GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלון לוטן: המטרה המרכזית של המארג זה קידום של ניהול מבוסס מדע של שטחים פתוחים וטבע בישראל.
<אלון לוטן: שותפים עיקריים במארג זה המשרד להגנת הסביבה, הקרן הקיימת לישראל ורשות הטבע והגנים, אבל יש הרבה מאוד שותפים לפרויקט הזה.
<אלון לוטן: קודם כול, מחברים שמובילים את צוותי הפרקים האלה זה בעיקר אנשים ממוסדות אקדמיים, אבל לא רק.
<אלון לוטן: מומחים בתחומם ממגוון תחומים – ביולוגים, אקולוגים, אנשי קרקע, מים וגם מדעי החברה, כלכלה, בריאות הציבור וכדומה.
<אלון לוטן: הם משקיעים הרבה זמן ואנרגיה בהתנדבות בנושא הזה.
אורי מקלב: ואתם מארגנים אותם.
אורי מקלב: מרכזים.
<אלון לוטן: בדיוק, מרכזים את הפרויקט הזה.
אורי מקלב: עבודה חשובה מאוד.
<אלון לוטן: יש הרבה מאוד מחברים נוספים שתורמים בחלקים נוספים על-פי תחום מומחיותם.
אורי מקלב: בעקבות פנייה שלכם אליהם.
<אלון לוטן: כן.
<אלון לוטן: בעקבות פנייה שלנו או של הצוותים עצמם.
<סיניה נתניהו: אלה תורמים שמתנדבים ללא שכר וללא תשלום.
<סיניה נתניהו: הרבה מהעבודה נעשית בהתנדבות.
<אלון לוטן: זה פרויקט שיש בו הרבה מאוד שותפים שכל אחד מהם עוזר כמיטב יכולתו, בארגון וניהול שלנו.
<אלון לוטן: עוד מומחים יעברו על הטקסטים ועל הפרויקט בסוף כדי שנדע שאנחנו נותנים איזשהו פרויקט אמין שמבוסס וכתוב היטב.
<אלון לוטן: חלק חשוב מאוד שאנחנו רואים בפרויקט הזה זו המועצה שמלווה את הפרויקט.
<אלון לוטן: נציגים של הרבה משרדי ממשלה, רשויות וארגונים שונים שהנושא הזה, של שירותי המערכת האקולוגית, רלוונטי לתחום שהם אמונים עליו.
<אלון לוטן: חשוב לנו במיוחד הליווי שלהם כדי שנקבל את ההנחיה מה ואיך להציג כתוצרים סופיים של הפרויקט שיהיו רלוונטיים עבור תהליכי קבלת ההחלטות באותם גופים וארגונים, ולכן יעזרו לקדם את הנושא הזה הלאה.
<אלון לוטן: תודה.
אורי מקלב: זה התחבר להרצאה הקודמת ונתן לנו תמונה יפה.
אורי מקלב: זו פעילות חשובה מאוד שלכם.
אורי מקלב: אנחנו רואים לראות גם בעיני הסטודנטים, דור העתיד שלנו בעניין הזה.
אורי מקלב: סטודנט לשמירת הטבע, מיכאל פיין, מהאוניברסיטה העברית.
<מיכאל פיין: אני סטודנט בפקולטה לחקלאות באגרואקולוגיה בתוכנית לשמירת טבע.
<מיכאל פיין: רציתי להגיד דבר אחד שמתחבר למה שנאמר כאן קודם.
אורי מקלב: שנה שניה?
<מיכאל פיין: שנה שניה, כן.
<מיכאל פיין: יש תחום ספציפי שמעניין אותי כבר כמה שנים, שבעקבות העניין שלי בו הגעתי לפקולטה והגעתי לתוכנית, וזה הנושא של יערנות חקלאית או יערות מאכל.
<מיכאל פיין: זה ניסיון לעשות מערכות שהן בנות כלאיים בין מערכת טבעית, שמספקת שירותי מערכת, לבין מערכת חקלאית.
<מיכאל פיין: זה נושא שעד לפני כמה שנים היה קצת אזוטרי ובשנים האחרונות הוא יותר מתפתח בעולם.
<מיכאל פיין: אני מאוד מתעניין בנושא, קראתי הרבה וחיפשתי גם בארץ מידע על יערות מאכל באקלים ים תיכוני ובכלל, וחסר מידע כזה.
<מיכאל פיין: בכלל חסרה התייחסות לזה.
<מיכאל פיין: אני חושב שזה משהו שחשוב לתת לו יותר תשומת לב בתור פתרון לשטחים שמצד אחד הם מספקים שירותי מערכת ושומרים על מגוון ביולוגי, ומצד שני יש להם תרומה לביטחון התזונתי ויש ראיות לכך שהם יותר יציבים בעידן של שינויי אקלים ביחס למערכות חקלאיות קונבנציונליות.
<מיכאל פיין: רציתי להעלות את הנקודה הזאת כי אני חושב שחשוב שהגופים שיכולים להתעסק בזה יתנו לזה יותר תשומת לב.
<מיכאל פיין: גופים כמו משרד החקלאות, המשרד להגנת הסביבה, קק"ל וכו'.
<מיכאל פיין: תודה רבה.
אורי מקלב: השאלה היא אם המגמות האלה הן בעקבות צרכים.
אורי מקלב: אם יש לנו בעיה של מים לחקלאות, אז גם אם זה טוב להשקות אנחנו עושים את זה בגלל החסר שלנו.
