולך לרופא, אומר לו שהוא צריך את זה, רושמים לו, והמדינה מממנת.
<נורית נוי: בכלל לא מתווכחים אם הוא רוצה שניים או שלושה.
<נורית נוי: זה קצת דומה למשרד הביטחון בעניין נכי צה"ל לקויי הראייה והעיוורים.
<נורית נוי: אבל לא אותו דבר.
<נורית נוי: זאת אומרת אנחנו יוצרים משהו, ואחר כך אין אפשרות להטמיע אותו לשימוש ציבור האנשים שזקוקים לזה, ושבשבילם זה פותח.
<נורית נוי: זאת הבשורה שלי.
אורי מקלב: אם אני אשקף את דברייך, זה אומר שקודם כול ארגון שייקח את כל מה שיש בשטח – המצאות או רעיונות – ולהחליט על סדרי עדיפות, ומה שמחליטים באמת לקדם כדי שנצא עם דברים מעשיים, עם עתיד ועם אופק בצורה מסודרת ומאורגנת.
אורי מקלב: אנחנו מקבלים את הדברים האלה, וגם ננסה לקדם את הדברים.
אורי מקלב: אם יש לך משפט אחרון, בבקשה.
<נורית נוי: אני מקווה שתהיינה הזדמנויות שאפשר יהיה לחשוף בפני המתעניינים שיפעלו בתחום הזה מהי החדשנות, כי כל יום יש דברים חדשים.
<נורית נוי: המרדף הוא אין-סופי, וכדאי לעשות מדי פרק זמן חשיפה למה שקורה כדי שהצרכנים עצמם יידעו מה יש, כי הם האחרונים לדעת מה יש בשבילם בגלל עיוורונם.
<נורית נוי: אני מקווה שכך יקרה.
אורי מקלב: זה גם נושא נכון – להנגיש את המידע לאנשים.
אורי מקלב: אנחנו מודים לך על המצגת.
אורי מקלב: אנחנו גם מתנצלים שלא יכולנו לצפות בכל המצגת, אבל השעון רץ.
אורי מקלב: הדובר הבא הוא מר נחמן פלוטניצקי מעמותה ציבורית ללא מטרות רווח.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להודות בהזדמנות הזאת לא רק על מה שתציג בפנינו, אלא על כך שהיה לך חלק בתכנון הראשוני של הישיבה הזאת.
אורי מקלב: בבקשה, מר נחמן פלוטניצקי.
<נחמן פלוטניצקי: תודה.
<נחמן פלוטניצקי: לשאלתך הקודמת לד"ר נורית נוי, התקציב של הוועדות, הקרן לפיתוחים מיוחדים או כל הקרנות של הביטוח הלאומי הוא תקציב של מאות מיליונים בשנה, והם לא מצליחים להוציא את הכסף.
<נחמן פלוטניצקי: כלומר הם לא מגיעים בגלל בירוקרטיה.
<נחמן פלוטניצקי: זאת הסיבה - -
סתיו שפיר: מה זאת אומרת לא מצליחים להוציא את הכסף?
<נחמן פלוטניצקי: יש עכשיו תכנית בביטוח הלאומי שאושרה לפני שנתיים ושלושה חודשים, והיא עוד לא באה לידי יישום.
<נחמן פלוטניצקי: היא אושרה גם בוועדה הציבורית של הביטוח הלאומי, ועדיין היא תקועה שנתיים ושלושה חודשים.
אורי מקלב: היא קשורה לבעלי צרכים מיוחדים?
<נחמן פלוטניצקי: בוודאי.
<נחמן פלוטניצקי: פתרונות; בעיקר מדובר על מרכזי יום של קשישים.
<נחמן פלוטניצקי: פתרונות טכנולוגיים למלא את היום שלהם ולשפר את איכות החיים שלהם.
<נחמן פלוטניצקי: בזה אנחנו עוסקים.
אורי מקלב: אני חייב לציין לפרוטוקול שאתה מדבר מתוך ידע אישי.
אורי מקלב: אתה לא הדובר הרשמי של ביטוח לאומי, אלא מדבר מתוך ידע אישי.
<נחמן פלוטניצקי: נכון.
אורי מקלב: אני לא רוצה שזה יישמע בטעות כאילו זאת התשובה המוסמכת של ביטוח לאומי בעניין.
