GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סיימון מילנר: אם נסתכל על התוכן הזה אנחנו נוכל לשפוט אם אותו אדם נמצא בסכנה מידית.
<סיימון מילנר: זה לא יהיה פייסבוק שתעזור לאותו אדם, אלא המשטרה המקומית.
<סיימון מילנר: אנחנו ניצור קשר עם המשטרה, והיא תגיע לאותו אדם ותעזור לו.
<סיימון מילנר: כל שבוע אנחנו עושים את זה – לא מכיוון שיש לנו סניף באותה מדינה, אלא מכיוון שאנחנו בקשר עם רשויות האכיפה ברחבי העולם שמאפשרים לנו לעבוד איתם כי הם המפתח לקשר המקומי עם אנשים שנמצאים בסכנה.
<סיימון מילנר: הם יודעים איך להתקשר אלינו; למשטרה יש דרכים לפנות לפייסבוק לא באמצעות נתיבי הדיווח שלנו.
<סיימון מילנר: יש להם גישה לנתונים אחרים ולנציגים שלנו באזור מסוים.
<סיימון מילנר: יש לנו קשרים עם המשטרה הישראלית, והם יודעים למצוא את הדרך להגיע אלינו כשיש מקרה חשוב ורציני.
<סיימון מילנר: אבל כלל מיליוני הדיווחים שפייסבוק מטפלים בהם כל שבוע אנחנו יודעים שיש הרבה יותר תועלת בדיווח און-ליין מאשר לו היה לנו מספר טלפון או כתובת אי-מייל או כתובת של משרד מקומי.
<סיימון מילנר: אני יכול להבין איך אתם בוודאי מבינים.
<סיימון מילנר: זה לא נכון, אנחנו לא מסכימים אתכם.
<סיימון מילנר: אני מקבל את אותן תגובות על קובעי המדיניות בכל מקום, אבל האמינו לי, אתם מוזמנים לבקר בפייסבוק דבלין כדי להיפגש עם הצוותים שמטפלים בכך ולראות עד כמה השירות יעיל.
<סיימון מילנר: האם אתה רוצה שאגיב לכמה מהאנשים שדיברו?
<סיימון מילנר: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי): מר שפר, אני חושש שאני לא מכיר את פרטי המקרה שלך, ולכן אני לא יכול לענות על כך.
<סיימון מילנר: אני חושב שאין מספיק זמן כאן לעשות זאת.
<סיימון מילנר: מוזר שאתה אומר שאין מספר טלפון, אבל התקשרת אלפי פעמים.
<סיימון מילנר: אני לא מבין את זה.
<אריה שפר: לא, אני לא התקשרתי.
<אריה שפר: אני לחצתי על הכפתור.
אורי מקלב: תסתפק בתשובה שלו.
<סיימון מילנר: כפי שהקולגה שלי אמרה בבירור, יש לנו כללים בנוגע למה שמותר בפייסבוק.
<סיימון מילנר: ברגע שמישהו עובר על הכללים האלה אנחנו מזהירים את אותו אדם.
<סיימון מילנר: כשיש סכנה - -
<אבי לן: לא הייתה שום אזהרה, אני מצטער.
<סיימון מילנר: - - ואנחנו הזהרנו עשרות פעמים, ואנחנו עקבנו אחר הסנקציות שאמרנו שנטיל.
<סיימון מילנר: אנחנו לא מרשים לאף אחד לעבור על הכללים בפייסבוק, ואנחנו נוקטים צעדים כלפי מי שעובר על הכללים האלה.
<אבי לן: האם אתה מוכן להיפגש איתי כבן אדם?
אורי מקלב: אבי, זה לא דו-שיח.
אורי מקלב: אתה רוצה לענות לאנשים נוספים?
<סיימון מילנר: יש מה להוסיף?
אורי מקלב: אני בכל אופן שואל – יש מדינה בעולם שיש לכם משרדים בה?
<קריאה: שיש מספר טלפון.
אורי מקלב: מספר טלפון.
<סיימון מילנר: לפייסבוק יש משרדים בהרבה מדינות, אבל אין לנו מספר טלפון שאנשים יכולים לדווח באמצעותו על מקרים בשום מדינה.
<סיימון מילנר: יש לנו קשרים עם - - - אבל גם עם חברות בטיחות.
<סיימון מילנר: כפי שמי-טל וארנה אמרו קודם, אפשר ליצור קשר עם פייסבוק אם הם חושבים שמשהו בתהליך הדיווח שלנו לא עובד או אם הם מוטרדים שאולי הגענו למסקנה הלא נכונה.
<סיימון מילנר: יש לנו גם יחסים דומים עם ארגונים בתחום הבטיחות גם באזור הזה, וזה עובד במדינות אחרות בעולם.
<סיימון מילנר: אנחנו תמיד רוצים לבנות קשרים כאלה.
<סיימון מילנר: יש דרכים נוספות ליצור קשר עם פייסבוק.
<סיימון מילנר: אם כך, יש לנו האפשרויות האלה, אבל אין לנו מספר טלפון כללי.
<סיימון מילנר: במדינה שאני חי בה יש 35 מיליון משתמשי פייסבוק, אם מישהו מדווח באנגליה הדיווח שלו מטופל באותה דרך בדיוק כמו דיווח שמגיע מישראל, מדרום אפריקה או מווייטנאם.