אורי מקלב: היום משקים חקלאות במים מותפלים, אז זו לא דוגמה לצרכים אקולוגיים אלא זה מה שיש לנו.
אורי מקלב: אני חושב שצריך להיות בדבר הזה שיתוף פעולה כדי לדעת ולהציף את החסר שיש לנו בנושא התפלת המים.
אורי מקלב: חלק מהוויכוח הציבורי על הפלרת המים, זה בגלל שמה שהיינו צורכים באופן טבעי היום צריך לתת את זה באופן לא טבעי.
אורי מקלב: למשל, יש פער גדול מאוד בין שכבות סוציואקונומיות בנושא הפלרת המים.
אורי מקלב: במשפחות שיש להן יכולות יותר גבוהים שותים הרבה מים טבעיים, שיש בהם את המרכיבים שצריך, מה שאין כן בשכבות סוציואקונומיות נמוכות שהשתייה שלהם זה מים מהברז ופחות מים טבעיים.
אורי מקלב: יש פערים גדולים מאוד, כך שצריך להיכנס באופן לא טבעי ולתת את מה שחסר.
אורי מקלב: חלק מהסיבה שהם אומרים זה שהמון מגיע מהחקלאות.
אורי מקלב: אם בפירות והירקות ההשקיה היתה במים טבעיים, ממילא התזונה שלנו היתה מקבלת באופן טבעי.
אורי מקלב: כשאנחנו עושים תהליכים לא טבעיים, יש לזה השלכות על בריאות ועל חומרים שאנחנו צריכים להשלים.
אורי מקלב: לא ארחיב בעניין הזה, אבל הדברים האלה מאוד ברורים.
אורי מקלב: ברגע שאנחנו הולכים על תהליכים לא טבעיים והפלרה, ההשלכות הן לא רק בעלות המים לחקלאות ומכסות המים, ההשלכה היא הרבה הרבה יותר רחבה, עד בריאות הילד, מפני שיש הטוענים שאם נותנים את זה באופן לא טבעי אנחנו גם מזיקים.
אורי מקלב: אני מבין שאתה מדבר על השלכות אקולוגיות יותר בנושא החקלאות, ההשקיה, או באופן כללי?
<מיכאל פיין: אני מדבר על זה כמודל אפשרי, שמצד אחד מסייע לספק שירותי מערכת - - -
אורי מקלב: כשדיברת על משרד החקלאות, למה התכוונת?
<מיכאל פיין: בגלל שהוא גם מספק שירותי מערכת וגם מסייע בביטחון התזונתי.
<מיכאל פיין: כלומר, הרעיון הוא למדל מערכות שהן מין יצור כלאיים בין מערכת אקולוגית טבעית לבין מערכת חקלאית.
<מיכאל פיין: כלומר, לקחת את החורש הים תיכוני ולראות איך אפשר לראות מערכת דומה שהצמחים בה הם צמחי תועלת, ובעלי החיים וכו'.
אורי מקלב: תודה רבה, אנחנו מאחלים לך הצלחה.
אורי מקלב: מכאן נעבור למר אלון זסק ומנחם זוצקי.
אורי מקלב: אתה ראש אגף מגוון ביולוגי שטחים פתוחים ומורשת במשרד להגנת הסביבה.
אורי מקלב: זאת אומרת, אתה מהמשרד, לא מהאקדמיה.
אורי מקלב: אנחנו מאוד נהנים, אבל השעון רץ.
<אלון זסק: אני רוצה לדבר ממש בקצרה ולראות איך את כל המידע ששמענו על פרויקט הערכת המערכות האקולוגיות ושירותי המערכת ניתן להפוך למדיניות.
<אלון זסק: הפרויקט הזה שהוצג לנו כאן והחשיבות שלו, שהוצגה קודם על-ידי פרופ' ספריאל זה לא רק דבר תיאורטי וזה לא רק דבר אקדמי, אלא זה דבר שאנחנו צריכים לראות איך להפוך אותו ליישומי.
<אלון זסק: אני, כנציג המשרד להגנת הסביבה שעוסק בנושא, רוצה לתת כמה דגשים וכמה כלים אסטרטגיים לשמירה על המערכות האקולוגיות.
<אלון זסק: אז קודם כול, אני מדבר על שלושה כלים עיקריים.
<אלון זסק: זו תוכנית פעולה לאומית, שמיד אפרט עליה, לשמירה על המגוון הביולוגי בישראל; אחר כך הטעמה של כל התוצרים של הפרויקט ויצירת בסיס ידע איתן; הדבר השלישי הוא לראות איך משלבים את כל הידע הזה בתכנון במדינת ישראל, במה שנקרא "תכנון מקיים" של שימושי קרקע.
<אלון זסק: הדבר הראשון הוא תוכנית פעולה.
<אלון זסק: עד היום הכנו תוכנית לאומית למגוון הביולוגי, שמאגדת את כל התורה והרבה מאוד ידע, אבל אין לנו תוכנית פעולה קונקרטית שתיקח את כל הידע, תתעדף אותו, תתכלל אותו, תטמיע אותו יחד עם כל הגופים הממשלתיים וגם ארגוני הסביבה, ה-NGO, לצורך השמירה על המערכות האקולוגיות ועל המגוון האקולוגי, שכפי ששמענו כאן מעורב באספקה של שירותי המערכת.