אורי מקלב: יכול להיות שבהזדמנות הראשונה נזמין לכאן את אנשי הביטוח הלאומי לדיון מיוחד כדי לקדם את הנושאים האלה.
<נורית נוי: רעיון מעולה.
אורי מקלב: זאת אולי הדרך היחידה לקדם את זה.
אורי מקלב: מר נחמן, בבקשה.
אורי מקלב: אני מבקש לקצר.
<נחמן פלוטניצקי: אני אעשה את זה הכי קצר שאני יכול.
<נחמן פלוטניצקי: במילב"ת 420 מדענים ומהנדסים מתנדבים שתפקידם לפתח דברים לבעלי צרכים מיוחדים.
<קריאה: מה פיתחתם לעיוורים?
<קריאה: אנחנו רוצים לדעת גם על העיוורים.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על הכול.
אורי מקלב: אנחנו תכף נשמע מהדובר בדיוק על מה מדובר.
<נחמן פלוטניצקי: אנחנו מנהלים את המאגר הלאומי לטכנולוגיה מסייעת ואביזרי עזר.
<נחמן פלוטניצקי: יש היום 17,500 פריטים.
<נחמן פלוטניצקי: מילב"ת נותנת רק את האינפורמציה, וכשיש בעיה שאין לה פתרון אז מפתחים אצלנו את הפתרון.
<נחמן פלוטניצקי: חברת הכנסת סתיו שפיר דיברה על MIT; אז כאן יש דוגמה של בחור גיטריסט שנקטעה לו יד ימין, והוא רצה לדבר על גיטרה - -
<קריאה: דברו על עיוורים.
אורי מקלב: סליחה, בבקשה.
<נחמן פלוטניצקי: - - ופיתחו לו שני פדלים לרגליים.
<נחמן פלוטניצקי: שנה אחרי התאונה הוא כבר היה בהופעה.
<נחמן פלוטניצקי: זאת דוגמה לפיתוח יחידני לבן אדם אחד.
אורי מקלב: סליחה, אנחנו מייחדים את זה לנושא של העיוורים, וכפי שד"ר נוי דיברה – רק על פיתוחים בנושא העיוורים.
אורי מקלב: מר נחמן מדבר באופן כללי על כל האביזרים.
אורי מקלב: מתוך 17,500 קיימים גם - - -
<נחמן פלוטניצקי: עכשיו אני מדבר על פיתוחים.
אורי מקלב: הוא התחיל ממצגת על קטוע יד, אבל הוא יגיע בהמשך לעניין העיוורים, ואני מבקש להיאזר בסבלנות.
<נחמן פלוטניצקי: מדינת ישראל מוציאה למעלה מ-2 מיליארד שקל בשנה על טיפול באנשים אחרי נפילות.
<נחמן פלוטניצקי: פיתחנו אפליקציה איך לסדר את הבית כדי למנוע נפילות של אנשים בבית.
<נחמן פלוטניצקי: המספרים הם עצומים.
<נחמן פלוטניצקי: את האפליקציה פיתחנו בכוחות עצמנו ועם שותפים אחרים, אבל עדיין כולם – גם משרד הבריאות וביטוח לאומי – אומרים שצריך, אבל כדי שישתמשו בה ויפיצו אנחנו צריכים להתקדם דרך ארוכה.
אורי מקלב: יש עוד משהו בנושא העיוורים?
<נחמן פלוטניצקי: תכף אגיע.
<קריאה: נחמן, תתייחס לאנשים.
אורי מקלב: בנושא האחרון אני הבנתי שמדובר על אנשים שנופלים מכיוון שיש להם בעיות של ראייה, לאו דווקא כאלה שיש להם בעיה של הליכה.
אורי מקלב: אם לא, תתקן אותי, נחמן.
<נחמן פלוטניצקי: הבקשה אלינו הייתה לחלק את ההצגות לשניים.
<נחמן פלוטניצקי: נורית נוי דיברה על עזרים לעיוורים, ואני אמור לדבר על עזרים לכלל בעלי המוגבלויות.
<עמוס באר: ממש לא.
<עמוס באר: זה יום העיוור.
<עמוס באר: אנחנו חושבים - - - זה לא הנושאים של כולם.
אורי מקלב: רבותי, הבנו את העניין.
אורי מקלב: בואו לא נפריד בעלי צרכים מיוחדים מהעיוורים.
אורי מקלב: כולם בעלי צרכים מיוחדים.