אורי מקלב: אריה, זאת הפעם האחרונה שאני מבקש ממך לא לפרוץ בדברים.
אורי מקלב: זה ממש לא מקובל אצלנו.
אורי מקלב: יש לנו גם אמצעים למנוע את זה.
אורי מקלב: אני מקבל את מה שאתה אומר, אבל בכל אופן הציבור בישראל מצפה לדברים הרבה יותר רחבים.
אורי מקלב: קודם כול כאן קרה משהו, וקרה לבני נוער.
אורי מקלב: יש הרבה פניות בנושאים האלה שלא מקבלים ביטוי.
אורי מקלב: אני לא יודע מה קורה בעולם, איך אתם מגיבים, אבל אני שואל אותך, אם אתה מכיר את מארק צוקרברג.
אורי מקלב: אתה מכיר את האיש?
אורי מקלב: אז אני רק רוצה להגיד לך שיש כאן מכתב שמנהלת הוועדה הביאה לפני של יושב-ראש ועדה בכנסת, שפנה ב-2013 לגבי פוסט שמישהו פתח בשמו.
אורי מקלב: הוא היה מעוניין לסגור את הפוסט הזה, אבל עד היום, ב-2015, הוא עדיין לא קיבל מענה.
אורי מקלב: כך שמנושא של בטיחות וביטחון שאתה הגדרת ואולי ניסיון לאובדנות ועד פגיעה אישית יש מרחב מאוד גדול.
אורי מקלב: לדעתנו, אתם צריכים להיכנס גם למרחב הזה.
אורי מקלב: הנושא של ביטחון ובטיחות שאתם ערים לו – ואני מניח שאתם מקבלים מענה, ובוודאי נשמע מרפ"ק איציק קסיאל בעניין הזה – יש עדיין סקלה רחבה מאוד.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים שגם בעניין הזה יינתן מענה.
אורי מקלב: אבל כדי לשמוע איזה מענה אתם נותנים בנושא של ביטחון אנחנו נבקש ממך, איציק, לומר כמה מילים.
<איציק קסיאל: אני מיחידת הסייבר בלהב 433.
<איציק קסיאל: בנושא השיימינג המשטרה עוסקת בחקירות פליליות שזה ברף העליון של השיימינג.
<איציק קסיאל: ברף התחתון אנחנו נקרא לזה העלבות למיניהן.
<איציק קסיאל: ברף העליון זה עבירות פליליות שכבר יוצאות מתחום השיימינג ועוברות לתחום שלנו.
אורי מקלב: בעקבות תלונות או בעקבות מעקב שלכם?
<איציק קסיאל: בעיקר בעקבות תלונות.
<איציק קסיאל: יש כלים כמו ניו-מדיה של המשטרה, ששם אם אנחנו ומזהים פנייה של אדם שעלול להתאבד אז היוזמה היא שלנו.
אורי מקלב: - - - איש של המשרד לביטחון הפנים שראה סרטון שצולם על-ידי סייעת לגננת בגן ילדים פנה, ואתם פתחתם בחקירות.
אורי מקלב: זאת אומרת אתם כן ערים לעניין הזה.
אורי מקלב: אולי זה ניסיון אישי, אולי מעורבות אישית - -
<איציק קסיאל: ברור, זה גם פנייה.
<איציק קסיאל: כמו גם אותו ילד שפורסם סרטון שבוחשים אותו בתוך דלי, אם אדוני זוכר.
<איציק קסיאל: אבל נעשתה פנייה.
<איציק קסיאל: אין לנו גוף שמבצע עיקוב אחרי אנשים באינטרנט.
<איציק קסיאל: צריך לזכור שהשיימינג הוא לא רק כלי אכיפה של החלש מול החזק; בחלק מהמקרים זה גם כלי השפלה.
יפעת שאשא ביטון: נכון מאוד.
<איציק קסיאל: לגבי שיתוף הפעולה בינינו לבין פייסבוק.
<איציק קסיאל: פייסבוק היא רק אחת מהחברות.
<איציק קסיאל: יש חברות נוספות בעולם.
<איציק קסיאל: יש "גוגל" שהיא גם חברה "קטנה" ו"לא ידועה".
<איציק קסיאל: יש לנו שיתוף פעולה מוגבל מסיבות שונות שלאו דווקא תלויות בחברת פייסבוק.
<איציק קסיאל: שיתוף הפעולה נעשה מול חברות אמריקניות.
<איציק קסיאל: אנחנו נדרשים לפליליות כפולה.
<איציק קסיאל: זה לא נושא הדיון כי זה לא דיון משפטי, אבל יש לזה השפעות.
<איציק קסיאל: לא כל מה שבעיני המחוקק הישראלי הוא עבירה, הוא עבירה בעיני המחוקק האמריקני.
<איציק קסיאל: מכיוון שמקום מושבן של החברות בארצות-הברית החוק שחל עליהן הוא החוק האמריקני, ואנחנו לפעמים מתקשים לממש החלטות של בתי-משפט בישראל.
<איציק קסיאל: היו מקרים שפנינו גם לפייסבוק בבקשות, והבקשות האלה סורבו, בעיקר בנסיבות משפטיות.
אורי מקלב: מה מידת שיתוף הפעולה שאתם מקבלים מפייסבוק בשנה האחרונה?
