GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: זו תמונת המצב, ולכן אני מבקש לדעת מה הממסד במדינת ישראל – הממסד זה משרד החינוך, משרד המדע, זה הות"ת צריך להיות בתוך העניין הזה.
משה גפני: האם בכלל צריך להשקיע כסף?
משה גפני: אולי זה סתם לזרוק כסף לפח, הרי זה הולך ויורד כל הזמן.
משה גפני: יכולה להיות גם המלצה שלא צריך לתקצב את זה.
אראל מרגלית: צריך תכנית עסקית למדעי הרוח.
משה גפני: אני מבקש בתוך שלושה חודשים מהיום לתת דו"ח ביניים – מה תכנית העבודה, מה צריך לעשות.
משה גפני: אני רוצה דו"ח לפני זה – אם יש קשיים.
משה גפני: אין אפשרות לקדם, אין אפשרות לשבת, יש כאלה שיוצרים בעיות, משרד החינוך.
משה גפני: אני אדבר עם השרים שבעניין.
<גבריאל מוצקין: אתה תיתן לי את הכרטיס שלך וגם של חברת הכנסת קלדרון וחבר הכנסת מרגלית, כך שיהיה לי עם מי להתקשר ולדבר.
משה גפני: טוב, אז מנהלת הוועדה - - -
רות קלדרון: חבר הכנסת גפני, בבקשה תן לי לומר רק משפט אחד.
רות קלדרון: אני מאד מאד סומכת את ידי וגם מודה לך מאד על ההנהגה של הדבר הזה.
רות קלדרון: אני רק רוצה להגיד – קשה - כשיש לך דיסציפלינה ויש לך מסורת – קשה מאד לשנות את זה.
רות קלדרון: ואני אומרת לכם שאני חושבת שאם לא תשתנה ותיפתח המסורת האקדמית לדיסקורס של לימוד חוויתי, אישי, קיומי, של חברותות של בית מדרש – זה לא יזוז.
רות קלדרון: אז אני לא חושבת שכדאי לשפוך עוד כסף על אותה דיסציפלינה של גרמניה במאה ה-19.
משה גפני: טוב, רות, אני מבקש את התכנית הזאת.
משה גפני: אני מבקש שאתם תבחנו עוד דבר, רבותי.
משה גפני: אני רוצה לדעת האם יש לכם, לצוות הזה, האם יש לו רעיון לגבי אלה שלא לומדים במוסדות להשכלה גבוהה ולומדים דברים אחרים והם רוצים אחרי זה להשתלב בעבודה ולא מקבלים אותם.
משה גפני: אומרים להם - לא עשית כלום.
משה גפני: אני למשל מתכוון לישיבות.
משה גפני: אני למשל מתכוון לבתי מדרש.
רות קלדרון: אני יודעת שהם מאד מבוקשים בעבודה.
משה גפני: הם יכולים להיות מבוקשים.
משה גפני: אני אעביר לך את הכתובות.
משה גפני: אומרים להם - אפילו פה בכנסת – אבל למדת בישיבה, אתה לא עומד בתנאי הסף.
משה גפני: זאת אומרת במקום לעודד את המדעים הללו, את המקומות שהם לומדים את משפט המחץ, שאמר חבר הכנסת מרגלית על בבל, מדינת ישראל מיישמת את זה הפוך והתוצאה היא ירידה במדעי הרוח.
משה גפני: ושלא תהיה טעות, אנחנו נהפוך להיות מדינה מאד עלובה מבחינת העניין הזה של חשיבה וכל מה שנלווה.
משה גפני: כמדינה, הנוער לא יהיה כזה.
משה גפני: הנוער יהיה חזק.
משה גפני: האנשים והצעירים ילמדו, אבל האוניברסיטאות יהיו מכון להכשרה מקצועית.
משה גפני: ולכן אני מבקש את זה בתוך שלושה חודשים.
משה גפני: אם יש קשיים בדרך מנהלת הוועדה תיתן לך את כל הפרטים.