<עמוס באר: אבל אנחנו נבוא בנושא העיוורים - - -
אורי מקלב: לא צריך לעשות על זה סקנדל.
אורי מקלב: נחמן, אם אפשר - -
<נחמן פלוטניצקי: אני אתקדם.
<נחמן פלוטניצקי: אני אדבר על הדברים שמפותחים בחצי דקה.
<נחמן פלוטניצקי: אלה דברים שפותחו בעזרת משרד המדען הראשי במשרד הכלכלה.
<נחמן פלוטניצקי: נציג שלו יושב כאן.
<נחמן פלוטניצקי: הליכון חכם – חבר הכנסת חנין כבר יצא, אבל זה דבר שקיים והתחיל כפיתוח ישראלי.
<נחמן פלוטניצקי: המצאנו גלגל שבולמי הזעזועים נמצאים בתוך הגלגל ולא במרכב.
<נחמן פלוטניצקי: זה חוסך הרבה מאוד כאבים מאלה שלא יכולים.
<נחמן פלוטניצקי: נושא של חירום שירותים בחדרי ביטחון ומקלטים פותח במילב"ת – זה גם לעיוורים, אבל גם לא.
<נחמן פלוטניצקי: האדון כאן בכיסא גלגלים עמד כאן
<נחמן פלוטניצקי: בכניסה בדלת ולא יכול היה לפתוח את הדלת.
<נחמן פלוטניצקי: הוא היה צריך לחכות למישהו שיפתח לו את הדלת.
<נחמן פלוטניצקי: אנחנו מקווים בעזרת המדען הראשי – הדברים קצת תקועים שם – לפתח מערכת שתהיה מודבקת על דלת שבעזרת שלט מהטלפון תוכל לפתוח את הדלת.
<נחמן פלוטניצקי: אנשים לא מוצאים דברים בבית.
<נחמן פלוטניצקי: זה גם לעיוורים.
<נחמן פלוטניצקי: אנחנו עומדים לפתח מערכת גם בעזרת המדען הראשי שתהיה לחיצה על כפתור בטבלט או במערכת על הקיר, והמוצר שאותו מחפשים – ארנק, מפתחות, משקפיים – גם יאיר וגם יצפצף.
אורי מקלב: נחמן, אנחנו חייבים לעבור.
אורי מקלב: זה באמת מרשים מאוד.
אורי מקלב: אם היינו יכולים היינו מרחיבים את הנושא.
<נחמן פלוטניצקי: צר לי.
<נחמן פלוטניצקי: זה מה שהתבקשתי.
אורי מקלב: אני מבין שכל זה נעשה במסגרת וולונטרית.
<נחמן פלוטניצקי: כן.
<נחמן פלוטניצקי: מה שאנחנו מבקשים היה בשקף האחרון.
<נחמן פלוטניצקי: הייתה תכנית ב-2009 שמשרד האוצר לא אישר, להקים חממה לפיתוחים לבעלי צרכים מיוחדים.
<נחמן פלוטניצקי: זאת הבקשה שלי מהוועדה – להקים חממה לפיתוחים לבעלי צרכים מיוחדים.
<נחמן פלוטניצקי: אם אנחנו מגיעים היום לפתח שניים-שלושה מוצרים בשנה - -
אורי מקלב: זה צריך להיות תחת המדען הראשי או תחת הביטוח הלאומי?
<נחמן פלוטניצקי: היום הביטוח הלאומי הצטרף.
<נחמן פלוטניצקי: הסכום שהוא נתן לפיתוחים לבעלי צרכים מיוחדים הוא כ-6 מיליון שקל בשנה.
<נחמן פלוטניצקי: זה סכום קטן.
<נחמן פלוטניצקי: אם הייתה תשתית של חממה, במקום שלושה או ארבעה דברים בשנה אפשר היה להכפיל את זה או יותר.
אורי מקלב: אנחנו נראה מה אנחנו יכולים לתרום כדי לקדם את הנושא.
אורי מקלב: חשבנו שנושא של נגישות לתחבורה ציבורית ובכלל הליכה במרחב הציבורי מאוד חשוב בנוגע לעיוורים והמתקשים בראייה.
אורי מקלב: ביקשנו ממר גבי גבריאל נבון להתייחס לעניין.
<גבי - גבריאל נבון: שלום.
<גבי - גבריאל נבון: אני אדבר על התחבורה הציבורית – איך אנחנו מנגישים אותה לכבדי ראייה ולעיוורים.
