GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סיימון מילנר: אבל תנו לי להבטיח לכם שאם למישהו בארץ יש בעיה עם פייסבוק הוא יכול לדווח עליה, ואנחנו נדאג שהבעיה הזאת תטופל על-ידי אדם שמדבר את השפה שלכם - - - בדרך הרבה יותר מהירה מאשר היה עד עכשיו.
<סיימון מילנר: אני יודע שזאת נקודה חשובה.
<סיימון מילנר: אנחנו בהחלט נדאג שתטופל.
<סיימון מילנר: עמיתתי ג'ולי דה-ביילאנקורט היא מומחית למדיניות בטיחות בפייסבוק באזור הזה.
<סיימון מילנר: היא מייצגת את החברה בפורומים בכל האזור הזה, והיא תסביר איך פייסבוק מטפל בנושאים אלה.
<סיימון מילנר: לפני כן היא עבדה בצוות תפעול הקהילות שלנו, והובילה את צוות הבטיחות.
<סיימון מילנר: כך שהיא אחת המומחים הגדולים בנושא הזה שאתם יכולים לשמוע ממנו כדי להבין איך פייסבוק מטפל בנושאים, ומדוע אנחנו עושים את זה.
<סיימון מילנר: אני אפנה את רשות הדיבור לג'ולי, ברשותכם.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי): תודה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: תודה על האירוח היום.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו מאוד שמחים על האפשרות להתייחס לדאגות שלכם.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אני אסביר במצגת קצרה מה שאנחנו חושבים על בטיחות בפייסבוק.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: ראשית אנחנו צריכים שיהיו לנו כללים מאוד ברורים ומדיניות מאוד ברורה על מה שמקובל בפייסבוק.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כללים אלה מפורסמים און-ליין.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: זה מה שאנחנו רוצים להסביר לקהילה של 1.44 מיליארד משתמשים בנוגע למה שמותר ומה אסור.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: בעשר השנים האחרונות אנחנו עובדים על הפקת הכלים הטובים ביותר לקהילות שלנו לא רק כדי לדווח לנו אם הם רוצים להסיר תוכן שהם חושבים שאינו ראוי, אלא כלים כדי לתקשר זה עם זה ומקורות רבים מאוד און-ליין להורים, לבני-נוער, למורים ולאכיפת החוק כדי להסביר איך פייסבוק עובד, איך הם יכולים לקבל את השירות הטוב ביותר, ואיך לקבל את העזרה הטובה ביותר מאתנו כשהם זקוקים לה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו גם נשענים על שותפות ומשובים.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: הצוות שלנו רוצה לשמוע משוב מכל מדינה שאנחנו מייצגים.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו עובדים עם שותפים שעוסקים בבטיחות כדי להבין את השוק המקומי ואת התרבות המקומית, ולראות איך אנחנו יכולים להמשיך להשתפר.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אני חושבת שבעשור האחרון כך הגענו לנקודה שאנחנו נמצאים בה היום.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כשדברים מתנהלים שלא כשורה אנחנו רוצים שלקהילת המשתמשים שלנו תהיה התמיכה הטובה ביותר.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו צוותים שעובדים 24/7, עובדים על נושאים בטיחותיים כדי להבטיח שהקהילה שלנו מרגישה נתמכת, והבטיחות של - - - היא בלבה של כל עשייה שלנו.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אני אסביר.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש כאן רק כמה שקופיות ספורות.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: קווי היסוד שלנו מגדירים מה מותר ומה אסור בפייסבוק.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: הם זמינים און-ליין, הם גם מתורגמים.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אני ממליצה בחום שתעיינו בהם.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו מנסים להפיק פרטים רבים ככל האפשר.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אני אסכם כמה מהם: אנחנו לא מאפשרים חשבונות מזויפים בפייסבוק.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו מעוניינים שאנשים יציגו את עצמם באופן אותנטי כי אנחנו מרגישים שברגע שהם עושים זאת אנחנו רואים פחות ניצול לרעה, ואנשים יכולים לעמוד על דעותיהם מול חבריהם ומשפחותיהם תחת שמם האמתי.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: זה מביא לקהילה הרבה יותר חזקה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: העניין השני הוא שאנחנו רוצים לאפשר לאנשים לדבר בחופשיות על עניינים הקרובים ללבם.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: לכן חופש הביטוי הוא מאוד חשוב.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: זה הוזכר כאן היום בכמה הזדמנויות.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו רוצים שאנשים ישתפו את מה שקרוב ללבם עם האנשים היקרים להם.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו לא מאפשרים אלימות מילולית שמופנית לאנשים פרטיים; אנחנו לא מאפשרים בריונות ברשת תוך שמירה על כמה קטגוריות: אדם לא יהיה מטרה על בסיס דת, מין, לאום, נטייה מינית.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אתם יכולים לראות את הרשימה כאן על המסך.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו אפס סובלנות כלפי בריונות ואיומים.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: סדר העדיפות שלנו לנושאים כאשר הם מדווחים לנו מבוסס על נזק מציאותי.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: זה נמצא בלב העשייה שלנו.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אם אנחנו מרגישים שמשהו קורה בפלטפורמה שלנו, ויש סכנה לנזק ממשי לאדם שאליו זה מיוחד אז אנחנו צריכים לעבוד מאוד מהר.