משה גפני: אנחנו עומדים לרשותך, אם לא תהיינה בחירות בדרך.
משה גפני: אני מתכבד לפתוח את סדר היום של ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.
משה גפני: על סדר היום – כוונת הממשלה להרחיב את החינוך המקצועי, הצעה לסדר היום של חבר הכנסת אליעזר מוזס.
משה גפני: הנושא של החינוך המקצועי, החינוך הטכנולוגי, יותר נכון, עלה כאן כמה פעמים ואנחנו התכוונו באיזה שהוא שלב לקיים דיון, אבל מאותו רגע שחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ידידי הטוב, הגיש הצעה לסדר היום והעביר אותה לדיון בוועדת המדע אז נעמדנו דום והחלטנו שאנחנו מיד מקיימים את הדיון הזה.
משה גפני: הרב מוזס, הבמה לרשותך.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני יושב הראש, אני מודה לך מאד שאתה עומד דום.
משה גפני: סליחה, רק שנייה, יש לנו מנכ"ל חדש במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל – עורך דין עידו שריר, שנראה נחמד, אגב, אני רוצה להגיד לכם.
משה גפני: הוא התמנה לתפקיד לאחרונה, להיות מנכ"ל משרד המדע.
מנחם אליעזר מוזס: למה עורך דין ולא איזה מדען או מהנדס?
משה גפני: או רב למשל.
שמעון אוחיון: הוא התמחה בהסכמים מדעיים.
משה גפני: המילה עורך דין היא מילה שמוצמדת לשם שלו.
משה גפני: אני לא חושב שהוא התמנה בגלל שהוא עורך דין.
משה גפני: אין איזה בעיות משפטיות שידועות לי, לא בלשכת השר ולא בלשכת המנכ"ל.
משה גפני: על כל פנים, הוא נבחר והתמנה להיות מנכ"ל משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל.
משה גפני: אנחנו מברכים אותך על התפקיד.
<עידו שריר: תודה רבה.
משה גפני: בגלל כתוב בחז"ל שכל העולה לגדולה מוחלים לו על כל עוונותיו, אז עכשיו אתה יכול להתחיל עבירות חדשות.
משה גפני: על כל פנים, זו עלייה לגדולה וזה תפקיד מאד מאד חשוב, אנחנו בעידן שבו ההתפתחות של המדע והטכנולוגיה היא באמת מרשימה ויש בה הרבה מאד בעיות, יש בה הרבה נושאים שככל שהיא מתפתחת יותר יש פגיעה בזכויות הפרט ויש בעיות.
משה גפני: כמו בכל דבר שהקדוש ברוך הוא ברא, יש בזה צדדים חיוביים רבים מאד, אבל יכולים להיות בזה גם צדדים שליליים.
משה גפני: הפיתוח הוא מאד חשוב ואנחנו תומכים בו ואנחנו מברכים אותך על התפקיד הזה ושתצליח בכל אשר תעשה בעניין.
משה גפני: אנחנו עומדים לרשותך, אנחנו ועדה שמפקחת על המשרד שלכם ואנחנו משתפים פעולה עם המשרד ועד היום היה שיתוף פעולה מלא.
משה גפני: הרב מוזס, בבקשה.
מנחם אליעזר מוזס: אני גם רוצה להצטרף לברכות למנכ"ל החדש.
מנחם אליעזר מוזס: השם יצליח דרכך בכל אשר תפנה, תעשה ותצליח.
<עידו שריר: תודה רבה על קבלת הפנים.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני יושב הראש וחברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים.
מנחם אליעזר מוזס: הרב הלפרט הוא כ-28 שנים בבית הזה לסירוגין ומנהל כמה מוסדות מקצועיים.
מנחם אליעזר מוזס: המרכז לחינוך מקצועי של אגודת ישראל בטבריה, בנתניה, בדרום תל אביב, ברחובות.
מנחם אליעזר מוזס: היה סגן שר ואני רוצה להתחיל ישר ולעניין.