<גבי - גבריאל נבון: קודם כול סביבת התחנה עצמה מונגשת בשילוט צהוב על התחנה.
<גבי - גבריאל נבון: יש שני סוגים של שלטים: בשלט אחד מצוין מספר הקו ויעד הנסיעה, ושילוט נוסף זה כתב ברייל שנמצא על התחנה שאותו כבד ראייה או עיוור יכול לממש ולראות.
<גבי - גבריאל נבון: היום יחד עם משרד המשפטים החלטנו לאחד בין השלטים האלה; השלט יישא את מספר הקו ואת כתב הברייל יחד.
<גבי - גבריאל נבון: אפשר כבר להתחיל לראות שהתחנות יתחילו להיות מונגשות בצורה הזאת.
<קריאה: חצי מהן לא עובדות.
<קריאה: יש הרבה מאוד בעיות.
<קריאה: יש הרבה כרזות - -
<גבי - גבריאל נבון: עוד לא הגעתי לכרזות.
<אילנה בניש: יש הרבה מאוד בעיות עם השילוט הזה.
<גבי - גבריאל נבון: דברים נוספים שנעשו בתחום הנגישות: גם האוטובוס שמגיע לתחנה מכריז על התחנה כשהוא מגיע אליה וגם על היעד שלה.
<גבי - גבריאל נבון: גם בתוך האוטובוס האוטובוסים מונגשים הן מבחינת הצבעים והן בשילוט דיגיטלי בתוך האוטובוס שמראה מהי התחנה הבאה שבה הנוסע צריך לרדת או מכריז על התחנה.
<גבי - גבריאל נבון: בנוסף גם בשילוט בתחנות שמראות מתי מגיע האוטובוס עצמו יש כפתור שנוסע יכול ללחוץ עליו ולדעת את זמן ההגעה של האוטובוס.
<אילנה בניש: עיוורים לא מוצאים את הכפתור הזה.
<גבי - גבריאל נבון: זה עדיין לא בכל התחנות.
<גבי - גבריאל נבון: אנחנו נרשת את כל הארץ.
<גבי - גבריאל נבון: זה לוקח זמן.
<גבי - גבריאל נבון: לגבי העיוורים שלא מוצאים את הכפתור – כל האמצעים הטכנולוגיים עבור כבדי הראייה הם גם עבור הארגונים, וזה עובר למכון התקנים – אנחנו עושים את זה יחד איתם.
אורי מקלב: דנה לוי נמצאת פה?
אורי מקלב: אם תוכלי להפנות שאלה בנושא האוטובוסים – מה מפריע לכם?
אורי מקלב: האם זה עובד?
אורי מקלב: איפה אתם רואים אם יש לקויות?
אורי מקלב: יש לך הזדמנות שהאיש הממונה על זה ממשרד התחבורה נמצא פה.
<דנה לוי: שמי דנה לוי, ואני כבדת ראייה, ויש לי עיוורון לילה.
<דנה לוי: יש לי קושי גדול לעלות לאוטובוסים ולתחבורה בלילה.
<דנה לוי: חלק מהתחנות כן נגישות, אבל אני לא יכולה לתקשר עם הנהג.
<דנה לוי: הוא שואל לאן אני צריכה להגיע, ואני לא יכולה לענות, ובלילה אני לא רואה שום דבר.
<דנה לוי: אני כותבת לו, ושוב זה חוזר על עצמו.
<דנה לוי: אני מראה לו שאני עם תעודת עיוור, ושוב יש שאלות, והוא לא עונה.
<דנה לוי: הרבה פעמים גם לא נותנים לי לעלות הרבה פעמים, וזה יוצר תחושה של בושה.
<דנה לוי: הרבה פעמים אני מוצאת את עצמי בוכה ברחוב ולא יודעת מה לעשות.
<דנה לוי: אדם חירש שהוא גם עיוור ורוצה להיות עצמאי יש לו הרבה מכשולים בדרך, והנהגים גם כן חוסמים את זה ממנו בגלל שאין תקשורת עם הנהג.
<דנה לוי: זה חוסם לנו את העצמאות.
אורי מקלב: יש משהו לא גדול ולא ענק שיכול לעזור לה בכך שאנחנו יכולים לפנות למשרד התחבורה?