<אלון זסק: זה דבר שחיוני לעשות.
<אלון זסק: אנחנו גם מחויבים לזה כי מדינת ישראל חתומה על אמנת המגוון הביולוגי, ה-CBD, וכבר אישררה אותו ב-1995.
<אלון זסק: הכוונה שלנו היא להגיש בקרוב, ויש לנו כבר הצעת החלטה שחיכינו לממשלה החדשה כדי להניח אותה כהצעת מחליטים, כדי לקדם - - -
אורי מקלב: בחקיקה או בהמלצה?
<אלון זסק: הצעת ההחלטה כוללת שני שלבים.
<אלון זסק: השלב הראשון הוא להקים ועדת מנכ"לים כדי שתורה ותכין את התוכנית האינטגרטיבית הזאת, כי יש הרבה מאוד משרדי ממשלה וארגונים שיש להם מעורבות וסמכויות בנושא.
<אלון זסק: דיברת קודם על משרד החקלאות כדוגמה, אבל יש גם משרדים אחרים.
<אלון זסק: בסופו של דבר נציע כלים אופרטיביים.
אורי מקלב: רק משרד הביטחון, כמה השפעה יש לו.
<אלון זסק: בהחלט.
<אלון זסק: משרד הביטחון הוא צרכן שטחים מאוד גדול.
<אלון זסק: הדבר השני הוא הטמעה ויצירת בסיס ידע איתן.
<אלון זסק: קודם כול, כדי לדעת מה מצב המערכות האקולוגיות יש צורך בניטור שלהן כי, כמו שאמר קודם פרופ' גרינצוייג, קיים ידע באוניברסיטאות אבל הידע הזה הוא עדיין בערבון מוגבל, וצריך לעשות בסיס ניטור רציף, כמו שעושים בנושא האקלים, גם בנושא של המערכות האקולוגיות, כדי שנדע גם ביבשה וגם בים מה המצב, האם המצב נעשה גרוע יותר, סטטי או טוב יותר.
<אלון זסק: הדבר השני הוא בהקשר ובהשלמה לפרויקט של הערכת המערכות.
<אלון זסק: שאלת קודם אם זה מחקר וענו לך שזה איסוף ידע.
<אלון זסק: אבל הדבר החשוב בו הוא להטמיע את כל התוצרים שהתקבלו מהפרויקט הזה הלכה למעשה, ולהטמיע אותו בקרב מקבלי ההחלטות, בקרב גופי ממשל ובתכנון בעיקר.
<אלון זסק: דבר נוסף זה להשלים את פערי הידע, כי בפרויקט הזה מסתבר שיש לנו הרבה מאוד פערי ידע.
<אלון זסק: לא הכול ייעשה על-ידי המשרד להגנת הסביבה, אבל מכיוון שאנחנו כאן במסגרת ועדת המדע, יש בהחלט מקום גם לאוניברסיטאות ולגופים נוספים להשלים את פערי הידע.
<אלון זסק: דבר נוסף, במסגרת הזו של הטמעה ויצירת בסיס ידע איתן יש, כמובן, תשתיות ידע נוספות, גם לאומיות, כמו אוספי הטבע הלאומיים.
<אלון זסק: היום מקימים מוזיאון לאוספי הטבע, שעדיין לא קיים במדינת ישראל, באוניברסיטת תל-אביב, יש את בנק הגנים במשרד החקלאות או במכון וולקני.
<אלון זסק: כמובן, צריך גם לבסס רשת של תחנות מחקר ארוכות טווח, מה שאנחנו קוראים LTR, לצורך איסוף מידע סיסטמתי על המגוון הביולוגי, כי אי אפשר לאסוף את המידע שיהיה אמין ומבוסס על סמך מידע ומחקרים רגעיים אלא צריך לעשות את זה לאורך זמן כדי לראות, וכמובן להשלים ולהקים מאגרי מידע.
<אלון זסק: הדבר האחרון, שהוא הקונקרטי היישומי – דיברת קודם שהיום אנחנו נמצאים בתנופת פיתוח מאוד גדולה.
<אלון זסק: שמענו על כך שהפיתוח הזה בא, בחלקו הגדול, על חשבון מערכות טבעיות.
<אלון זסק: אנחנו, החובה שלנו להביא לתוך התכנון הלאומי, ברמה הלאומית, את כל הידע כדי שלא נכרות את אותן מערכות אקולוגיות, את אותם שירותים שמספקים תועלות לרווחת האדם, כדי שהפיתוח הזה, שנדרש, לא יהיה בסופו של דבר פיתוח לא מקיים.
<אלון זסק: לכן, אם באמת נשכיל להעביר את כל הכלים האלו, אין ספק שהם יסייעו ויתרמו תרומה אדירה לאיכות החיים והסביבה של תושבי מדינת ישראל, בעיקר לנוכח שינויי האקלים שאתם פתחנו את הישיבה.
<אלון זסק: כל הדברים האלה עולים גם הרבה כסף.
<אלון זסק: לכן, במסגרת הצעת ההחלטה אנחנו בהחלט רוצים גם לשים תקציב כדי שנוכל לקדם את כל הפרויקטים האלו.
אורי מקלב: השאלה היא אם אנחנו צריכים לחכות עם השלמת כל הידע או שאנחנו יכולים כבר ביישום.
אורי מקלב: בינתיים אנחנו מפתחים, בינתיים אנחנו עושים, בינתיים יש דברים שעושים בשטח.