מנחם אליעזר מוזס: אני גם הייתי סגן שר במשרד החינוך ולפני זה הייתי עוד בשנת תשמ"ט, 25 שנה הייתי משנה למנכ"ל, וכל פעם החינוך המקצועי הזה, אני יכול לומר לכם, במשרד החינוך - - -
משה גפני: חיים שכאלה.
מנחם אליעזר מוזס: משום מה זה היה משהו נחוץ, החינוך המקצועי.
מנחם אליעזר מוזס: היו רואים בחינוך המקצועי משהו נחות, זה לא מיהו שבהייטק.
מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה לומר לכם, במקורותינו אנחנו מכירים בדיוק ההיפך: רבי יוחנן הסנדלר, רבי יצחק נפחא הנפח, וגם מי לא זוכר בשכונות שלנו, וכשאני גרתי במאה שערים, בצד ימין היה הרב מוישה בלכר, יהודי טוב, חכם גדול.
מנחם אליעזר מוזס: בלכר זה פחח.
מנחם אליעזר מוזס: ובצד שמאל היה הרב יום טוב, הזגג.
מנחם אליעזר מוזס: כולם היו אנשים.
משה גפני: היה חסר לי פחח, בגלל הממשלה.
מנחם אליעזר מוזס: אבל היום כשמישהו רוצה לבזות הוא אומר – מה אתה רוצה, שהבן שלך יהיה פחח?
מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שכל הנושא, ואני זוכר שבמשרד הוקמו כמה וכמה ועדות במשך הזמן וכל ועדה באה עם רפורמה חדשה ועוד רפורמה ועוד רפורמה.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני יושב הראש, שבענו רפורמות ושבענו ועדות, כבר צריכים לגשת הלכה למעשה.
מנחם אליעזר מוזס: אני זוכר איזה קשיים היו כשרצינו לעזור לחינוך המקצועי, החרדי.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להזכיר לך אדוני יושב הראש, ויושב כאן הרב הלפרט, איזה ויה דלרוזה, עברנו על כל סעיף וסעיף על מנת לתת איזה עידוד למוסדות האלה, שבאמת מטפלים בילדים שאילולי למדו את מקצוע הפחחות, אז איך אומר הרב, היו לומדים את מקצוע הפרחחות.
מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה לומר לכם ידידים יקרים, תבינו טוב, העתיד של כל ילד הוא בחינוך היסודי שלו.
מנחם אליעזר מוזס: אם בחינוך היסודי אנחנו מתחילים להכניס לילד שזה משהו ביזיון, כל החינוך הטכנולוגי, החינוך המקצועי, שזה משהו לא מכובד – הוא ייצא גם עם איזו תעודה נחותה וזו הייתה גם המציאות.
מנחם אליעזר מוזס: הרי לא ראי זה שיוצא עם תעודה של הייטק ועם זה שיוצא עם תעודה של פחחות או זגגות או הדברים האלה.
מנחם אליעזר מוזס: אנחנו צריכים להעמיד את זה בראש מאוויינו, אם רוצים להצליח ובראש ובראשונה לתת באמת את התעודות שיהיו שוות ערך, בדיוק כמו מישהו שגמר הייטק.
משה גפני: חוץ מזה אתה מרוצה מהתקציב של החינוך הטכנולוגי?
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך שזה פועל יוצא.
משה גפני: כן, מה הפועל היוצא?
מנחם אליעזר מוזס: ברגע שזה דבר נחות, אז כמובן שבשביל זה היה הוויכוח הגדול בממשלה – האם להקצות לזה כספים או לא.
מנחם אליעזר מוזס: האם הנתיב שלנו צריך להיות נתיב ההייטק, או מותר גם לתת משהו לילדים האלה.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, אנחנו היינו בהרבה הרבה מקומות.
מנחם אליעזר מוזס: ילדים שלא הצליחו בהייטק ודווקא במקצוע מאד מאד הצליחו והקימו בתים והיו לבני אדם.