אורי מקלב: מעבר לכך שאנחנו מבקשים ממשרד התחבורה שיהיו הוראות מדויקות דרך התחבורה הציבורית ורענון של כל נושא ההתנהלות מול אנשים עיוורים, קל וחומר עיוורים וחירשים.
אורי מקלב: אני רוצה לשמוע את דנה.
<דנה לוי: יש לי הצעה מאוד פשוטה.
<דנה לוי: צריך להוסיף לתעודת העיוור של אנשים עיוורים שהם גם חירשים, גם חירש או "כבד שמיעה עם בעיות ראייה" כדי שנהגים ידעו ויבינו שיש קושי בתקשורת.
אורי מקלב: אין תעודה מיוחדת לכבד שמיעה?
אורי מקלב: אולי אפשר להציג שתי תעודות.
<דנה לוי: אין תעודה מיוחדת לחירש-עיוור.
אורי מקלב: רצינו להגיע לנושא התעודות באופן כללי, אבל יכול להיות שנצא בבקשה - -
<נורית נוי: השירותים הם ללא הצגת תעודה בישראל.
אורי מקלב: אבל הנהג לא יודע.
אורי מקלב: אדם נראה רגיל, והוא לא יודע להתמודד עם זה.
אורי מקלב: התעודה היא כדי לזהות.
אורי מקלב: במקרה הזה הוא חייב את התעודה.
אורי מקלב: אדם יכול לדרוש את השירות גם בלי התעודה, אבל במקרה הזה דווקא בעל התעודה מעוניין להציג את התעודה כדי שיידעו להתייחס אליו בגלל המגבלה.
אורי מקלב: אני מציע שזה יהיה לפתחכם, לראות איך אפשר להנגיש את הפיתוחים שיש לכם או את עיתון המידע שלכם ואת ההתנהלות מול הנהג לא רק לעיוורים, אלא גם כאלה שהם כבדי דיבור וכבדי שמיעה.
<גבי - גבריאל נבון: אני אתייחס לשני דברים.
<גבי - גבריאל נבון: א', המשרד שלנו לא אחראי להוצאת התעודה האלה לעיוורים או לכבדי שמיעה.
<גבי - גבריאל נבון: אנחנו נשמח לקבל כל תעודה ולקבל אותה ולראות אותה, ולהדריך את הנהגים של מפעילי התחבורה הציבורית בעניין הזה.
<גבי - גבריאל נבון: בעניין ההדרכה של מפעילי התחבורה הציבורית – אנחנו נמצאים בקשר מתמיד עם מפעילי התחבורה הציבורית לגבי כלל האוכלוסייה המוגבלת, לא רק כבדי השמיעה או הראייה.
<גבי - גבריאל נבון: יש גם סרט מיוחד שהכנו ואנחנו נותנים הדרכות שוטפות לפורום מפעילי התחבורה הציבורית.
<גבי - גבריאל נבון: אני אשמח מאוד להיפגש עם אותם אנשים שחושבים שיש להם בעיה מסוימת ספציפית.
אורי מקלב: מר נבון, אנחנו מעריכים את הנכונות הזאת.
אורי מקלב: אני גם פונה אליכם – מי שיש לו רעיון, עצה ובקשה בנושאים האלה, אנחנו מוכנים לרכז את כל הפניות האלה בוועדה.
אורי מקלב: אנחנו נפנה אליכם בצורה מסודרת בשיתוף כל הגורמים הרלוונטיים כדי שנוכל לשפר ולייעל את נושא התחבורה הציבורית.
<גבי - גבריאל נבון: רק משפט אחרון: דיברו כאן על אמצעים טכנולוגיים.
<גבי - גבריאל נבון: גם אנחנו רוצים לאמץ את ה- "Step here" בתחנות של התחבורה הציבורית.
<גבי - גבריאל נבון: בדיוק עכשיו אנחנו מתחילים ניסוי בקווים מסוימים באזור השרון יחד עם חברת "מטרופולין" כדי לעשות את ה-"step here" לכבדי ראייה.
<גבי - גבריאל נבון: באמצעות אפליקציה או באמצעות שעון מסוים שמקבלים מהארגונים אותו בן אדם יכול לעמוד בתחנה.
<גבי - גבריאל נבון: הנהג משדר שהאוטובוס נכנס לתחנה, והוא יכול לעלות לאותה תחנה.
<גבי - גבריאל נבון: אנחנו נמצאים בפיילוט מסוים, ואני מאוד מקווה לסיים אותו.