<קריאה: סליחה, אבל אני - - - ואף אחד לא התייחס.
מיכל רוזין: אבל אנחנו הבטחנו לתת לה לסיים.
רויטל סויד: הוא צודק.
מיכל רוזין: גם אני הפרעתי לה, אבל אני חברת כנסת.
מיכל רוזין: אני מבקשת לתת לה לסיים את המצגת.
מיכל רוזין: אז נפנה אליהם את כל השאלות.
מיכל רוזין: השאלה ששאלת היא השאלה המרכזית כאן לכולם.
מיכל רוזין: גם חברת הכנסת לביא העלתה אותה, והעלינו אותה בתחילת הישיבה.
מיכל רוזין: בואו ניתן לאורחים המכובדים שהגיעו לכאן לסיים את המצגת, ואז כמובן, נפנה אליהם את השאלה החשובה ביותר.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו צוותים שעובדים עם כלים רבים בפלטפורמה שלנו.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אין לנו די זמן בישיבה אחת היום כדי לכסות את כל הכלים הללו, אבל הכלים האלה קיימים כדי לתמוך בבני-נוער, בהורים, במורים, כמו שהזכרתי.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אחד הדברים שעבדנו עליהם בשנים האחרונות הוא להדגיש את עניין הפרטיות ואת החשיבות לשתף דברים עם הצופים הנכונים.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אתה כמשתמש פייסבוק צריך להיות מודע לאנשים שאתה משתף, ואיך להוריד כל פוסט אם אתה מרגיש ששיתפת יותר מדי.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כך שההבדל בין שיתוף עם קבוצה קטנה של חברים לבין שיתוף ציבורי וכתיבת תגובות לכל הקהילה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: היו כאן כמה שאלות על דיווח מיושב-ראש הוועדה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: הדיווח הוא חסוי במאה אחוז.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו באמת רוצים לעודד אנשים לדווח ככל שהם רוצים.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: לדווח פעם אחת זה מספיק.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: לא צריך לדווח 500 פעם על אותה סוגיה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: מה שחשוב הוא שאדם ידווח על התוכן הספציפי שיש לו פוטנציאל להיות פוגעני.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: לדוגמה, אם יש קבוצה בדף שהיא בסדר גמור, אבל יש פוסט אחד או תגובה אחת או תמונה אחת פוגעניים אנחנו מבקשים באדיבות להסיר את הפרט הפוגעני הזה, כך שהצוותים שלנו יוכלו להתערב במהירות רבה במקום לייחס את זה לכל הקבוצה, למשל.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: זה גם מאוד חשוב שאנשים ידווחו על התכנים בעצמם, במיוחד כשזה נוגע לבריונות ברשת או שיימינג.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: זה מאוד חשוב לצוותים שלנו להבין שהאדם שמדווח על התוכן עשוי להיות מוזכר בפוסט או בתוכן הפוגעני.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אלה סימנים חשובים.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: ובסופו של דבר כל ניתן לדווח על כל סוג של תוכן בפייסבוק.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו מאות אנשים שעובדים במחלקות הבטיחות ובשירות הלקוחות שלנו בכל העולם.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו צוות של דוברי עברית מלידה כי זה מאוד חשוב לנו שהאנשים שקוראים את התוכן מבינים את השוק ואת התרבות, מבינים את הסלנג וניו-אנסים שאולי לא יהיו מובנים לאנשים שאינם דוברי השפה מלידה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כשאנחנו מקבלים דיווח אנחנו נדרג את זה לפי סדר עדיפות שנשען על דחיפות לנזק ממשי.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: לדוגמה, אם זה חבר שמדווח על מישהו שהוא חושב שעומד להזיק לעצמו – אולי מישהו שהוא מדוכא ויש לו כוונות אובדניות – אנחנו רוצים להגיע לדיווחים האלה במהירות רבה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו לא יכולים להגיד תוך כמה זמן אנחנו מגיעים לדיווחים, אבל אני יכולה להגיד לכם שזה מתבסס על טווח של דחיפות.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו המערכת לוודא שהדיווחים שהם מאוד חשובים יהיו אלה שנבדוק אותם קודם.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: לכן עניינים של בריונות, איומים, סכנת אובדנות הם בראש סדר העדיפות שלנו.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו מבצעים הערכות של התוכן והשוואות עם כללי השימוש.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אם תוכן כזה או אחר לא עומד בסטנדרטים אנחנו נמחק אותו, והאדם שהעלה אותו יתבקש להתנהג באופן ראוי יותר.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אנחנו גם מקבלים משוב מהקהילה שלנו בנוגע לכך שחברת פייסבוק לא נוהגת בשקיפות מלאה בסוגיות האלה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: לכן מחלקת התמיכה היא המקום שאפשר לקבל את כל הדיווחים לצוותים שלנו, ואתם יכולים לעקוב צעד אחר צעד לגבי מה שקורה עם זה, ואנחנו כל הזמן נחזור אליכם ונגיד לכם – קיבלנו את הדיווח, זאת ההחלטה שקיבלנו.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: במקרים מסוימים אפשר גם לערער על ההחלטה שלנו.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: כמו שציינתי קודם אנחנו לוקחים את האחריות ברצינות רבה כשמדובר בבטיחות של הקהילה בפייסבוק.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: יש לנו מאות אנשים שעובדים 24/7 כדי להבטיח שכל הדיווחים שמגיעים אלינו מטופלים לא רק באיכות הגבוהה ביותר, אלא גם במהירות רבה ועל-ידי אנשים שמבינים את התרבות ומדברים בשפה.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: בכך סיימתי.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: אתם יכולים לשאול כל שאלה שיש לכם.