מנחם אליעזר מוזס: ואנחנו חייבים להקצות לנושא הזה את מירב המשאבים.
מנחם אליעזר מוזס: אנחנו רואים במה ששלחו לנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, את נתוני המשרד בנושא התקציב וממש מה אני אומר לכם?
מנחם אליעזר מוזס: חרפה ובושה.
מנחם אליעזר מוזס: תסתכלו איפה אנחנו עומדים.
משה גפני: רועי אומר שאין נתוני תקציב.
שמעון אוחיון: יש רק סטטיסטיקה.
יעקב מרגי: 137 מיליון לחינוך הטכנולוגי.
יעקב מרגי: הם מהווים 37%.
מנחם אליעזר מוזס: יש, יש.
מנחם אליעזר מוזס: 137 מיליון מתוך תקציב של משרד החינוך, מה התקציב היום?
מנחם אליעזר מוזס: 47 מיליארד.
מנחם אליעזר מוזס: ההוצאה הלאומית לחינוך עומד על קרוב ל-80 מיליארד, אתם יודעים את זה.
מנחם אליעזר מוזס: הרי הרשויות המקומיות, פרט למשקי הבית – שניהם יחד – התקציב של 47 מיליארד ועוד 35 מיליארד זה התקציב של הרשויות המקומיות, ללא משקי הבית, ללא שכר הלימוד של ההורים.
מנחם אליעזר מוזס: זאת אורמת אנחנו עומדים כאן
מנחם אליעזר מוזס: במצב שמתוך תקציב של קרוב 80 מיליארד הוצאה לאומית לחינוך, אז לתקציב המקצועי סך הכל 137 מיליון שקלים ותו לא.
מנחם אליעזר מוזס: זה הלומדים.
מנחם אליעזר מוזס: אני מדבר על ההוצאה לחינוך טכנולוגי.
מנחם אליעזר מוזס: ראיתי באיזה שהוא מקום 170 מיליון שקלים, בחוברת.
מנחם אליעזר מוזס: זה 137 מיליון?
משה גפני: הרב מוזס, אני תיכף אבקש מעופר רימון שיציג את הנתונים.
משה גפני: הוא מהאגף והוא יאמר אותם.
מנחם אליעזר מוזס: השאלה כמה מתוך 80 מיליארד שקלים – הוצאה לאומית לחינוך – כמה מזה מופנה לחינוך מקצועי.
משה גפני: לפני שאני מאפשר לחברי הכנסת, אני מבקש קודם מעופר רימון, מנהל תקשוב טכנולוגיה ומערכות מידע, סקירה קצרה על החינוך הטכנולוגי והמקצועי בישראל.
משה גפני: כמה תלמידים יש?
<עופר רימון: קודם כל כבוד יושב הראש, אורחים נכבדים של הוועדה, אנחנו הכנו סקירה קצרה שמתארת את החינוך הטכנולוגי-מקצועי בישראל - התכנית האסטרטגית שאנחנו הצגנו.
<עופר רימון: אני אדבר אחר כך מבחינת התקציב מה כבר סוכם, מה חסר וכו'.
<עופר רימון: אני רוצה לפתוח ולהגיד שהשר והמנכ"לית יצאו עם רפורמה בחינוך בכלל – קידום למידה משמעותית, חיזוק החינוך הציבורי, חינוך למצוינות ערכית וחברתית ואנחנו רואים את החינוך הטכנולוגי והמקצועי משתלב בכל המטרות האלה.
<עופר רימון: כשאנחנו יצאנו עם הרעיון של תכנית אסטרטגית לחיזוק החינוך הטכנולוגי-מקצועי, שמנו מטרות כלליות להעניק כלים למימוש עצמי של כל תלמיד, פיתוח ערך העבודה בחברה הישראלית, לטפח אזרחים יצרנים השואפים להשתלב ולהתקדם בשוק העבודה, גדולה מלאכה שמכבדת את בעליה.