אורי מקלב: תקדמו את זה.
אורי מקלב: אני גם שומע מהיועץ המשפטי שלנו שבתקנות ההנגשה של התחבורה הציבורית נושא השירות חסר.
אורי מקלב: יש תקנות מה צריך להיות בהנגשה ולא בשירות.
אורי מקלב: נושא השירות הוא חלק קריטי מכל העניין.
אורי מקלב: זאת גם מיומנות, זאת גם הכשרה, וצריך לפתח את זה.
אורי מקלב: רבותי, יש לנו 25 דקות לישיבה.
אורי מקלב: לו הייתה אפשרות הייתי מאריך את זמן הישיבה, אבל מכיוון שאחרינו תהיה כאן ועדת הקליטה אנחנו נחייב לפנות את החדר.
אורי מקלב: לכן גם אם כל אחד ידבר חצי דקה אני לא אאפשר לכולם.
אורי מקלב: אני אבקש מד"ר זלינה בן-גרשון לשעבר מלשכת המדען הראשי וכיום מתנדבת ב"יד שרה", להציג בפנינו את הדברים.
אורי מקלב: ד"ר בן-גרשון, בבקשה.
<זלינה בן-גרשון: תודה רבה.
<זלינה בן-גרשון: אני מברכת את הוועדה.
<זלינה בן-גרשון: אני מוותיקי הוועדה הזאת מיומה הראשון בהקשרים אחרים.
<זלינה בן-גרשון: כרגע אני מתנדבת ב"יד שרה" ומתוקף זה ביקשתי להגיד מילים אחדות: לא טכנולוגיה גבוהה, אלא תכנית שכל מה שיש בה זה התארגנות אחרת להנגשת טיול בארץ או תיירות בארץ לאנשים בעלי צרכים מיוחדים מסוגים שונים באופן שאדם יכול לפנות ל"יד שרה" לכתובת מסוימת.
<זלינה בן-גרשון: חילקנו גם קצת את המידע.
<זלינה בן-גרשון: אדם פונה לכתובת אחת במייל או בטלפון, וכל השירותים שדרושים לו ירוכזו באותו מקום וילוו את התייר עד שהוא יוצא מהארץ.
<זלינה בן-גרשון: מדובר בדברים אחדים ששייכים לשירות הזה, למשל סבתא שרוצה להגיע לבר-מצווה של הנכד, אבל היא זקוקה למיטה של בית-חולים או היא עיוורת ולא יכולה להתנייע בכוחות עצמה.
<זלינה בן-גרשון: יש הסעה משדה התעופה למקומות שונים בארץ ואל שדה התעופה עם מכוניות של "יד שרה" לאנשים בעלי צרכים מיוחדים שקשורים בניידות; יש העברת ציוד כמו מיטה של בית-חולים - -
אורי מקלב: האינפורמציה הזאת ידועה?
<זלינה בן-גרשון: היא באתר.
אורי מקלב: יש עוד אתרים ומקומות?
אורי מקלב: כדי שאנשים יידעו שאם קרוב משפחה מגיע אליהם כדי לבקר בארץ יוכלו להשתמש בשירותים האלה.
אורי מקלב: אמרנו קודם שיכול להיות שהמידע חסר.
<זלינה בן-גרשון: עדיין לא כי השירות היום קיים בקנה מידה מאוד קטן, ואנחנו מנסים להגדיל ולהנגיש אותו באופן שהוא יהיה זמין לכל מי שדרוש לו.
<זלינה בן-גרשון: אני רוצה להפסיק כאן ולבקש מאיתן דהרי שיספר על פעולות נגישות של משרד הבריאות.
אורי מקלב: אנחנו באמת רוצים לומר מילות הערכה ל"יד שרה".
<קריאות: מה עם הנגשת משרדי הממשלה?
אורי מקלב: גם אורחים עיוורים שמגיעים לארץ אנחנו צריכים לתת להם שירותים ולחבר אותם כפי שאנחנו רוצים שיעשו אתנו במדינות אחרות.
אורי מקלב: אנחנו לקחנו מגוון של נושאים ולא נושא אחד.
אורי מקלב: אני מבין שאני עדיין לא יכול לספק כל הדרישות.
אורי מקלב: אבל אני רוצה לציין שאתם נותנים את השירות לבעלי צרכים מיוחדים זמניים.
אורי מקלב: "יד שרה" נושאת הדגל שנותנת לא לאנשים בעלי צרכים מיוחדים קבועים, אלא אפילו זמניים.