אורי מקלב: בכמה מקרים הם גילו או זיהו בעיה ספציפית?
<איציק קסיאל: יש מוקד במטה הארצי שבין היתר מטפל בניסיונות התאבדות, כך שאני מעריך שאם נעשו פניות הן נעשו אליו.
<איציק קסיאל: אני מטפל יותר בחקירות.
<איציק קסיאל: כך שקרוב לוודאי שהפניות לא נעשו אלי.
<איציק קסיאל: אני לא קיבלתי פנייה כזאת.
אורי מקלב: אני לא פותח עכשיו - - - יש לנו כאן
אורי מקלב: גם פניות שכשפונים אליכם יש כתף קרה.
אורי מקלב: אנחנו לא יודעים מי מטפל, אין משהו ברור בתשובות שמקבלים אנשים.
אורי מקלב: אני מבין שאתם רוצים לבדוק את זה, אבל גם בעניין הזה ראוי שנשתפר, אבל זה לא הנושא עכשיו.
אורי מקלב: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, רצית לומר משהו קצר?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד כי חברת הכנסת תמר זנדברג דיברה על המקומות הברורים יותר וגלויים של פגיעה ברשת, ואני חושבת שאנחנו צריכים להתמקד או לנסות לנתח דווקא את השטחים האפורים, את הדברים המעורפלים יותר שמדברים על פגיעה; ולדעת מתי זאת באמת פגיעה ומתי לא.
יפעת שאשא ביטון: הניסיון להגיד ששיימינג זה לא השפלה או ביזוי זה לקחת את זה למקום שהוא קצת לא נכון, ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתמודדים עם התופעות האלה.
יפעת שאשא ביטון: רציתי להציע הצעה קונקרטית: לדעתי, צריך לצאת בקמפיין – ונכון שגם פייסבוק תיקח חלק בזה – של מקומות וכתובות שניתן לפנות אליהם כדי לדווח, הגדרה של התנהגות נכונה וראויה ברשת והתנהגות לא ראויה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת להעלות למודעות שאנשים יבינו שיש כאן מישהו ששם את האצבע בנקודה הזאת, ואולי דרך זה נוכל למזער את התופעות.
מיכל רוזין: - - - בפייסבוק?
יפעת שאשא ביטון: בפייסבוק, במדיה, בטלוויזיה; שידעו שהחברה תוקפת את ההתפזרות ואת הפריצות שנוצרו ברשת.
אורי מקלב: עורך הדין יהונתן קלינגר, בבקשה.
<יהונתן קלינגר: שלום רב.
<יהונתן קלינגר: אני עורך-דין יהונתן קלינגר.
<יהונתן קלינגר: אני חבר הנהלה בעמותת "אשנ"ב" – אנשים לשימוש נבון ברשת – ואני רוצה להעלות כמה נקודות שלא לובנו מספיק.
<יהונתן קלינגר: אני לא אחזור על דברים שאני מסכים איתם, אבל אני כן אתנגד לכמה דברים שאני לא מסכים איתם.
<יהונתן קלינגר: הדבר הראשון שאנחנו צריכים לזכור הוא שהמחוקק בא לעבוד במקום שהחברה לא יכולה לעבוד כקהילה יעילה.
<יהונתן קלינגר: אנחנו רואים שדווקא תופעת השיימינג מראה שלא תמיד יש צורך במשפט ובמחוקק כי הביוש הפומבי הוא אקט חברתי שמביא לתוצאות יעילות יותר.
<יהונתן קלינגר: מחקרים שנערכו על לקוחות של שירותי זנות הראו שדווקא הביוש שלהן, ולאו דווקא הפליליות של המעשה, מקטינה את הצריכה של שירותי זנות כאקט חברתי בלי סנקציות פליליות.
<יהונתן קלינגר: אם אנחנו משיגים את אותה תוצאה הרבה פעמים בלי סנקציות פליליות או אזרחיות, לפעמים עדיף לא לחוקק לדעת, אלא להשתמש בכלי הטוב שלנו שהוא ביטוי.
<יהונתן קלינגר: החקיקה נכון להיום גם בנושא לשון הרע וגם בנושא פגיעה בפרטיות וגם בנושא גזענות והסתה היא חקיקה מצוינת.
<יהונתן קלינגר: יש איזונים, ובתי המשפט לא מהססים לפסוק כשעוברים אותם.
<יהונתן קלינגר: שלשום בית משפט שלום בישראל פסק 20 אלף שקל – כ-5,000 דולר – על הכפשה בהודעה פרטית בין עורכת דין ללקוח של עורכת דין אחרת.
<יהונתן קלינגר: זה סכום שהוא די מרתיע אנשים מלהתבטא בצורה לא ראויה.
<יהונתן קלינגר: ההכפשה נעשתה בהודעה פרטית באמצעות רשת חברתית.
<יהונתן קלינגר: כלומר אנחנו רואים שכשאכיפה מגיעה לבתי המשפט היא יעילה מספיק.
<יהונתן קלינגר: אנחנו לא צריכים להגדיל את הסכומים, אנחנו לא צריכים להגדיל את גבולות האחריות.
<יהונתן קלינגר: כשאנחנו מדברים על הטלת אחריות על גורמי ביניים: פייסבוק, גוגל, טוויטר, אינסטגרם, אנחנו צריכים לזכור שכל הטלה של אחריות מטילה גם עלות.