<עופר רימון: וכאן אני רוצה להגיד גם לרב מוזס וגם לרב הלפרט, שהולכים איתנו דרך ארוכה כבר הרבה שנים, שזה מאד מרגש אפילו, שקריאה כזאת באה מהם, שמדברת על החשיבות של החינוך הזה, על הדימוי שלו וכו'.
<עופר רימון: וכמובן גם לתרום לקידום הצמיחה של המשק והכלכלה הישראלית, כשאם שמת לב, שמנו את זה כמטרה האחרונה, כי נכון שיש חשיבות ברמה הלאומית, אבל אנחנו יוצאים מהילד ומשם מגיעים אל האינטרסים הלאומיים ולא הפוך.
<עופר רימון: אנחנו עשינו עבודת מחקר מאד מקיפה.
<עופר רימון: בעצם קראנו כמעט כל מחקר שקיים בעולם על איזה רפורמות עושים בחינוך הטכנולוגי-מקצועי היום בעולם.
<עופר רימון: הבאנו כאן את התובנות המרכזיות בשקף הזה.
<עופר רימון: אני רק אציין שלוש תובנות מרכזיות: מעורבות אינטנסיבית והכוונה של המעסיקים – זה חלק מאד חשוב בהקמה של מערכת חינוך טכנולוגית-מקצועית ראויה.
<עופר רימון: אפשרות מעבר בין חינוך טכנולוגי לחינוך עיוני, כלומר שילד שנכנס לתוך המסלול הזה לא יהיה מצב שכבר קבענו לו – במעבר מכיתה ט' לכיתה י' - שזה המסלול שלו ופיתוח מסלולי מצוינות.
<עופר רימון: קצת לדבר על שיעור הלומדים.
<עופר רימון: אז יש לנו בסך הכל, אם אנחנו לוקחים גם את בתי הספר של משרד הכלכלה – זה המספר של התלמידים בכלכלה עוד לפני המעבר עכשיו של 8 בתי ספר אלינו – 60% לומדים במסגרות עיוניות, 37% לומדים במסגרות חינוך טכנולוגי-מקצועי בפיקוח משרד החינוך, ו-3%, קצת פחות היום, במסגרות שפיקוח משרד הכלכלה.
<עופר רימון: צריך להסתכל על האמת בעיניים ולהגיד שזכאות לבגרות, אתה יודע, אנחנו מגיעים ל-50%, 57%, אבל בסוף תמיד צריך לזכור את העבודה שלמרות שהיינו רוצים במצב אוטופי להגיע למצב שכל ילד תהיה לו תעודת בגרות, גם בחינוך הטכנולוגי יש ילדים שלא מגיעים לתעודת בגרות, אבל כדאי לשים לב לשקף הזה, שמתוך 60% מהתלמידים שלומדים בחינוך העיוני – שליש מהם לא יוצא עם תעודת בגרות ואז השאלה – עם מה הם יוצאים?
<עופר רימון: זאת פרישה על כל המגמות של החינוך הטכנולוגי-מקצועי במשרד החינוך.
<עופר רימון: הייתה פעם נטייה לחשוב שמשרד החינוך מתעסק בחינוך היותר הייטק ומשרד הכלכלה מתעסק בחינוך היותר לואו-טייק.
<עופר רימון: אלף אין אצלנו אין המילה לואו-טייק.
<עופר רימון: יש אצלנו את המילה חינוך לעבודה, כבוד לעבודה, כבוד למקצוע ויש לנו את כל המגמות – מלונאות וחשבונאות ובישול ואפייה ועיצוב שיער וקוסמטיקה, וגם אלקטרוניקה וביו-טכנולוגיה וכולם הם תלמידים שלנו ואת כולם אנחנו כמובן אוהבים.
<עופר רימון: כשאנחנו מסתכלים על המערכת שלנו, בעצם השתמשנו במתודולוגיה שמשתמשים בה ב-OECD, הגדרנו את החזקות שלנו ואת האתגרים.