אורי מקלב: עם האנשים האלה הייתי בסיור ומאוד התרשמתי.
<איתן דהרי: אני אדבר גם על טמ"ס, אבל אני רוצה לומר בשני משפטים מה "יד שרה" עושה בתחום הטכנולוגי.
<איתן דהרי: יש לנו מרכזים בכל הארץ של טכנולוגיה להתאמה אישית למוגבלים, לאו דווקא לכבדי ראייה.
<איתן דהרי: לגבי כבדי ראייה אני אדבר על שני תחומים: קודם כול יש לנו מרכזי תצוגה שפרוסים בחמישה מקומות בארץ – בבאר-שבע, בחיפה, ברעננה, בראשון-לציון ובירושלים.
<איתן דהרי: שם ניתן גם לכבדי ראייה דירה לדוגמה שבה מראים להם איך להתנהל; מלמדים אותם שם איך להתמודד עם הראייה.
<איתן דהרי: זה בית לדוגמה לכל דבר גם לכבדי ראייה.
<איתן דהרי: בעניין הטמ"סים.
<איתן דהרי: טמ"ס זה טלוויזיה במעגל סגור.
<איתן דהרי: אדם כבדי ראיה מופנה ל"יד שרה" מהמרכז לעיוור או מ"מיכלסון" בירושלים וגם מבאר-שבע; אנחנו משאילים להם טמ"סים בפיקדון.
<איתן דהרי: הבעיה היא שאין לנו מספיק טמ"סים.
<איתן דהרי: יש לנו 100 טמ"סים, ויש לנו רשימת המתנה מאוד גדולה של אנשים, ואין לנו לתת להם.
<איתן דהרי: אני לא מדבר על לקוחות פרטיים - -
<איתן דהרי: אני כבר לא מדבר על לקוחות פרטיים שבאים מהרופא, ומבקשים טמ"ס.
<איתן דהרי: בהם אנחנו בכלל לא נותנים.
<איתן דהרי: אני אומר להם שרק עם הפניה מהמרכז לעיוור - -
אורי מקלב: גם להם אתם לא יכולים לתת.
<איתן דהרי: אני לא יכול לתת להם.
<איתן דהרי: זה חינם, ואני מגביל אותם לשנה.
<איתן דהרי: אם הייתה לי אפשרות לתת גם למקומות פרטיים וגם מעבר לשנה אני הייתי עוזר לאוכלוסייה מאוד גדולה שהיום אין להם פתרון.
<קריאה: לא רק זה – גם הורידו את התקציבים בביטוח לאומי, והיום אי אפשר לקנות טמ"סים לאנשים עובדים.
<קריאה: אפשר להוריד אפליקציות.
<קריאה: אם בעבר אנשים עובדים יכלו לקנות ציוד טכנולוגי לעבודה – אין לנו את זה היום.
<קריאה: אנחנו רק הולכים אחורה.
<קריאה: אני ממש כועסת.
<איתן דהרי: זה מכשיר מאוד יקר שהעלות שלו היא לפחות 15,000 שקל.
אורי מקלב: התפקיד שלנו הוא לפנות למשרדים הממשלתיים – במקרה זה לביטוח לאומי.
<נורית נוי: לא רק.
<נורית נוי: גם משרד החינוך וגם משרד הרווחה שותפים.
<נורית נוי: תלוי לאיזה גיל.
אורי מקלב: בעניין הזה אנחנו נעשה עבודה מקצועית.
אורי מקלב: אנחנו נפנה למשרדים.
אורי מקלב: "יד שרה" גם מקבלת תרומות.
אורי מקלב: זה לא התפקיד שלנו בכנסת, אבל אני יוצא מגדרי, ואני חושב שלאור מה שהצגתם פה גם ברצון שלכם והיכולת וגם בדרישה הגדולה והחסר הגדול מאוד – "יד שרה" הוא גוף וולונטרי שוודאי ישמח שאנשים ימצאו לנכון לראות איך לעזור לאנשים שצריכים את זה.
אורי מקלב: אני מבין שנושא האינטרנט והטכנולוגיה הוא מאוד חשוב.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להתמקד רק בנושא העיוור.
אורי מקלב: עורכת הדין מי-טל גרייבר שוורץ, בבקשה.
אורי מקלב: את מנהלת איגוד האינטרנט הישראלי.