אורי מקלב: איך אומרים ביידיש?
אורי מקלב: עד בית המרזח גם צריך כוסית משקה.
<אלון זסק: תוצרי הניטור, אנחנו כבר משתמשים בזה.
<אלון זסק: היום אנחנו מנסים להכניס את כל המידע שכבר קיים, וקיים מידע.
<אלון זסק: אנחנו יושבים גם במערכות התכנון, אנחנו יושבים גם במועצת מקרקעי ישראל ואנחנו מנסים מהידע שמצטבר וקיים כבר להשפיע על ההחלטות, והתקבלו החלטות.
<אלון זסק: אבל צריך לעשות את הדברים האלו בצורה מסודרת, מאורגנת, סיסטמתית, כדי שבסופו של דבר נקבל תמונה נכונה.
אורי מקלב: אין ספק שהחשיבות היא לאין ערוך מכל הבחינות, וטוב שאומרים שעדיין אין הכול.
אורי מקלב: אבל החשיבות של מה שאנחנו כן יודעים כבר להגיד בתכנונים, כי השלבים של התכנון גם לוקחים זמן.
אורי מקלב: יכול להיות שגם אם אנחנו לא יודעים עכשיו, אבל במשך הזמן נוכל להתכנס ולהגיע לקו הסיום עם עוד מידע ועוד דברים שנוכל ליישם כדי למזער נזקים או לגרום שנישאר עם כל המגוון הביולוגי.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מודים לכם, אנחנו מאוד מעריכים את העבודה החשובה שאתם עושים.
אורי מקלב: נבקש מעוד גורמים חיצוניים נקרא לזה, שהם לא משרדים ממשלתיים ולא מהאקדמיה.
אורי מקלב: מפעל "נייר חדרה", גיא ידלין.
אורי מקלב: אני מבין שאתם עושים דברים חשובים.
<גיא ידלין: אוותר על המצגת.
<גיא ידלין: תודה לך, יושב-ראש הוועדה, ולחברי המכובדים.
<גיא ידלין: אני ראשון הדוברים מהמגזר העסקי והייתי רוצה להציג זווית טיפה אחרת אבל הרבה יותר פרקטית, לטעמי.
<גיא ידלין: אני מחזיר אתכם טיפה אחורה לנושא הטביעה הפחמנית וכו'.
<גיא ידלין: אני מנכ"ל חטיבת "נייר חדרה".
<גיא ידלין: אנחנו המפעל היחיד במזרח התיכון שמייצר נייר וכל מה שנעשה מנייר, בארץ ומשווקים גם לחוץ לארץ.
<גיא ידלין: אבל אני פה רק בעניין אחד – בנושא איכות הסביבה.
<גיא ידלין: תעשיית הנייר היא אחת התעשיות המזהמות את איכות הסביבה.
<גיא ידלין: ידוע שבשביל לעשות נייר משתמשים בעץ, למרות שאנחנו משתמשים במה שנקרא "יערות מנוהלים".
<גיא ידלין: כשכורתים עצים זה אחד הדברים שגורמים לנזק האקולוגי לכדור הארץ.
אורי מקלב: זה נכון מה שאומרים, שכל 15 חבילות 4A זה עץ אחד?
יפעת שאשא ביטון: אבל היום כבר מגדלים עצים לצורך זה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש איזשהו תהליך - - -
אורי מקלב: בדיוק על זה הוא רוצה לדבר.
<גיא ידלין: בדיוק על זה אני רוצה לדבר.
<גיא ידלין: אגיד יותר מזה – 200,000 טון של נייר - - -
אורי מקלב: היינו באמצע ההרצאה, לא רציתי להפריע.
אורי מקלב: אנחנו מתכבדים שחברת הכנסת שאשא ביטון, חברת הוועדה, מצטרפת אלינו.
<גיא ידלין: ברוכה הבאה.
<גיא ידלין: אגיד יותר מזה, ואשלים את ההערה של חברת הכנסת.
<גיא ידלין: 200,000 טון נייר שנצרכים במדינת ישראל שווים ל-9 מיליון עצים שצריך לכרות על מנת לעשות את זה.
<גיא ידלין: הייתי יכול להיות שנוא הוועדה, אבל אני רוצה לספר איך אני אישית וחבריי לחברה לקחו אחריות ולמה אני נמצא פה היום.
<גיא ידלין: אתם זוכרים שלפני יותר מעשר שנים יצא אל גור, שהיה פוליטיקאי מחונן, כמעט נשיא ארצות-הברית, עם סרט שנקרא "אמת מטרידה" שפשוט זעזע את כולנו בנושא הזה.
<גיא ידלין: קראתי את הדוח הזה, ומי שרואה ומתעניין בעניין הזה – אני בטוח שאתם כן – ראה סדרה מעולה שנקראת "חיים בצל הסכנה" שמשודרת עכשיו ב"הוט".
<גיא ידלין: אחד הפרקים המפורסמים זה איך מביאים את זה לציבור.
<גיא ידלין: מה שאני רוצה לשאול ולהגיד מה הפעולות שאנחנו עושים, שלא יכולות להיות רק אקדמאיות, שמשפיעות על הציבור בסוף לעשות דבר פשוט שהוא יכול להתחבר אליו ולהבין שהוא חלק מהעניין הזה.