<ג'ולי דה-ביילאנקורט: תודה.
אורי מקלב: סליחה, לא קיבלת רשות דיבור, עם כל הכבוד.
אורי מקלב: תבקש את רשות הדיבור, ונשתדל לתת לך.
אורי מקלב: מודים על הסקירה.
אורי מקלב: אנחנו נאפשר שאלות קצרות.
אורי מקלב: אני מבקש שתרשמו את זה.
אורי מקלב: גם אני אשאל שאלה.
אורי מקלב: קודם כול תודה רבה על הפעולות.
אורי מקלב: אנחנו חייבים להגיד שבפייסבוק נעשים גם דברים מבורכים.
אורי מקלב: יש עזרה הדדית, יש הצלת חיים.
אורי מקלב: אבל בכל אופן קרה מקרה בישראל.
אורי מקלב: אני לא יודע אם קרו בעוד מקומות כאלה מקרים - -
רויטל סויד: כל הזמן.
עליזה לביא: ילדים מתאבדים.
אורי מקלב: לא בני נוער.
אורי מקלב: חברת הכנסת לביא, הפרדנו בתחילת הדיון - -
רויטל סויד: גם מבוגרים.
אורי מקלב: - - נושא של בני נוער.
אורי מקלב: בארץ קרו מקרים, אנחנו לא צריכים ללכת לחו"ל.
אורי מקלב: אבל יש הבדל בין בני-נוער לבין אנשים מבוגרים.
אורי מקלב: ההתייחסות והטיפול הם אחרים לגמרי בין מה שקורה אצל בני נוער לבין מה שקורה אצל מבוגרים.
אורי מקלב: אתם ישבתם בעקבות המקרה שקרה בישראל?
אורי מקלב: מכיוון שדוברי עברית זה עדיין לא מענה למנטליות ולמה שקורה בארץ.
אורי מקלב: אמרתם שיש כתובת, ותוך כדי כך קיבלנו תגובות מאנשים מבחוץ שפנו ולא הייתה תגובה או הייתה מאוד מאוחרת.
אורי מקלב: לכן יש קצת פער בין מה שהצגתם פה לבין מה שקורה בשטח.
אורי מקלב: שנית, דוברי עברית ומומחים זה לא כמו מישהו שנמצא בארץ, חי את המנטליות וחי את הדברים.
אורי מקלב: אתם אומרים שאתם מטפלים באנשים שיש חשש להתאבדות.
אורי מקלב: מי שגר בארץ יודע שאתם לא צריכים הרבה לטפל.
אורי מקלב: יש היום גופים, ארגונים ועמותות שהם מומחים לזה, וכשפונים אליהם הם יידעו לפנות בצורה המקצועית והמתאימה למנטליות כאן.
אורי מקלב: לכן אנחנו עדיין לא מבינים מדוע לא תהיה כתובת לא רחוקה ולא שמשתמשים בשירותים חיצוניים.
אורי מקלב: אין לנו ספק שהרבה יותר יעיל, הרבה יותר טוב, הרבה יותר מקיף והרבה יותר מקצועי אחרי שאנחנו כבר מדברים על אובדן חיים בעניין הזה, שתהיה כתובת בארץ.
אורי מקלב: אם תגידו שזה נושא כלכלי זאת גם תשובה, אבל חוץ מההיבט הכלכלי אנחנו רוצים לדעת אם יש כאן עוד היבט.
אורי מקלב: אני אתן אפשרות לחברי הכנסת ולאנשים נוספים לשאול בקצרה שאלות.
אורי מקלב: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.
עליזה לביא: אני מתנצלת שאיחרתי.
עליזה לביא: אנחנו באמצע דיון בוועדת חוץ וביטחון, ואני גם אחזור לשם.
עליזה לביא: גם בכנסת הקודמת הובלתי את יום המאבק הבינלאומי והזמנתי את כולם.
עליזה לביא: ישבנו יחד ושמענו את המצוקות שעולות בעניין.
עליזה לביא: זה לא סוד – יש פה שימושים.