אורי מקלב: לגוף שלכם יש הרבה פניות, ויש הרבה ציפיות ממנו להנגשה ולהתאמה - -
<קריאה: מה עם הנציגים שלנו העיוורים?
<קריאה: סליחה - -
<אילנה בניש: אנחנו פה.
<אילנה בניש: אולי תפסיקי.
<אילנה בניש: תירגעי קצת.
<קריאה: לא - - - והדיון יסתיים.
<אילנה בניש: אז אם תהיי בשקט הוא ימשיך.
אורי מקלב: את הספר אני אעשה.
אורי מקלב: גברתי, שמענו את קריאות הביניים שלך לאורך כל הישיבה.
אורי מקלב: נערכנו לעסוק במגוון נושאים.
אורי מקלב: הזמנו לכאן אנשים שכל אחד בתחום שלו יודע לספר.
אורי מקלב: אנחנו דווקא כן מתמקדים עכשיו בנושא של לקויי ראייה ועיוורים.
אורי מקלב: האינטרנט הוא כלי מרכזי וצורך מרכזי בכל ההתנהלות שלנו.
אורי מקלב: כל יום שעובר זה נעשה הרבה יותר אקוטי.
אורי מקלב: יש תביעה ופנייה שאין מספיק ולא בקצב הנכון בהנגשת האינטרנט לעיוורים באמצעות איגוד האינטרנט הישראלי והחברות הישראליות.
<מי-טל גרייבר שוורץ: יש היום תקנות שנכנסו לתוקף לפני כשנה וחצי שמחייבות אתרים להיות נגישים לבעלי מוגבלות.
<מי-טל גרייבר שוורץ: הרציונל של התקנות האלה הוא מאוד חיובי; בא להנגיש לבעלי המוגבלות את האינטרנט שהוא עכשיו הפלטפורמה שבה כולנו משתמשים כל הזמן.
<מי-טל גרייבר שוורץ: הבעיה עם התקנות שהן לא כתובות בצורה שהציבור יכול לעמוד בה, ולכן מרבית האתרים יישארו לא נגישים, ובפועל בעלי האתרים יקבלו קנסות שמגיעים עד 60,000 שקלים.
<מי-טל גרייבר שוורץ: כך שגם בעלי המוגבלות לא ייהנו מהתקנות, לא ייהנו מאתרים נגישים, ובעלי אתרים ייענשו על אי-עמידה בתקנות.
אורי מקלב: את יכולה לתת דוגמאות?
<מי-טל גרייבר שוורץ: בהחלט.
<מי-טל גרייבר שוורץ: התקנות מחייבות כל בעל אתר שנותן שירות להנגיש את האתר שלו.
<מי-טל גרייבר שוורץ: זה כולל גם עסקים קטנים שעלות הנגשת אתר היא מאוד גבוהה בעבורם, והם לא תמיד יכולים לעמוד בנטל הזה.
<מי-טל גרייבר שוורץ: יש מעט מאוד גופים שיודעים להנגיש אתרים; אתרים מחויבים, על-פי התקן, להיות מונגשים במאה אחוז, אבל טכנולוגית לא ניתן לעשות זאת.
<מי-טל גרייבר שוורץ: כך שלמעשה אף אתר בישראל לא יכול לעמוד בדרישות שהתקנות מחייבות היום.
אורי מקלב: אני מבקש מנציג העיוורים לומר היכן הבעיה שלהם.
<אילנה בניש: אני אילנה בניש, ואני יועצת נגישות.
<אילנה בניש: אני מלווה כמה וכמה ארגונים בתחום הנגישות לאינטרנט ולטכנולוגיית המידע.
<אילנה בניש: אני כאן היום מטעם הספרייה המרכזית לעיוורים, כבדי ראייה ומוגבלים.
<אילנה בניש: אני רוצה להתייחס לתחום הנגישות לאינטרנט.
אורי מקלב: לאו דווקא בתחום הספרייה.
<אילנה בניש: ברור, בוודאי.
<אילנה בניש: אני מובילה את התחום של נגישות לאינטרנט כבר שבע שנים במסגרת פעילותי בשיתוף עם ארגונים שונים, לרבות מוסדות להשכלה גבוהה, גם איגוד האינטרנט, משרד החינוך, הספרייה – כל מיני ארגונים.
<אילנה בניש: התקנות נכנסו לתוקף ב-25 באוקטובר 2013.