<יהונתן קלינגר: ואז אנחנו חוזרים לשאלה האקדמית מאוד של רונלד קול, האם הטלת האחריות והעלות של האחריות גבוהה מהתועלת החברתית שנוצרת מאותה מערכת.
<יהונתן קלינגר: אם יש לנו רכבת שנוסעת ומעיפה קצת גיצים בצד, והגיצים האלה גורמים לשריפה אחת פעם בכמה שנים, זה לא אומר שאנחנו נטיל על הרכבת אחריות לכל שריפה ושריפה, אלא נעדכן אנשים על הסיכונים האלה, והם לא ישתלו את עצמם כל כך קרוב לרכבות.
<יהונתן קלינגר: זאת הדוגמה הקלסית, ואנחנו צריכים לזכור שכשאנחנו מדברים על הטלת אחריות על גורמי ביניים, יש חקיקה אמריקנית מצוינת שקובעת מתי מוטלת אחריות, ושם זה עובד בסדר גמור.
<יהונתן קלינגר: אנחנו לא רואים שם מקרים שונים.
<יהונתן קלינגר: לגבי אנונימיות וחשיפת גולשים – ב-2010 בית המשפט העליון כבר הזכיר שהמחוקק צריך לקדם הצעת חוק של חשיפה, אבל צריך לזכור שחשיפה היא לא בכל מחיר.
<יהונתן קלינגר: בכנסת הקודמת דחפו הצעת חוק שהייתה חזקה מדי למען ארגוני זכויות יוצרים.
<יהונתן קלינגר: אנחנו צריכים לזכור שיש לנו זכות לביטוי אנונימי.
<יהונתן קלינגר: נפגעות של תקיפה מינית צריכות את הזכות לביטוי אנונימי כי התוקף ישתמש בחשיפה כדי להרתיע אנשים להתבטא; צרכנים ממורמרים צריכים את הזכות להתבטא בצורה אנונימית כמו שהתקשורת נותנת להם אנונימיות ולא מכפישה אותם.
<יהונתן קלינגר: אנחנו צריכים לזכור שכשאנחנו מדברים על האופן שבו אנחנו מפקחים על האינטרנט צריך לשאול למה האופן הנוכחי לא טוב.
<יהונתן קלינגר: לא ראינו מחקרים שמראים שיש חסר, שיש נזק כספי שנגרם לאנשים שלא נאכף בצורה טובה בבתי משפט.
<יהונתן קלינגר: אם זה המצב אולי תהליך חינוכי, תהליך של הגברת מודעות ותהליך שהוועדה הזאת בתפקידה תפקח על הרשויות כמו שהיא עושה לא רע בכלל וכמו שהיא מזמינה לכאן גורמי ביניים לשמוע מהם, יביא לתוצאות טובות יותר מאשר לחוקק חוקים שאחר-כך לא רק שלא ייאכפו, אלא גם יעודדו אנשים לאמץ טכנולוגיות שמגבירות את האנונימיות ומעבירות אנשים לרשת אפלה ולהשתמש בכלים שלא יאפשרו איתור.
אורי מקלב: גברת איתנה ברמן, סגנית מנהלת שירות ילד ונוער במשרד הרווחה.
<איתנה ברמן: תודה רבה על האפשרות לדבר.
<איתנה ברמן: אני רוצה להחזיר את הזרקור לילדים ולנוער - -
אורי מקלב: אנחנו מבקשים שתדברי באופן כללי.
אורי מקלב: הדיון היום הוא לא על ילדים ונוער.
אורי מקלב: זה נושא אחר, היבטים אחרים, אנשים אחרים שאמורים להיות כאן.
אורי מקלב: אנחנו מכבדים אותך שהגעת, אבל תדברי לאו דווקא על נושאים שקשורים לילדים ונוער.
<איתנה ברמן: זה קשור לגבולות השיח, לחופש הביטוי, חוקים ואכיפה ומידת אחריות.
<איתנה ברמן: בעניין של ילדים לא ניתן לטפל ללא שיתוף פעולה של כל משרדי הממשלה הרלוונטיים: חינוך, רווחה, משטרה, משרד המשפטים.
<איתנה ברמן: בימים אלה אנחנו משתפים פעולה עם Cyber 443 להב ועם משרד המשפטים.
<איתנה ברמן: יש לנו היכולת הטכנולוגית שעליה אנחנו עובדים עכשיו כדי לסרוק את כל הרשתות החברתיות.
<איתנה ברמן: יהיה לנו צוות של מתנדבים שיוכשרו לצורך הזה, ובאמצעות המערכת הזאת נוכל להגיע לכל הילדים הפוגעים, לילדים שנפגעים ברגע זה; לדעת מאיזה מחשב הם מדברים, ומאין המידע יוצא, כולל לגבי מבוגרים שפוגעים מינית בילדים.
<איתנה ברמן: יש היום טכנולוגיות שהם מדברים בהן כמו ילד, ובעצם מוכרים לפעמים את תאריך הפגישה, את היום ואת השם של הילד למישהו אחר כדי שהוא יפגע בו מינית.