<גיא ידלין: אני מאוד ממליץ לראות את הסדרה הזאת, הייתי מאוד מזועזע כמי שעוסק בתחום הזה.
<גיא ידלין: רואים איך עשו בחוכמה בהוליווד והגיעו לציבור הרחב באמצעות דבר פשוט - לקחו כוכבי קולנוע והביאו אותם לאזורי סכנה.
<גיא ידלין: הפרק שאני מתייחס אליו הוא בנושא הסכנה מכריתת העצים, בעיקר מעל אינדונזיה, סין וכו'.
<גיא ידלין: צילמו מה רואים אחר כך, איך האטמוספרה נראית – יש מעליה ענן ופגיעה בלתי רגילה באטמוספרה, ועל החום אין בכלל מה לדבר.
<גיא ידלין: ראיתי את הדבר הזה ואמרתי: איך אני – בכל זאת, יש לי אחריות וחשוב לי להגיד את זה פה – לוקח אחריות ומה אני עושה.
<גיא ידלין: אגיד לכם מה אנחנו עשינו בשביל לקחת אחריות.
<גיא ידלין: אנחנו לא רוצים להשתמש יותר בכריתת עצים על מנת לעשות נייר בארץ ובעולם.
<גיא ידלין: כבר שנה אנחנו מפתחים טכנולוגיה, בלי שאף ביקש מאתנו, ביוזמתנו, כי אנחנו חושבים שזה חשוב, והצלחנו אחרי שנה של פיתוח לעשות נייר שאינו עשוי בכלל מעצים אלא רק ממחזור.
<גיא ידלין: כיום יש ברשותנו, ואנחנו מתחילים להפיץ את זה בארץ, נייר 100% ממוחזר שנאסף מהפסולת מכל הבתים של כולנו.
<גיא ידלין: הוא לכתיבה, הדפסה וצילום.
<גיא ידלין: הייתי רוצה להגיע למצב שכל מי שיושב כאן עם מחברת ועם דף נייר יתבייש לשים את הנייר הזה על השולחן.
<גיא ידלין: אתם זוכרים שלפני כמה שנים, כשאני הייתי ילד, התחיל הסיפור של רשות הטבע והגנים לשימור הסביבה.
<גיא ידלין: זה התחיל עם עזריה אלון זכרונו לברכה, קרוב משפחה דרך אגב.
<גיא ידלין: כשהייתי ילד אני זוכר שהיו הולכים עם פרחים ביד וזו לא היתה כל כך בושה, היום אני בטוח שאף אחד לא יעז לקטוף פרחים ולהסתובב אתם ברחוב.
<גיא ידלין: אותו דבר בנושא המחזור - הממשלה והציבור התחילו עם התהליך הזה, ואני רוצה שיקרה אותו דבר בתחום הנייר.
<גיא ידלין: למה?
<גיא ידלין: בפעולה פשוטה, בלי שזה עולה יותר, אנחנו מסוגלים באמצעות החלפת הנייר מנייר רגיל שמחייב כריתת עצים לעבור לנייר ממוחזר, שאנחנו מספקים אותו ללא תוספת תשלום, ולתרום מיידית לסביבה.
<גיא ידלין: יותר מזה, זה נרשם כפטנט עולמי ישראלי, שאנחנו צריכים להיות מאוד גאים בו.
<גיא ידלין: אני מציע שנהיה מאור לגויים בנושא הזה בכל העולם.
<גיא ידלין: נמצא פה גם מנכ"ל של חברה אמריקנית שהיא שותפה שלנו לעשות את זה בעולם, ואנחנו זוכים להמון תשומת לב.
<גיא ידלין: אנחנו מתפרנסים מנייר, לא משנה לנו אם נייר לבן או נייר ממוחזר.
<גיא ידלין: אני חושב שזה חשוב.
<גיא ידלין: הנושא האקולוגי שמיד יקרה בציבור על-ידי הילדים שלנו, המגזר העסקי, המגזר הציבורי יאפשר לנו למחזר נייר בכמויות, לא לכרות יותר עצים ולהיות הראשונים בעולם שעשו משהו ומשפיעים על טביעת העץ הפחמנית חד-משמעית.
אורי מקלב: נייר ממוחזר הוא כולו ממוחזר?
<גיא ידלין: כולו ממוחזר.
<גיא ידלין: נאסוף את הפסולת הזאת, היא תבוא למכונות.
<גיא ידלין: אנחנו אוספים אותה באמצעות חברת "אמניר" שהיא חברת הבת שלנו.
<גיא ידלין: זה מגיע למפעל שלנו, אנחנו יודעים לטחון את זה מחדש ולהפוך את זה שוב לנייר בלי שימוש בשום עץ.
אורי מקלב: הוא גם יותר זול?
<גיא ידלין: הוא יהיה בדיוק באותו מחיר, בטח לא יותר יקר.
<גיא ידלין: אני לא רוצה להיכנס פה לנושא התמחיר, אבל בוודאי לא יותר יקר.
<גיא ידלין: זה פטנט עולמי ישראלי, כחול לבן.
<גיא ידלין: אני חושב שמבחינתך, אדוני היושב-ראש, זה חשוב להוביל מהלך פשוט.
<גיא ידלין: כשהילדים שלנו, המגזר העסקי והמגזר הציבורי עושים מהלך פשוט, אנחנו מיד מונעים כריתה של עצים.
<גיא ידלין: ויותר מזה, יודעים גם לתת דוגמה אישית לכל העולם.