עליזה לביא: מעבר לסופרלטיבים שנאמרו על פייסבוק ועל הרשתות החברתיות בנוגע לשינוי החיים שלנו ועל היכולת לדבר ולהשמיע קול בנושאים שלא יכולנו כאזרחים לעשות לפני כן.
עליזה לביא: אבל אנחנו נחשפים להתעללויות בבני אדם, לשימושים קשים שילכו ויגברו.
עליזה לביא: אנחנו חייבים כמחוקקים לראות איך אנחנו מתמודדים, והאחריות היא על הכתפיים שלנו.
עליזה לביא: לעולם הטכנולוגיה תקדים את המחוקק, אבל זה לא פוטר אותנו מאחריות.
עליזה לביא: אני קוראת לחברות לגלות אחריות ולתרום לקהילה.
עליזה לביא: אנחנו רואים את זה בגופים מסחריים באחריות לקהילה, בתרומה לקהילה.
עליזה לביא: זה עדיין לא נעשה בחברות הללו.
עליזה לביא: יש להם גם הכלים, יש להם האלוגריתמים.
עליזה לביא: הם יודעים בדיוק מי אנחנו.
עליזה לביא: הם יודעים לפלח לנו פרסומות, לאתר אותנו בהקשרים שונים.
עליזה לביא: אז יש גם ידע על סוגים של הגנה.
עליזה לביא: באירופה למשל יש אמנה שנחתמה באיחוד האירופי.
עליזה לביא: חתמו עליה עשרים רשתות חברתיות כדי לשפר את הביטחון של קטינים ברשתות החברתיות ומכדי למנוע כניסה של מבוגרים.
עליזה לביא: הנושאים הללו מטרידים מדינות רבות.
עליזה לביא: יש מדינות שהצליחו יותר להתמודד עם הסוגיות הללו.
עליזה לביא: אני רוצה לכוון ולבקש שאנחנו במדינת ישראל נקים סוג של מועצה ארצית לדיווח, למניעה, לחינוך; כי מהסקירה ששמענו כרגע על-ידי פייסבוק, חזרה המילה "תדווחו".
עליזה לביא: מה זה לדווח?
עליזה לביא: איך מדווחים?
עליזה לביא: הציבור בישראל לא מכיר את הנהלים.
עליזה לביא: אני יודעת מה אני דיווחתי, ואני אף פעם לא קיבלתי מענה מפייסבוק על הפניות שלי.
עליזה לביא: אולי יש כאלה שכן קיבלו, אני לא.
עליזה לביא: האחריות היא כמובן על החברות.
עליזה לביא: כמחוקקים אנחנו צריכים לקחת אחריות ולהקים מועצה שתיתן מענה גם להנגשה של הידע, גם על דרך הפנייה, גם לחייב את החברות לקחת אחריות.
עליזה לביא: אדוני דיבר על חוסר ההתאמה בין דוברי עברית לבין מציאות החיים בישראל, קודים תרבותיים, נורמות.
עליזה לביא: גם במקרה המזעזע האחרון שהיה אפשר היה לעצור בדרך כזאת או אחרת.
עליזה לביא: 6,000 שיתופים ב-X זמן זה דבר שמחייב סוג של אחריות ותגובה או לפחות אזהרה.
עליזה לביא: הם יודעים לעשות את זה כשמדובר במסחר, יש להם הידע הזה.
עליזה לביא: את הידע הזה צריך לתרגם לאחריות לקהילה.
עליזה לביא: מדינת ישראל צריכה לקחת אחריות או הגופים החברתיים.
עליזה לביא: כמו למשל אחריות בכביש.
עליזה לביא: ילד לא חוצה את הכביש עד גיל 9 זאת יוזמה ציבורית חברתית שחדרה והביאה אחריות הורית משתפת.
עליזה לביא: גם כאן צריכה להיות הלימה.
עליזה לביא: אני קוראת להקים מועצה.
עליזה לביא: יש פה יופי של יוזמה של עמותה חברתית, אבל זה לא מספיק.
עליזה לביא: גם משטרת ישראל צריכה לתת מענה.
עליזה לביא: רק גוף משתף של כלל הגופים והארגונים ייקח אחריות ויצעיד אותנו קדימה כי הנזקים ילכו ויתגברו.
אורי מקלב: אריה שפר, בבקשה.
<אריה שפר: אני מראשי המאבק בהונאת "אייקיוטק".
<אריה שפר: זאת הונאת ענק שהתרחשה בישראל בזמן האחרון, ובעקבותיה נפתחו נגדי דפי הכפשה בפייסבוק.
<אריה שפר: פניתי דרך האמצעים שיש בפייסבוק עשרות פעמים וביקשתי להסיר אותם.
<אריה שפר: קיבלתי תשובה לקונית שלא מסירים אותם.
<אריה שפר: כשאתה מגיע למצב כזה – למשל, תחשבו על עצמכם אם היו פותחים לכם דפי הכפשה שהם שלהם הוא "סיימון הוא שקרן, הוא גנב, אל תעשו אתו עסקים, אל תעשו איתו עסקים".