<איתנה ברמן: אגף הטכנולוגיה במשרד החינוך עסוק בזה והציע לאחרונה גם כמה תכניות בנושא, אבל המורכבות של המצב היא שיש פה בעיה של פגיעה בפרטיות כי אנחנו מגיעים לילד ויודעים מיהו.
<איתנה ברמן: נמצא על המדוכה חוק שעבר בקריאה ראשונה שמדבר על שיתוף פעולה בין כל משרדי הממשלה.
<איתנה ברמן: בוועדת מוטי וינטר שהוקמה אחרי רצח של ילדים בידי הוריהם עלה שבעצם לכל אחד ממשרדי הממשלה והגורמים השונים הייתה איזושהי פיסת מידע, ואילו פיסות המידע היו מתחברות יחד ניתן היה להציל ממוות חלק מהילדים האלה.
<איתנה ברמן: לכן אנחנו פונים אליכם כמחוקקים שתתנו את הדעת בנושא הפרטיות.
<איתנה ברמן: אנחנו לא נוכל לעזור לחלק מהילדים אם לא תהיה לנו, לילדים ולמבוגרים ההגנה לא לפגוע בפרטיות, אבל כן להגיע אליהם.
<איתנה ברמן: אני רוצה לתת דוגמה קטנה שהיא משמעותית כי היא פורצת גבולות: חברת צעצועים שאחראית על "ברבי", שכולכם מכירים, שמה לב לירידה בקנייה אצלה.
<איתנה ברמן: עשתה סקר בקרב ילדים והורים ונמצא שילדים מבקשים לדבר עם הבובה ושהבובה תענה להם לאור כל מה שהם רואים בסרטים ובטלוויזיה.
<איתנה ברמן: ישבו על המדוכה ובנו ברבי.
<איתנה ברמן: היום אתם יכולים לקנות ברבי ב-74 דולר בארצות-הברית, שבלחיצת כפתור הילד יכול לדבר איתה.
<איתנה ברמן: מה שהילד מדבר איתה - -
מיכל רוזין: מה הנמשל?
מיכל רוזין: להפסיק להיות בפייסבוק כדי שהם יתחילו לדבר אתנו?
<איתנה ברמן: זה החלק החמור.
<איתנה ברמן: אני מראה לכם לאן הגענו, ולאן המידע עובר.
<איתנה ברמן: המידע יעבור לאיזושהי חברה אי-שם בארצות-הברית שתרכז את המידע.
<איתנה ברמן: המערכת הזאת גם נלמדת, זאת אומרת היא גם זוכרת.
<איתנה ברמן: הנושאים שעליהם הילד ידבר יגיעו לאותה חברה.
<איתנה ברמן: יצטבר המון מידע - -
מיכל רוזין: יש כבר כל המידע.
מיכל רוזין: הם עוקבים אחרינו, יש להם הטכנולוגיה, הם יודעים מה - - -
<איתנה ברמן: בדיוק - -
<איתנה ברמן: - - שהמידע לא נשאר רק פה במדינת ישראל, אלא הוא חוצה גבולות.
<איתנה ברמן: גם על זה המחוקק צריך לתת את הדעת – איך יש הגנה לילדים - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק הפייסבוק, זה גם וואטסאפ והרבה ערוצים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: בואו נטפל - - -
<איתנה ברמן: לכן נתתי לכם דוגמה להרחבה.
<איתנה ברמן: תראו לאן זה מגיע.
אורי מקלב: דוד דהאן, בבקשה.
<דוד דהאן: אני רוצה לומר רק כמה דברים חשובים.
<דוד דהאן: הפייסבוק זה דבר מבורך מאוד כי הוא נחשב לסוג של עיתון פרטי של הציבור.
<דוד דהאן: אנחנו נמצאים כאן ארבע שנים בכנסת, וכמו שאני רואה מה שמעניין את כל כלי התקשורת זה רק המיליארדים שלהם.
<דוד דהאן: לציבור יש העיתון הפרטי שלו, הפייסבוק.
<דוד דהאן: לא יכול להיות ש-98% ישלמו מחיר כאן בגלל 2% חריגים.
<דוד דהאן: צריך לפעול ולמצוא התנהלות של טיפול נקודתי ב-2% האלה ולא לפגוע ב-98%.
אורי מקלב: משפט אחרון לאיגוד האינטרנט על שפעלתם והבאתם את חברת פייסבוק.
אורי מקלב: ניתן לכם משפט סיום.
<מי-טל גרייבר שורץ: הבעיה העיקרית שגם עולה קצת בדיון הזה היא שהבעיה שלנו כחברה היא האלימות.
<מי-טל גרייבר שורץ: האינטרנט הוא הפלטפורמה שמשדרת את האלימות החוצה.
<מי-טל גרייבר שורץ: זה אולי הופך אותה למהירה יותר והתפוצה שלה רחבה יותר, אבל בואו נמצא את הדרך לטפל באלימות שיש בחברה שמתבטאת בכל מיני מקומות ולא רק באינטרנט.
<מי-טל גרייבר שורץ: צריך לקדם את המודעות ולפעול כדי לשפר את האכיפה בחוקים הקיימים, ולאו דווקא לחוקק עוד חוקים שאין אכיפה על החוקים הקיימים.
<מי-טל גרייבר שורץ: יש פתרונות לכול בחקיקה הקיימת.
מיכל רוזין: אתם באמת רוצים שהכול ינוהל במדינה בידי המשטרה, בית משפט?