<גיא ידלין: לנושא האקולוגי אין גבולות, לא יודעים להבדיל מלמעלה מה גבול המדינה שלנו, מה הפוליטיקה ומי האויבים שלנו.
<גיא ידלין: הוא משפיע בלי רחם.
אורי מקלב: אנחנו מאוד מעריכים את העבודה שאתם עושים, זה ראוי לציון.
אורי מקלב: אני מרשה לעצמי לשאול אותך שאלה ישירה: אתם עושים את זה מתוך מודעות לעניין או מתוך יחסי ציבור?
אורי מקלב: אני לא סתם שואל את השאלה.
<גיא ידלין: אני מייצג חברה עסקית ציבורית.
אורי מקלב: אם תמכרו פחות נייר תרוויחו פחות.
אורי מקלב: אני מנסה להבין.
<גיא ידלין: זו שאלה מעולה.
<גיא ידלין: אנחנו חברה עסקית - - -
אורי מקלב: אני עונה למי ששאל אותי.
אורי מקלב: הוא גם לצמצם את השימוש בנייר, הוא לא פועל רק למחזר את הנייר.
אורי מקלב: לפי הנייר שקיבלתי, אתם פועלים כמה שיותר לצמצם.
אורי מקלב: בכנסת עברנו מהפכה בשנתיים האחרונות – משתמשים רק בנייר ממוחזר, ולא רק זה, גם צמצמנו את הכמויות באופן משמעותי.
אורי מקלב: כל ההדפסות של הכנסת הן משני צדי הנייר, אי אפשר אחרת.
אורי מקלב: ככה מתוכנתות כל המדפסות בכנסת, בתי הדפוס פה וכו'.
אורי מקלב: כך שאנחנו יודעים גם להעריך ואנחנו עושים את זה גם כדי שנהיה דוגמה לאחרים.
אורי מקלב: אנחנו שומעים את זה מקרוב, אז אנחנו גם מיישמים את זה.
<ענת לוי: "כנסת ירוקה".
אורי מקלב: זה נקרא "כנסת ירוקה".
<גיא ידלין: בשביל לא להלאות אתכם בטכנולוגיה ולא לעייף אתכם אלא רק בשביל המסר המרכזי – אני מודע לחוק הזה.
<גיא ידלין: בכנסת אתם לא משתמשים בנייר ממוחזר 100%.
<גיא ידלין: בימים אלה מתפרסם מכרז של החשכ"ל ויכניסו את הקטגוריה הזו, שפשוט לא היתה קיימת קודם.
<גיא ידלין: לא היה את המוצר הזה, כי עוד לא עשינו את זה.
<גיא ידלין: עכשיו אפשר יהיה לעשות את זה ונייר ממוחזר יהיה זמין, בוודאי בכנסת ובכל מקום אחר.
<גיא ידלין: אני יודע שבוועדת הכנסת גם עוסקים ומטפלים בזה כדי שזה יהיה.
<גיא ידלין: אבל אני רוצה לחזור לשאלתך, אדוני היושב-ראש: מה ענייננו בנושא הזה?
<גיא ידלין: למה אני יושב פה, במקום של איכות הסביבה, ומדבר בתור נציג של חברה עסקית?
<גיא ידלין: ראשית, אנחנו לא רוצים להפסיד כסף.
<גיא ידלין: אנחנו מפסידים היום, דרך אגב, בנייר.
<גיא ידלין: תעשיית הנייר בעולם מצטמצמת ומשתנה, היא קטנה באופן טבעי בגלל הנושא של המחשבים הניידים, האייפונים וכו'.
<גיא ידלין: זה חל גם עלינו, צריכת הנייר יורדת גם במפעלים שלנו, כמו בכל מקום.
<גיא ידלין: אבל כשמוניתי למנכ"ל החברה הזאת לפני שנתיים היו ברשותנו שתי אפשרויות: או לסגור את מפעל הנייר ולהגיד שחבל לנו לעסוק בזה או לעשות משהו אחר.
<גיא ידלין: ההנחיה שלי לעצמי ולחברים היתה: אם לעשות משהו, לעשות אותו הכי טוב בעולם ושהוא ישרת משהו, ולא סתם להיאבק בתחום העסקי.
<גיא ידלין: לעשות נייר ממוחזר לקח לנו כמעט שנה של פיתוח על מנת שנוכל לעמוד בזה.
<גיא ידלין: כשהצלחנו לעשות בזה אנחנו משרתים את הציבור, אני חושב שגם את מדינת ישראל - כי אנחנו פטנט עולמי, שתבינו; כמה פעמים אתה מצליח לעשות פטנט עולמי?
<גיא ידלין: – ובסופו של דבר אני חושב שזה גם חינוך לדורות.
<גיא ידלין: אם אתם שואלים אותי למה אני יושב פה – כי זה בנפשי.
<גיא ידלין: אני מרגיש שנפלה בחלקי זכות, שאני יכול להשפיע.
<גיא ידלין: אני מסתכל, כמו שאמרתי קודם, כמו בתחום של שימור הטבע, כמו בתחום של האיסוף, שנעשו מהלכים.
<גיא ידלין: יש בזכותי, ביכולתי - אבל יחד אתכם, אני לא יכול לעשות את זה לבד – להשפיע שהדבר הזה ישתנה.
<גיא ידלין: ואנחנו מיד נשפיע, כל ילד יבין.