<אריה שפר: היית פונה לפייסבוק והיית מקבל תשובה לקונית שזה בסדר ואין עם זה בעיה, ואין מספר טלפון להתקשר.
<אריה שפר: מה, אין לכם כסף למישהו שיענה לטלפון?
<אריה שפר: חסר לכם כסף?
אורי מקלב: אתה אומר שלא קיבלת תגובה, איך התקשרת איתם?
<אריה שפר: אני התקשרתי עשרות פעמים דרך אמצעי התקשורת היחידים שיש בדף הפייסבוק, לדווח על הדף הזה בתור דף פוגעני.
<אריה שפר: כוח גדול בא עם אחריות גדולה.
<אריה שפר: יש לכם אחריות.
<אריה שפר: חיים של אנשים נמצאים אצלכם בפייסבוק.
<אריה שפר: אתם עושים הרבה מאוד כסף – בואו תעזרו לאנשים.
<אריה שפר: למה אין מספר טלפון שלכם?
<אריה שפר: סליחה, מה מספר הטלפון שאפשר להתקשר?
<אריה שפר: התקשרתי אלף פעם ושלחתי, ואף אחד לא עוזר לי.
<אריה שפר: למה זה קורה?
<קריאה: - - - מייל.
<אריה שפר: אין מייל, אין טלפון, אין פקס, אין כלום.
אורי מקלב: אריה, תודה.
אורי מקלב: מעבר לצורת ההתקשרות שיש בדף הפייסבוק אנחנו שואלים גם אם אין לכם נציגות בארץ, בכל אופן שיהיה טלפון שאפשר יהיה להתקשר אליו בארץ או מייל שאפשר לפנות דרכו בארץ או פקס או כל דבר אחר שמקובל היום כאמצעי תקשורת.
אורי מקלב: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.
תמר זנדברג: תודה, אדוני על הדיון הזה.
תמר זנדברג: אני רוצה לחלק אותו לשני דברים.
תמר זנדברג: אני מתנצלת על הזגזוג בין כמה ועדות.
תמר זנדברג: הדיון הזה הלך קצת למקום אחר מהכוונה המקורית שלו.
תמר זנדברג: אני רוצה לחזור לכוונה המקורית, ואז לדבר על פייסבוק.
תמר זנדברג: יושבת כאן חברה מסחרית פרטית שכמו שאמרת "עם כוח גדול באה אחריות גדולה" – ציטטת את ספיידרמן - -
<אריה שפר: כן.
תמר זנדברג: - - אתה צודק, אבל אנחנו צריכים לקחת לידיים שלנו חזרה כוח אפילו יותר גדול מזה כמחוקקים וכרשויות אכיפה - -
<אריה שפר: בבקשה.
תמר זנדברג: אני רק רוצה להגיד בדיוק באיזו צורה.
תמר זנדברג: הדיון הוא על הטכנולוגיה בוועדת המדע והטכנולוגיה, ולפעמים יש לנו נטייה לבלבל בין האמצעי לבין התוכן לבין המטרה.
תמר זנדברג: טכנולוגיה זה אמצעי, זה פלטפורמה.
תמר זנדברג: זאת פלטפורמה לכל אותן תופעות חברתיות שקרו כשלא היה טלפון ולא היה מחשב, וימשיכו לקרות גם כשיש טכנולוגיה מאוד מתקדמת ומפותחת.
תמר זנדברג: אסור לנו לנקוט טכנופוביה, ולחשוב שבאמצעות עצירת הטכנולוגיה אנחנו נצליח לעצור תופעות שמתרחשות במרחבים הפיסיים והחברתיים.
תמר זנדברג: צריך לזכור ששיימינג זה כלי של החלש לפעול נגד עוולות שמבצע בו החזק, ועד היום לא היו לו הכלים לכך.
תמר זנדברג: יושבת לידך חברת הכנסת מיכל רוזין שמובילה את התחום של הטרדות מיניות.
תמר זנדברג: בתחום של הטרדות מיניות יש לנפגעות חוסר אמון ואכזבה ואפילו תחושת בגידה עד כדי כך שהתופעה הזאת מכונה "אונס שני" – לא מהפייסבוק, אלא מהמשטרה, מרשויות האכיפה.
תמר זנדברג: הרבה פעמים אנשים נפגעים פונים לכלי הזה כדי להשמיע קול צעקה, ואותם 6,000 שיתופים מהווים הדהוד של קול שאחרת לא נשמע.
תמר זנדברג: אז אנחנו רוצים באמצעות הטכנולוגיה לעצור את השיתופים כדי לחסום את הקול הזה?
אורי מקלב: את צודקת מאוד, וזה חשוב לחדד את מה שאת אומרת.
מיכל רוזין: צריך לבקר את זה.
תמר זנדברג: את זה לא צריך לבקר.
אורי מקלב: מכיוון שאנחנו בדיון משודר חשוב לנו לחדד את הדברים.
אורי מקלב: זה נכון שהשיימינג הוא כלי טוב לאנשים שנעשו להם עוולות, והם לא קיבלו שירות טוב.