<מי-טל גרייבר שורץ: ממש לא.
רויטל סויד: חוק איסור לשון הרע לא חל - - - האינטרנט והפייסבוק.
רויטל סויד: איך אפשר להגיד שהכול בחקיקה?
רויטל סויד: אנחנו מדברים על אלימו8ת ובריונות ברשת חברתית.
רויטל סויד: אנחנו מסכימים שצריך חינוך, אבל בית משפט עליון ובתי המשפט בכלל קראו למחוקק להתערב.
רויטל סויד: את אומרת שאנחנו אלימים – זירת האינטרנט והרשת החברתית היא אחת הזירות הכי אלימות ובריוניות שיש.
רויטל סויד: תפקידנו כמחוקק להתערב.
יפעת שאשא ביטון: אתן משלימות אחת את השנייה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רואה פה סתירה.
רויטל סויד: אנחנו לא מדברים על סתירה.
רויטל סויד: אנחנו רק מבקשים מאנשי פייסבוק שתהיה לנו כתובת בארץ.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאין פתרון אחד לכל הדברים האלה.
אורי מקלב: צריך שילוב גם של חינוך, גם של שיח וגם של חקיקה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לאזן בין הדברים, אבל בשביל זה אנחנו גם צריכים שיתוף פעולה של הכוחות הפועלים, והכוונה לכל מרחב הרשת.
אורי מקלב: אי אפשר שרק צד אחד יפעל בעניין הזה בלי שיהיה שיתוף פעולה של שני הצדדים.
אורי מקלב: אנחנו מודים לכם שבאתם.
אורי מקלב: יש מגוון של נושאים שרצינו לדבר עליהם, לאו דווקא על פייסבוק, אבל ניצלנו קצת את הזמן להביע בפניכם נושא טעון בארץ לאור מה שקרה.
אורי מקלב: המקרים האלה הם קשים, ואנחנו מצפים שחברת פייסבוק תמצא את הדרך כך שתהיה אפשרות להתקשר באופן ישיר יותר עם החברה.
אורי מקלב: קרה כאן מקרה.
אורי מקלב: יש עוד מקרים שזה לא הגיע לסף, אבל הם בסקלה הזאת של דברים חמורים.
אורי מקלב: יש כאן אנשי חינוך.
אורי מקלב: אנחנו נציגי ציבור, ואנחנו מעלים בפניכם את העניין.
אורי מקלב: יש כאן מרחב.
אורי מקלב: אני לא יודע אם המנטליות הישראלית היא אחרת; יכול להיות שהיא גם שונה.
אורי מקלב: אומרים שבארץ בתקופה מסוימת היו הרבה יותר טלפונים יחסית למה שיש בארצות-הברית יחסית לגודל האוכלוסייה.
אורי מקלב: אין לי ספק שבאופן יחסי אנחנו משתמשים ברשתות האלה יותר לעומת מקומות אחרים.
אורי מקלב: יש כאן מודעות גדולה מאוד.
אורי מקלב: מדינת ישראל היא אחרת ממקומות אחרים לטוב ולמוטב – אנחנו רוצים לנווט את זה רק לדברים הטובים.
אורי מקלב: לכן אנחנו מבקשים מכם שתבדקו שוב שתהיה כתובת.
אורי מקלב: אנחנו לא יודעים מה הכללים שלכם – מתי אתם קובעים שאתם מתערבים, מתי אתם לא מתערבים, מתי אתם פונים.
אורי מקלב: אולי גם את הדבר הזה תעלו בפייסבוק – מה הכללים שלכם?
אורי מקלב: מה קנה המידה שלכם?
אורי מקלב: אתם אומרים, אנחנו פועלים, אנחנו בודקים.
אורי מקלב: אנחנו לא יודעים לפי איזה קנה מידה אתם מעבירים או מתערבים.
אורי מקלב: אולי תהיו גם שקופים בעניין הזה.
אורי מקלב: כשדיברתי במליאה על הנושא הזה בהצעה לסדר יום אמרתי שאם אנחנו רואים שהרשתות עושות דברים טובים אולי בעזרת האמצעים הטכנולוגיים נקים קבוצת תמיכה כדי שיהיה מי שיתמוך באותו אחד שנפגע.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש ארגונים שפועלים במקרים של חשש לאובדנות, אבל אף אחד לא חשב שזה יהיה הקצה.
אורי מקלב: אדם שנפגע או מתנהל נגדו שיימינג ומבקרים אותו בכותרות, פוגעים בו או מפיצים את הדברים שאמר – צריך שיהיה מי שיתמוך בו ויחזק אותו והגנה.
אורי מקלב: דווקא אם אתם לא נמצאים בפרונט וזה לא רשויות מוסמכות, אלא חברתיות – לייצר דבר כזה שייתן מענה כמו ער"ן, אבל כלי וירטואלי יותר של אנשים מומחים שיתמכו בשעה הקשה גם אם הביקורת צודקת.
אורי מקלב: כי זה לא אומר שלא צריכה להיות לו הגנה וכוח להתמודד.
אורי מקלב: אנחנו לא סיימנו את הדיון.
אורי מקלב: אנחנו נמשיך את הדיון, ואז נסיק את המסקנות.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לסיים עד 12:00, ועמדנו בזה.
אורי מקלב: אני פותח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.