<עופר רימון: החזקות אנחנו אומרים – זו מערכת שמאפשרת לכל תלמיד להתקדם, מערכת שלא מסלילה ולא מייצרת תקרת זכוכית.
<עופר רימון: מערכת שנותנת מענה לתלמידים ברמות שונות ומערכת שמתקדמת במיומנויות רחבות.
<עופר רימון: מבחינת האתגרים, אנחנו שמנו לעצמנו אתגר ראשון להגיע למצב שכל תלמיד במערכת שלנו, יוצא עם תעודת הסמכה בנוסף לתעודת הבגרות.
<עופר רימון: ובעצם בנינו כאן מודל של הסמכות שפרסמנו אותו, שהוא בעצם עובד בצורה שכל תלמיד במערכת שלנו מגיע לתעודת הסמכה, בין אם זה תלמיד שהבסיס שלו זה רק יחידה אחת במתמטיקה – וכאן אנחנו רואים מודל שסגרנו עם חברה בינלאומית – חברת סיסקו – בתחום רשתות מחשבים.
<עופר רימון: אז יש להם הסמכה שנקראת CCNA Entry.
<עופר רימון: יש להם הסמכה CCNA, מאד מקובלת בשוק העבודה, ויש להם CCNA Security, ו-CCNA Professional.
<עופר רימון: אז בעצם אנחנו לקחנו את כל מערך ההסמכות של סיסקו ובנינו את חובת הלמידה אצלנו, ככה שהילד בכל שלב יוכל לקבל ולהעלות ברמות ההסמכה שלו.
מנחם אליעזר מוזס: אתה יכול לומר לי בפועל הלכה למעשה במה זה מתבטא אחרי שיש לו את ההסמכה הזאת?
<עופר רימון: אני כתבתי כאן.
<צבי פלג: רוב מוזס, עוד אין לו.
<צבי פלג: זה יהיה לו.
<צבי פלג: זה שיר מזמור לעתיד לבוא.
<עופר רימון: לא, לתלמידי תקשוב יש הסמכות של סיסקו היום.
<עופר רימון: גם כאלה שלומדים באורט.
<צבי פלג: עופר, אתה יודע - - -
משה גפני: אתה תקבל אחרי זה רשות דיבור, אם תבקש.
משה גפני: מה שהוא אומר הוא מוסמך ואתה תגיב אחרי זה.
<צבי פלג: טוב.
<עופר רימון: אני רק אגיד שאנחנו עשינו עכשיו, לגבי המקרה הזה של סיסקו, המערכת שלנו הייתה בנויה בתחום הזה עד י"ג, שנתנו הסמכה של CCNA Security.
<עופר רימון: היום הרחבנו את ההסמכה של כיתה י"ד שנותנת את - - -
מנחם אליעזר מוזס: אבל בחיי המעשה מה?
<עופר רימון: בחיי המעשה, כשאתה בא עם התעודה הזאת לעולם שנקרא כל העולם של המעטפת של התקשוב, אלה לא מתכנתי תקשוב, אלה טכנאים - - -
משה גפני: מה זה, הנדסאי?
<עופר רימון: זה י"ג-י"ד וגם הנדסאי ולתעודות האלה יש ערך מאד גדול בשוק העבודה.
<עופר רימון: אתה יכול לקבל עבודה בתחום הזה.
<עופר רימון: יש לנו גם את כל המסלול של התעודות של טכנאים הנדסאים שאנחנו נותנים.
<עופר רימון: כאן אני נותן דוגמא למשל ל - - -
משה גפני: הוא לא יכול להשתתף בשום מכרז שדורשים תעודה אקדמאית.
<לימור ניסן: היום יש סעיף 39 - - -
משה גפני: סליחה, מה שמך?
<לימור ניסן: שמי לימור ניסן, אני מנהלת ממשרד הכלכלה, אחראית על הנדסאים בוגרים.
<לימור ניסן: היום בחוק להנדסאים ולטכנאים יש את סעיף 39, שכל מקום שאין חובה למומחיות מיוחדת לאקדמאי, אז הנדסאי יכול לגשת.