אורי מקלב: אבל ניקח גם את המקרה ההוא: אדם מלין על שירות לא טוב שהוא קיבל – ואפילו מעבר לכך.
אורי מקלב: אבל שמת לב שהתגובה של פקיד הציבור, במקרה הזה של אריאל רוניס, הייתה על כך שקראו לו גזען.
אורי מקלב: היה משהו שעבר את עניין התלונה.
אורי מקלב: גם הכפישו מישהו וגם קבעו עובדה.
אורי מקלב: זה משקף את מה שהיה.
תמר זנדברג: לפעמים יש לנו נטייה להסתכל על עולם ומלואו דרך חור מנעול צר.
תמר זנדברג: אבל מאחורי חור המנעול הזה נמצא עולם ומלואו שגם אותו צריך לציין.
תמר זנדברג: תופעת הבריונות היא תופעה הפוכה לתופעת השיימינג.
תמר זנדברג: בריונות זה כלי של החזק, לקחת את הכלי החדש - -
רויטל סויד: חברת הכנסת זנדברג - -
תמר זנדברג: תגידי לי בסוף.
רויטל סויד: אבל כבר היינו שם.
רויטל סויד: כל מה שאמרת כבר נאמר.
תמר זנדברג: עם כל הכבוד אני מניחה שברשות הדיבור שלך אמרת את דברי, ולכן ברשות הדיבור שלי אני אומר את דברי.
רויטל סויד: אני אומרת שכבר אמרנו את הדברים האלה, אנחנו כבר התקדמנו.
אורי מקלב: אנחנו חברי כנסת, אנחנו נותנים לדבר.
אורי מקלב: כל אחד אומר את זה מהפן שלו ומוסיף נופך בעניין.
אורי מקלב: הזמן שלנו קצר, אבל - -
תמר זנדברג: אני הייתי מסיימת את דברי כבר מזמן.
אורי מקלב: את מעוררת את כולנו.
תמר זנדברג: יחסי הכוחות החברתיים שגולשים לתוך הפלטפורמה החדשה הזאת, חייבים לתת עליהם את הדעת.
תמר זנדברג: כי בריונות ושיימינג זה לא אותו דבר, זה הפוך.
תמר זנדברג: שיימינג זה כלי שהחלש לעבר החזק, ואילו בריונות זה כאשר החזקים – וזה גם בהקשר של בני הנוער – משתמשים בכוח שלהם כדי להטריד שוב את החלש ולא לתת לו להשתמש בכלי הזה.
תמר זנדברג: בהקשר הזה אין שונה אכיפת אלימות ובריונות ברשת מאכיפת בריונות ואלימות בכל מקום אחר שבו היא מתרחשת, כמו למשל חצר בית-הספר או מקומות אחרים.
תמר זנדברג: אני רוצה לתת בהקשר הזה דוגמה של הצעת חוק של חברת הכנסת לשעבר יפעת קריב שעשתה התמודדות מאוד חכמה עם התחום הזה.
תמר זנדברג: היא אמרה, יש לנו כלי של טכנולוגיה חדשה – ואני מדברת על ההכנסה לחוק למניעת הטרדה מינית את הפצת תמונות עירום.
תמר זנדברג: היא אומרת, סליחה, יש לנו חוק למניעת הטרדה מינית.
תמר זנדברג: הוא קיים, הוא טוב.
תמר זנדברג: יכול להיות שצריך להתאים אותו למצב של הפצה, והיום מי שמפיץ תמונת עירום ברשת הוא עבריין פלילי על-פי החוק למניעת הטרדה מינית.
תמר זנדברג: לכן הקריאה שלנו צריכה להיות קודם כול ולפני הכול – לפני שאנחנו ללקות בניסיונות להגביל את הטכנולוגיה – דבר שהוא גם לא צודק אבל גם לא יעיל ולא אפקטיבי - -
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא דיבר פה על הגבלה.
רויטל סויד: אף אחד לא אמר את זה.
תמר זנדברג: - - קודם כול בואו נתחיל מהחוק הקיים.
רויטל סויד: בגלל זה אני אומרת – אנחנו לא אמרנו את זה.
תמר זנדברג: אני לא אמרתי מה את אמרת; אני אומרת מה אני אומרת.
אורי מקלב: נא לאפשר לחברת הכנסת זנדברג להמשיך.
תמר זנדברג: לפני שאנחנו הולכים להצעות נוספות קודם כול בואו נסתכל על החוקים הקיימים: על החוק למניעת הטרדה מינית, על חוקי העונשין, על כל המקומות שבהם יש דיווחים על אלימות כבר לפי החוק הקיים; ועל פגיעה בפרטיות ועל עבירות לפי החוק למניעת הטרדה מינית, ונאכוף אותם.
תמר זנדברג: אני בטוחה באלף אחוז שנעשה יותר צדק וגם דבר יותר נכון וגם לא נלקה במחשבה שאנחנו יכולים לסגור את האינטרנט.
אורי מקלב: אבי, בבקשה.