אורי מקלב: על סדר-היום: השלכות הונאות הסייבר על המערכת הבנקאית בעקבות ניסיונות הפריצה וחשש לזליגת פרטי חשבונות הבנקים.
אורי מקלב: שינינו את כותרת הדיון ואני חושב שאנחנו צריכים לחדד על מה אנחנו דנים היום.
אורי מקלב: הוועדה הזאת דנה הרבה בפריצות לסייבר ובהגנה על הסייבר.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שמדינות ומעצמות מתמודדות היום עם פריצות וחדירה לנתונים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהמלחמה היום נמצאת בטכנולוגיה ויש מאבק וניסיונות למנוע הפריצות והחדירות.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שנעשים דברים רבים.
אורי מקלב: אנחנו לא מדברים כרגע על פריצה למאגרים, שזה נושא נפרד ורחב מאוד.
אורי מקלב: אנחנו דנו בזה ונדון בכך בעתיד.
אורי מקלב: היום רצינו להתמקד בנושא של שימוש לא חוקי בפרטים דרך אפליקציות או בדרך אחרת, על-ידי אנשים שיש בידיהם את הנתונים האלה והם עושים בהם שימוש פלילי או לצורך הונאה.
אורי מקלב: בוועדה אנחנו עסוקים בחידושים הטכנולוגיים ובהתפתחויות הטכנולוגיות.
אורי מקלב: אנחנו גם עוקבים אחר הדברים שנעשים כדי להגן על הפרט.
אורי מקלב: אתם יודעים שהנושאים האלה דורשים מאיתנו מאמצים רבים מאוד וגם המדינה משקיעה בזה רבות.
אורי מקלב: בחלקים מסוימים בתחום אנחנו מובילים בנושא.
אורי מקלב: מנגד, הציבור חושש שייעשה שימוש שלא כדין בפרטים שהוא נותן.
אורי מקלב: אלה החששות שתמיד היו.
אורי מקלב: היום, עם הטכנולוגיות החדשות משתמשים בדבר הזה כדי להעתיק פרטים, לאגור פרטים ואחרי זה לעשות בזה שימושים אחרים.
אורי מקלב: חבריי ואני היינו ערים לעניין הזה.
אורי מקלב: הגשנו הצעת חוק וגם חוקקנו חוק שדורש ומחייב את חברות האשראי לדווח על עסקאות שנעשו.
אורי מקלב: יש הבדלה בין עסקאות שנעשו מרחוק לבין עסקאות שנעשו תוך כדי שימוש בכרטיס עצמו.
אורי מקלב: כפי שאתם יודעים, היום חברות האשראי צריכות לדווח על עסקה שנעשית מרחוק או שהיא נעשתה על-ידי שימוש בכרטיס.
אורי מקלב: זה נעשה כדי לאפשר לאנשים שמשתמשים בכרטיס לבדוק את השימושים בכרטיס.
אורי מקלב: אם, למשל, אתה רגיל לעשות קניות במקום מסוים עם כרטיס האשראי ופתאום אתה רואה שיש חיוב של בית העסק בעסקה מרחוק, זה יעורר אותך.
אורי מקלב: זה פעמון שמצלצל.
אורי מקלב: תמיד יש חשש שאתה תשאיר פרטים ומישהו יעשה בהם שימוש מבלי שתדע על-כך.
אורי מקלב: החשש גובר כאשר אתה נותן פרטים למישהו בטלפון ואין לך יכולת לעקוב אחר השימוש.
אורי מקלב: היום יש אפשרות להעתיק את הפרטים בצורה מהירה.
אורי מקלב: אנחנו נשמע גם לגבי כך.
אורי מקלב: יש היום בדרך הצעת חוק שלפיה לא יהיה צורך לתת את כרטיס לקופאי אלא אתה בעצמך תעביר את הכרטיס, כמו שמקובל היום בהרבה מדינות.
אורי מקלב: אם אתה קונה בסופרמרקט שכונתי, אתה זה שמעביר את הכרטיס ומקליד את הסיסמא.
אורי מקלב: אני עצמי מתמודד עכשיו עם חיוב כפול באיזו חנות.
אורי מקלב: במקרה הייתי באיזו עיר בזמן מערכת הבחירות וחייבו אותי פעמיים.
אורי מקלב: ראיתי אז שהתעסקו עם הכרטיס, ואז ראיתי שהיו שני חיובים דקה אחר דקה.
אורי מקלב: לכן אני מאוד מבקש למקד את הדיון בנושא הזה.
אורי מקלב: נשמע מה בדיוק היה במקרה של גניבת כרטיסי האשראי, כדי לדעת אלו שימושים נעשו בכרטיסים?
אורי מקלב: מה היו השימושים ומה אנחנו יכולים לעשות בעניין?
אורי מקלב: באופן כללי, אנחנו גם נבקש לשמוע מה היכולות של העובדים להגיע לפרטים של אנשים?
אורי מקלב: מה המעקב שעושות חברות האשראי בעניין הזה?
אורי מקלב: האם יש איזה מעקב של חברות האשראי אחרי בעלי העסקים?
אורי מקלב: האם יש איזו רגולציה?
אורי מקלב: האם יש איזו הסדרה בעניין?
אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שכל חברה רוצה להגן על הפרטים האלה וזה אינטרס שלה.