<גיא ידלין: אתם לא תבואו לפה יותר עם נייר לבן, תתביישו לעשות את זה כי תבינו שביחד אנחנו מסוגלים למנוע.
<גיא ידלין: בסופו של דבר זה גם ישפיע טוב גם על העסקים שלנו, אבל זה המניע המרכזי.
אורי מקלב: אנחנו מעריכים את זה, מאוד מודים, שלא רק נהיה אור לגויים אלא נוכל להיות גם אור ליהודים, לעצמנו, שעוד אחרים ישמעו וגם יעשו.
<גיא ידלין: אני מודה לך.
אורי מקלב: יערן ראשי בקק"ל, ד"ר דוד ברנד, בבקשה.
<דוד ברנד: אוותר על המצגת כדי שזה יהיה יותר מהר.
אורי מקלב: כן, אנחנו צריכים - - - קבענו עד 12:30, אבל אני - - -
<דוד ברנד: קודם כול, להתחבר למה שנאמר פה, בקק"ל עברנו להשתמש ב-100% נייר ממוחזר.
אורי מקלב: הוא טוען שזה לא קיים.
אורי מקלב: אני יודע שבכנסת זה נייר ממוחזר, ככה בכל אופן אומרים לנו.
אורי מקלב: אבל יכול להיות שזה לא לגמרי.
<לימור כהן רוט: בקק"ל אכן משתמשים בנייר ממוחזר.
<לימור כהן רוט: קק"ל היא בין הלקוחות הראשונים שלנו.
אורי מקלב: והכנסת, מה?
אורי מקלב: היא לא משתמשת?
<לימור כהן רוט: הכנסת בתהליך, כמו שגיא אמר.
<דוד ברנד: אני רוצה להתייחס לשטחים שהם בניהול ובאחריות קק"ל, יערות ושטחים פתוחים.
<דוד ברנד: אנחנו משקיעים משאבים רבים במחקר ופיתוח, 7 מיליון שקל בשנה במחקרים שהם מחקרים יישומיים.
<דוד ברנד: דיברתם קודם על רזולוציות, אנחנו מדברים אך ורק על מחקרים יישומיים שנוכל בעזרתם לעשות ניהול וממשק בר קיימא של השטחים שלנו.
<דוד ברנד: מנחם דיבר קודם על הצורך בהקמה של תחנות ניטור אקולוגי ארוכות טווח.
<דוד ברנד: כבר לפני למעלה מ-25 שנה הקמנו מספר תחנות בצפון הנגב.
<דוד ברנד: היום יש לנו כבר חמש תחנות של ניטור אקולוגי ארוך טווח.
<דוד ברנד: החשיבות של אותן תחנות היא משום שכאשר עושים מחקר יישומי ומפעילים אותו בשטח, רוצים לראות שמה שנמצא גם עובד בשטח.
<דוד ברנד: תחנת ניטור ארוכת טווח מאפשרת לנו לבדוק את עצמנו כל הזמן, האם מה שאנחנו עושים הוא באמת נכון או שאנחנו צריכים לשנות את הממשק, מה שנקרא "ממשק אדפטיבי".
<דוד ברנד: אם אנחנו מדברים על איומים על יערות, חורשים ושטחים פתוחים, מדברים על יובש, בצורות, תמותות, שריפות של יער וחורש באירועי אקלים קיצוניים, שיטפונות וגם חדירה של מזיקים, מחלות ומינים פולשים, לכל אחד מהאיומים הללו פיתחנו באמצעים של מחקר ופיתוח שיטות.
<דוד ברנד: לדוגמה, יש לנו שיטה שבה אנחנו אוגמים את מי הנגב בעזרת לימנים ומודדים את העסק הזה.
<דוד ברנד: לא עניין של הערכה, במדידה שביצענו אתה יכול לראות ששטח מטופל, הנגר שיוצא מהשטח הזה הוא יחסית מאוד מאוד נמוך לעומת שטחים שלא טופלו.
<דוד ברנד: אנחנו רואים ברקע את אזור התעשייה של עומר.
<דוד ברנד: בעבר הוא היה מושפע מהשיטפונות והיו נגרמים שם נזקים, לאחר שביצענו את העבודות הללו הנזקים קטנו.
<דוד ברנד: כמובן שאותם לימנים - הבריכות שאנחנו עושים - נוטעים בהם עצים ומספקים את כל אותם שירותים אקולוגיים שדיברו עליהם לפני כן.
<דוד ברנד: אנחנו עדים בשנים האחרונות לתמותה של מערכות שלמות.
<דוד ברנד: מה שניתן לראות בשקף זה מערכת שיחנית; לא רק עצים סובלים, גם מערכות שיחניות.
<דוד ברנד: מה שרואים למטה בתמונה, הכתמים הלבנים, אלה שבלולים שמתו בעקבות כך שהשיחים שראינו קודם התמוטטו.
<דוד ברנד: זו דוגמה עצובה איך מערכת אקולוגית יכולה להתמוטט בעקבות בצורת.
<דוד ברנד: איך אנחנו מתמודדים עם זה, במקרה של יובש?
<דוד ברנד: מחפשים מינים, זנים של עצים עמידים יותר ליובש.
<דוד ברנד: כאשר יש מכה של תמותת עצים מנסים למצוא את מספר הפריטים הבודדים ששרדו ולחשוב שאולי אלה, מבחינה גנטית, עמידים יותר ואז אנחנו מפתחים שיטות כדי לבדוק האם באמת אותם עצים יהיו יותר עמידים עכשיו, השתילים הבאים בתור.