<אבי לן: אני עצמי קורבן של פייסבוק.
<אבי לן: אני הקדשתי חמש שנים מחיי כדי ליצור דף פייסבוק שהיה הצלחה מסחררת במונחים ישראליים, שהיה תופעה עולמית שאין כמוה בעולם שעשתה המון למען החברה.
<אבי לן: יום בהיר אחד לפני כחצי שנה פייסבוק החליטו לסגור את הדף.
<אבי לן: אני רואה את עצמי קורבן של בריונות כאשר הבריון פה הוא פייסבוק.
<אבי לן: אני אגיד לכם למה.
<אבי לן: קודם אמרו שכביכול אפשר להגיע לפייסבוק.
<אבי לן: רבותי, אני הקדשתי את חצי השנה האחרונה מחיי כדי למצוא בן אדם אחד בפייסבוק שיסכים להביט בי בעיניים, לשמוע את הסיפור שלי, את הכאב שלי, את העוול שנעשה לי.
<אבי לן: חצי שנה לא נמצא אפילו בן אדם אחד בכל המערכת האימתנית הענקית העולמית הזאת של פייסבוק.
<אבי לן: הגעתי לפייסבוק ישראל – המנכ"לית סגרה לי את הטלפון בפרצוף; הדובר של פייסבוק ישראל, אסרו עליו לדבר אתי.
<אבי לן: חברה כל כך גדולה כמו פייסבוק חייבת להבין שהיא מתעסקת עם בני אדם.
<אבי לן: אני בן אדם.
<אבי לן: אני מבקש תשובה אנושית.
<אבי לן: אל תמרחו אותי בזה שאפשר לדווח לרובוטים שלכם - -
<אבי לן: - - אני לא מכיר את הרובוטים שלכם.
<אבי לן: אני לא מאמין לכם.
<אבי לן: אז בדיוק כשם שבדיון הקודם נאמר שיש צורך בכך שלפייסבוק יהיה מייל או פקס שיהיה אפשר לדבר עם בן אדם זה גם מה שאני רוצה.
<אבי לן: חצי שנה אני עדיין מחפש בן אדם שישמע את הסיפור שלי ואת הכאב שלי, ויביט בי בעיניים.
<אבי לן: חברים נכבדים מפייסבוק, האם אתם מוכנים להיות אותם בני אדם ולהקשיב לסיפור שלי?
<אבי לן: חצי שנה בכל העולם לא מצאתי אפילו נציג אחד של פייסבוק שיהיה מוכן לדבר אתי.
<אבי לן: אני חושב שאני זכאי לתשובה אנושית לא רק מתוקף זה שאני בן אדם בעצמי - ואני חושב שכל בן אדם זכאי לתשובה אנושית – אני חושב שאני זכאי לתשובה אנושית משום ש-3 מיליון ישראלים – זה כ-35% מהאוכלוסייה בישראל – נחשפו לתכנים של הדף שאני הייתי המנהל שלו שהוסר באכזריות, בלי דיון, בלי סיבה, בלי ערעור.
<אבי לן: לא ייתכן שארגון כמו פייסבוק יהיה גם התובע, גם השופט וגם המוציא להורג.
<אבי לן: רבותי וגבירותי, אני בן אדם, אני מבקש יחס של בן-אדם - -
<ארנה היילינגר: - - -
אורי מקלב: סליחה - -
<אבי לן: - - מה שמגיע לי מגיע גם לכל האנשים באוכלוסייה - -
<אבי לן: - - כאשר הם נפגעים זכותם לקבל תשובה מבני אדם.
אורי מקלב: סליחה, לא להתפרץ.
אורי מקלב: אנחנו קובעים את אופי הדיון.
אורי מקלב: זאת דמוקרטיה.
<ארנה היילינגר: זה ניצול לרעה של אנשים שבאו באופן מיוחד לדון בנושא מסוים.
<ארנה היילינגר: באו מזמנם בעקבות בקשה אישית שלנו, ואנחנו מנצלים לרעה ונותנים פלטפורמה - - -
אורי מקלב: אני לא חושב שזה ניצול לרעה.
אורי מקלב: אדם אומר את מה שכואב לו.
אורי מקלב: אנחנו מברכים - -
<אבי לן: הדברים - - -
אורי מקלב: אבי, לא תפקידך לענות.
אורי מקלב: אין שום כוונה.
אורי מקלב: אנחנו מעריכים את העובדה שהם נמצאים פה.
אורי מקלב: בכל אופן הדיון פתוח.
אורי מקלב: הדיון צריך להיות ממוקד בנושא.
אורי מקלב: כל אחד דיבר מתוך קירות לבו, אבל כל אחד מבין שהוא מרגיש נפגע אישית, והוא לא יכול לקבוע בדברים שלו עובדה נחרצת.
אורי מקלב: בעיניו, כך הדברים, אבל בעיקר הדברים שהוא מעלה, כפי שהעלינו אנחנו, הם על חסרון בכתובת.