משה גפני: אפילו להיות איזה עובד בכנסת הוא צריך להיות עם תואר אקדמי.
משה גפני: הנדסאי לא יוכל להתקבל.
<לימור ניסן: לא, לא.
משה גפני: אגב, הוא גם לא יקבל הנחה בתחבורה הציבורית בתור אקדמאי.
משה גפני: טוב, לא חשוב, בסדר.
<לימור ניסן: לא, זה לא מדויק.
מנחם אליעזר מוזס: זה מאד חשוב.
משה גפני: למה מאד חשוב?
מנחם אליעזר מוזס: מה שאמרת זה מאד חשוב.
מנחם אליעזר מוזס: אנחנו רואים בכל הפרסומים של - --
משה גפני: בסדר, זה מה שסילבן שלום אמר לראש הממשלה, זו כנראה הכוונה.
משה גפני: אין כבוד להנדסאי עדיין.
משה גפני: אנחנו נדאג להעלות את הרמה הזאת.
<עופר רימון: עכשיו, כל מה שאני אומר, שבמערכת ההסמכות - - -
משה גפני: אתה שמעת מה שאני אמרתי?
משה גפני: אמרתי שאדם שלומד במקצוע הזה, הוא מקביל למישהו אחר שהוא אקדמאי.
משה גפני: לא צריך להתייחס אליו כאזרח סוג ב', לא בקבלה לעבודה, וקבלה לעבודה אני מתכוון שלא צריך שם איזה מקצוע מיוחד.
משה גפני: אם צריך מקצוע מיוחד – אז זה כמו בכל דבר.
משה גפני: אותו דבר גם בהטבות שאקדמאים מקבלים, למה שהנדסאים לא יקבלו?
<עופר רימון: האתגר הבא שלנו להגדיל את שיעור הלומדים.
<עופר רימון: אנחנו הצבנו לעצמנו יעד.
<עופר רימון: מהיום, בתוך המערכת שלנו, של 38.6% תלמידים שלומדים במערכת החינוך הטכנולוגי מקצועי – להגיע תוך 10 שנים ל-47%.
<עופר רימון: עם ה-3% של התלמידים במשרד הכלכלה, אנחנו נגיע למערכת ש-50% ממנה בחינוך טכנולוגי מקצועי.
<עופר רימון: היעד האחרון הוא לחזק את כל הנושא של הלימודים המעשיים.
<עופר רימון: אנחנו נותנים כאן דוגמא לתלמידים שלומדים את מקצוע הבניין והאדריכלות בתוך כיתה, בחוץ בונים בניין ואנחנו רוצים להוציא את התלמידים החוצה, לחזק את הצד של העבודה המעשית, בשילוב מקומות עבודה.
<עופר רימון: סך הכל החינוך הטכנולוגי מקצועי היום זה פסיפס של כל המקצועות שיש במשק והצגנו תכנית מאד סדורה עם כל הפעולות.
<עופר רימון: כאן יש סטאטוס של הפעולות.
<עופר רימון: אני לא אכנס לזה, אלא אם כן אדרש.
משה גפני: מה שחשוב לי לדעת, האם אתה יודע כמה תלמידים יש חינוך בחינוך הטכנולוגי וכמה תלמידים יש בחינוך בכלל, מה התקציב של החינוך בכלל ומה התקציב של החינוך הטכנולוגי.
משה גפני: אותי לימדו מתי שנבחרתי לכנסת שכסף זה פונקציה של פעילות.
משה גפני: לימדו אותי.
<עופר רימון: כשהצגנו את התכנית הזאת, להגדיל את שיעור הלומדים - - -
משה גפני: לא, מה המצב היום?
<עופר רימון: אנחנו מתוקצבים פר תלמיד והדרישה שלנו כדי להביא לגידולים האלה, הייתה תכנית של סדר גודל - ואני לא אכנס לסעיפים עכשיו – הייתה תוספת של 100 מיליון שקלים בשנה הראשונה בבסיס, 200 מיליון שקלים בשנה השנייה, עד 500 מיליון שקלים בבסיס בשנה החמישית כדי לבצע את הפעולות האלה.