<דוד ברנד: בדרך כלל כשעושים השבחה בעצי יער צריך לחכות 10–20 שנה, בעזרת הפקולטה לחקלאות פיתחנו שיטה שבה אני יכול לקחת שתילים מאותו עץ שאני חושב שהוא עץ עלית, לבחון אותו במשך שנה ולראות האם הוא עמיד ליובש או לא עמיד ליובש.
אורי מקלב: אתה לא יכול לקחת מידע שיש בעולם בעניין הזה לגבי הצמחים או שכל דבר באקלים שלו, באזור שלו ובמיקום?
<דוד ברנד: צריך את המין הספציפי והמקום שלו.
<דוד ברנד: אבל המערכת הזאת יכולה לשמש כמערכת גם לבדיקה של מינים אחרים, כי אתה חוסך זמן במציאת המין שעומד ליובש.
<דוד ברנד: קק"ל נכנסה בשנתיים האחרונות לפרויקט חדש על נושא של איסור נגר בעיר.
<דוד ברנד: גם בעיר יש מי נגר שלא מטופלים, והכוונה היא להקים ביופילטרים בשכונות בנויות.
<דוד ברנד: בנינו כבר שלושה כאלה – בכפר סבא ברמלה ובבת ים.
אורי מקלב: ואז מה אתה עושה אתם?
<דוד ברנד: הכוונה הסופית היא לטהר אותם ולהחדיר אותם למי תהום.
<דוד ברנד: שריפות יער וחורש – לקחנו את זה בצורה מאוד רצינית והקמנו בשנתיים האחרונות 170 קווי חיץ מסביב לכל היישובים שנושקים ליערות קק"ל, בעקבות האירוע של השריפה הגדולה בכרמל.
<דוד ברנד: בשקף אתם רואים את קווי החיץ, במקרה הזה סביב מבשרת.
<דוד ברנד: דיברנו על חדירה של מזיקים, מחלות, מינים פולשים - עקב שינוי האקלים התנאים משתנים וחרקים חדשים עלולים להיכנס הנה ולפגוע במערכות שלנו.
<דוד ברנד: איפה שאין אפשרות עובדים על הדברה כימית, אבל אנחנו משתדלים כמה שיותר לעבוד על הדברה ביולוגית.
<דוד ברנד: במקרה שאתם רואים בשקף חדרו מזיקים, מצאנו את האויבים הטבעיים וגם ייצאנו את זה למדינות אחרות בעולם.
<דוד ברנד: באיזו עמדת מפתח אנחנו נמצאים בנוגע לשיתופי פעולה בין-לאומיים?
<דוד ברנד: 40% מהשטח היבשתי בעולם מוגדר כאזור צחיח וצחיח למחצה, וזה בדיוק האזורים בארץ שלנו.
<דוד ברנד: שליש מאוכלוסיית העולם מתגוררת באותם אזורים, ותהליכי מדבור שנובעים מפעילות אדם ושינוי אקלים מואצים כל שנה.
<דוד ברנד: הידע המתקדם והניסיון העשיר שצברנו בארץ בתחומים הללו מביא לכך שמדינות רבות בעולם באות הנה ללמוד מהפעילות של קק"ל.
<דוד ברנד: זה נותן לנו הזדמנות כגוף, כ-NGO, לפתח קשרים ולהציג את ישראל בנושא של לחימה במדבור.
<דוד ברנד: לפני שבוע פרופ' אוריאל ספריאל ואני השתתפנו באקספו, היה היום הבין-לאומי של לחימה במדבור.
<דוד ברנד: הצגנו שם את היכולות שלנו, נציגים מה-FAO, מזכ"לית של האמנה ללחימה במדבור ראו את הפעילות שלנו והתרשמו מאוד.
<דוד ברנד: זה נותן לנו גם אופציה, כארגון NGO, לפתח קשרים גם עם מדינות שאין להן יחסים חמים עם מדינת ישראל, למשל עכשיו עם טורקיה, ואפילו מדינות שאין להן בכלל קשרים דיפלומטיים עם ישראל, כמו אינדונזיה, באות ולומדות מאתנו.
<דוד ברנד: כללית, היערכות לשינוי האקלים מחייבת מחקר ופיתוח וניטור מתמשך ארוך טווח.
<דוד ברנד: זהו, תודה רבה.
אורי מקלב: תודה, באמת מרשים מאוד.
אורי מקלב: אני מבין שמידת שיתוף הפעולה שלכם עם מערכות הכיבוי בישראל גדולה.
אורי מקלב: אתם מרגישים שאנחנו ערוכים ופרושים למניעת שריפות ככל האפשר?
<דוד ברנד: מאז השריפה בכרמל חל מהפך מבחינת הציוד, הרכבים והאנשים.
<דוד ברנד: עובדים עם כב"א בשיתוף פעולה.
אורי מקלב: אבל אני מבין שיש דברים שהם מניעה טבעית לשריפות, לא רק מניעה של מערכות כיבוי.
<דוד ברנד: גם מניעה.
<דוד ברנד: ישבנו אצל נציב כב"א נציג של המשרד להגנת הסביבה, רט"ג וקק"ל וגם דיברנו – וזה מתקשר למה שדובר קודם – על חינוך.