אורי מקלב: אני לא צריך לחייב את זה.
אורי מקלב: אף אחד לא מעוניין לפגוע באמינות שלו.
אורי מקלב: אנחנו רוצים לדעת האם העסקים עוקבים אחרי העובדים?
אורי מקלב: האם יש מערכת שיכולה לעקוב אחר הדבר הזה?
אורי מקלב: אני הופתעתי ואולי גם כעסתי.
אורי מקלב: חיתנתי ילד, ברוך השם, ותוך כדי ההכנות לחתונה, כרטיס האשראי נסגר.
אורי מקלב: לא הבנתי מה קורה.
אורי מקלב: זה כרטיס מכובד.
אורי מקלב: גם לא עברתי את מסגרת האשראי.
אורי מקלב: זיהו שימוש יתר שהוא לא השימוש הרגיל שלי וחסמו את הכרטיס.
אורי מקלב: זה טוב שהחברות עושות דברים ועוקבות אחר השימוש בכרטיס, אבל אם סוגרים כרטיס כדאי להודיע על-כך.
אורי מקלב: זה אומר שמצד אחד, יש מערכות הגנה ומעקב שמזהות שימוש לא רגיל.
אורי מקלב: מצד שני, האם יש זיהוי גם לאנשים שנמצאים בשטח ולכאורה יכולים לעשות שימוש לא חוקי בכרטיס?
אורי מקלב: קופאי או קופאית שנמצאים באיזו רשת יכולים להתחיל לאגור פרטים ובשלב מסוים לעשות בהם שימוש או להעביר את הנתונים לשימוש של גורמים פליליים.
אורי מקלב: אני מתנצל על הפתיחה הארוכה.
אורי מקלב: אני מבקש מנציגים של חברת לאומי כארד.
<גלעד כץ: אני סמנכ"ל משאבי אנוש ומטה בלאומי כארד.
<גלעד כץ: אני אתחיל דווקא בדברים שאמרת בסוף דבריך, לגבי הפעילות שאנחנו עושים למניעת הונאות בכרטיסי אשראי.
<גלעד כץ: הביטחון זה הלחם והחמאה שלנו.
<גלעד כץ: אם לקוח לא ירגיש בטוח להשתמש בכרטיס האשראי שלו, הוא יעבור להשתמש במזומן ובשיקים ואנחנו לא רוצים שזה מה שהוא יעשה.
<גלעד כץ: בגלל זה יש בלאומי כארד מחלקה שכוללת 40-50 עובדים, שכל ייעודם וכל תפקידם הוא למנוע הונאות בכרטיסי אשראי.
<גלעד כץ: לאורך השנים אנחנו משקיעים השקעות גדולות במערכות מחשב שמטרתן לאתר פעולות של לקוחות שהן לא אופייניות ללקוח ושמעלות את החשש שבוצע ניסיון הונאה בכרטיס.
<גלעד כץ: זה מה שקרה אצלך וזה מה שקורה במקרים אחרים.
<גלעד כץ: אמרת שזה הכעיס אותך ובצדק, כי לקוח לא אוהבת.
אורי מקלב: הכעיס אותי שהמערכת לא ביררה איתי קודם.
<גלעד כץ: מייד אני אדבר גם על זה.
<גלעד כץ: אנחנו מנסים למצוא את האיזון בין למנוע את ההונאה לבין לא לפגוע בחוויית הקנייה או בשירות ללקוח.
<גלעד כץ: אנחנו משתמשים בכל מיני אמצעים.
<גלעד כץ: העדיפות הראשונה שלנו זה תמיד להתקשר ללקוח לפני שחוסמים לו את הכרטיס, באמת כדי למנוע את הסיטואציה שבה אתה היית.
<גלעד כץ: אבל אם אנחנו לא משיגים את הלקוח, או אם אנחנו רואים שקורות פעולות הונאה עכשיו וזה מאוד דחוף לעצור את הכרטיס, אז אנחנו קודם כל חוסמים את הכרטיס ואחר-כך פונים ללקוח.
<גלעד כץ: יש לנו כל מיני מנגנונים.
<גלעד כץ: אנחנו שולחים מסרונים באופן שוטף ללקוחות על עסקאות מעל 500 שקלים.
<גלעד כץ: לקוחות שעושים עסקת רכישה באינטרנט, אנחנו שולחים להם מסרון.
<גלעד כץ: אם הוא רואה שזאת לא עסקה שהוא עשה, הוא מתקשר אלינו ואנחנו יכולים לחסום את הכרטיס.
<גלעד כץ: זה לגבי כל הפעילויות שאנחנו עושים.
<גלעד כץ: הדוגמה שנתת היא הדוגמה הכי בסיסית והכי מטרידה.
<גלעד כץ: יכול קופאי, שבמהלך היום עוברים אצלו הרבה אנשים והוא מעביר את הכרטיסים, להעתיק את הפרטים ולרשום אותם בצד.
<גלעד כץ: צריך לזכור שהלקוחות תמיד מוגנים.
<גלעד כץ: בכל הנזקים שקורים פה, הלקוחות מזוכים על-ידי חברות כרטיסי האשראי וזה מה שהחוק אומר.
<גלעד כץ: אז אמנם אין פה פגיעה בכסף ללקוחות אבל ברור שזאת חוויה לא נעימה.