אורי מקלב: אני שואל גם אתכם, נציגי פייסבוק, האם הסיבה שאתם לא פותחים כאן משרד זה מכיוון שאולי יחול עליכם גם הדין הישראלי?
אורי מקלב: אני לא יודע, אני לא משפטן, אבל יכול להיות שיש גם בעיה בתביעה של פייסבוק מכיוון שלא חל עליכם הדין הישראלי.
אורי מקלב: בן אדם שרוצה לתבוע, אין גם כתובת לתביעה.
<אריה שפר: - - -
אורי מקלב: מכיוון שיכול להיות שאדם כזה שהגיע טעון כל כך היה מנצל את האפשרות המשפטית שיש לו כשהוא חושב שנעשה לו עוול.
אורי מקלב: הוא לא ראה את זה כדרך מכיוון שלא הייתה לו כתובת, אז הוא אמר שזה משהו לא יעיל.
אורי מקלב: אחד שמרגיש נפגע בחברה שפוגעת בו – אם זה נכון או לא נכון – יש הליך משפטי שהוא צריך למצות.
אורי מקלב: חלק מהסיבה שהוא אולי לא מוצא את הדרך, והוא מוצא לנכון להגיד את מה שהוא אומר כאן ברבים זה מכיוון שהוא לא מצא את האפיק שצריכה להיות הדרך המקובלת, דרך תביעה משפטית.
אורי מקלב: כשיש כתובת היא טובה לשני הצדדים מכיוון שאנשים גם יודעים שיש עם מי לדבר וכך דרך העולם להתנהל, במיוחד בהיקפים גדולים כאלה.
רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, הערה אחת נוספת לדבריך בקצרה ביותר- -
<קריאה: לא יכול להיות שרק חברי הכנסת ידברו.
רויטל סויד: זאת הערה שתשרת את כולנו ואת כל הציבור במדינת ישראל.
רויטל סויד: אני פונה לאנשי פייסבוק, ואני שואלת: אנחנו מודים לכם שהגעתם.
רויטל סויד: האם עכשיו אחרי שאתם שומעים את הדיון הזה תסכימו לומר לנו פה בארץ שתהיה פה נציגות מאוישת עם כתובת בארץ שניתן יהיה לפנות למענה אנושי עם משרד מאויש פה בארץ?
רויטל סויד: זאת השאלה שלי.
<אריה שפר: את באמת מצפה שייתנו לך תשובה?
<אריה שפר: "אנחנו נבדוק את זה, ונעביר את זה הלאה".
מיכל רוזין: זה מה שביקשנו מתחילת הדיון.
מיכל רוזין: כן, הם יכולים להגיד שהם לא יכולים לענות על זה, אבל זה לגיטימי לבקש.
אורי מקלב: אריה, אתה קיבלת את רשות הדיבור.
אורי מקלב: אני מבקש בלי קריאות ביניים.
אורי מקלב: אין לך שום פריבילגיה אחרת לעומת כולם פה.
<סיימון מילנר: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי): תודה רבה.
<סיימון מילנר: אני באמת מעריך את הדיון, ואני אענה ישירות על השאלות האלה.
<סיימון מילנר: אני נתתי עדות לוועדות פרלמנט במדינות אחרות, וגם אני נשאלתי בהרבה מאוד פורומים, למה אין טלפון לפייסבוק?
<סיימון מילנר: למה לפייסבוק אין טלפון להורים, למורים?
<סיימון מילנר: זאת שאלה שעולה הרבה מאוד פעמים.
<סיימון מילנר: הסיבה שאנחנו לא מספקים זאת היא מכיוון שאנחנו לא מאמינים שזה יביא לשירות אפקטיבי יותר.
<סיימון מילנר: זה לא מכיוון שאנחנו לא אמפטיים - -
<יהונתן קלינגר: כי זה זול יותר.
<סיימון מילנר: אתה מוכן לאפשר לי לדבר?
אורי מקלב: זאת הפעם האחרונה שאתה חושב לעשות את זה.
<סיימון מילנר: כל זה צריך להבטיח שאנחנו יכולים להשתמש בטכנולוגיה ואנשים כדי שדיווחים יגיעו לבן אדם המתאים במהירות כדי שהם יוכלו לטפל בזה.
<סיימון מילנר: אם יהיה לנו מספר טלפון במדינה מסוימת או בשביל כל העולם הזמן שייקח לאותו דיווח של אדם להגיע לאדם המתאים ולהבטיח שאנחנו מתייחסים לתוכן הנכון יהיה הרבה יותר ארוך ויהיה סיכוי גבוה הרבה יותר לטעויות בתהליך הזה מאשר בתהליך הקיים היום.
<סיימון מילנר: אם אתם משתמשים בפייסבוק – ואני ממליץ לכם לדווח על תוכן מסוים, ואתם תחוו את העניין.
<סיימון מילנר: אנחנו נשאל אתכם כמה שאלות כדי להבין מה הבעיה; ובמיוחד אם אתם חושבים לדוגמה שמישהו נמצא בסכנה של התאבדות אנחנו נגיע לדיווח הזה במהירות.