<עופר רימון: כי שוב, נכון ש - - -
משולם נהרי: כמה בשנת 2015 יש בבסיס?
<עופר רימון: קיבלנו בינתיים תוספת 100 מיליון שביקשנו לשנה הראשונה, קיבלנו תוספת של 70 מיליון שקלים כדי להתחיל להתניע את התכנית.
<עופר רימון: נמצאת כאן נציגה של משרד האוצר, כל הנושא מבחינה תקציבית הוא עדיין בדיונים.
משולם נהרי: זה מה שנקרא תקשוב טכנולוגיה ומדעים?
<עופר רימון: תקציב ייעודי לתוספת לתכנית האסטרטגית שאני הצגתי כאן.
שמעון אוחיון: מה הוא התקציב הכולל?
משולם נהרי: מה התקנה שלכם?
<עופר רימון: התקציב הכולל בסך הכל לחינוך הטכנולוגי-מקצועי נגזר מתוך הסחל"ד פר תלמיד והוא כמה מיליארדים והוא נובע באופן ישיר - - -
משולם נהרי: זה השעות.
משולם נהרי: בלי השעות.
<עופר רימון: בלי השעות יש לנו תקציב היום לתכניות המרכזיות - וזה להצטיידות ולדברים האלה – של בסביבות ה-100 מיליון שקלים ואנחנו כאן ביקשנו לתכנית הזאת תקציב תוספתי וקיבלנו כבר 70 מיליון שקלים תוספתי.
מנחם אליעזר מוזס: 170 מיליון זאת אומרת, יחד.
משולם נהרי: ומה זה תקשוב טכנולוגיה ומדעים במערכת החינוך?
<עופר רימון: אנחנו מדברים כרגע על הנושא של החינוך הטכנולוגי והמקצועי.
שמעון אוחיון: זה לא נוגע רק לטכנולוגי.
שמעון אוחיון: הוא לא נכנס לטכנולוגי.
<עופר רימון: רק מילה ברשותך.
<עופר רימון: אחת הטענות שעלו, שלכאורה החינוך הטכנולוגי והמקצועי לא פותח אפשרויות לתלמידים ומסליל.
<עופר רימון: היו על זה כמה דיונים.
<עופר רימון: חשוב לי מאד כאן להציג את עמדת המשרד והכנתי לכם 5 נקודות התייחסות לעניין הזה.
<עופר רימון: קודם כל, לכל תלמיד בחינוך המקצועי או בחינוך העיוני יש אפשרות להגיע לתעודת בגרות היום וחשוב להגיד את הדבר הזה.
<עופר רימון: הדבר השני, מערכת החינוך הטכנולוגית והמקצועית מאפשרת לכל תלמיד להמשיך ולהתקדם, והכנתי לכם כאן שקף שמראה שבשנות ה-80 הפער בין החינוך העיוני לחינוך הטכנולוגי-מקצועי עמד על 40.7% נקודות, ובעקבות רפורמות שעשינו, שמאפשרות לילד ללמוד גם חינוך מקצועי אבל גם להמשיך להתקדם לבגרות, אז אנחנו צמצמנו את הפער הזה.
<עופר רימון: אם ניקח בחשבון את העובדה שהמדד הכלכלי-חברתי של תלמידי החינוך העיוני גבוה מעל 20% מתלמידי החינוך הטכנולוגי-מקצועי – לא רק שלא הייתי אומר שזו מערכת שמסלילה, זה בעצם מערכת שמייצרת שוויון הזדמנויות.
<עופר רימון: דבר נוסף שחשוב לנו לציין, שהיום זו מערכת שנותנת מענה לתלמידים ברמות שונות והראיתי כאן שיש לנו תלמידים שמסיימים עם בגרות עם 5 יחידות מתמטיקה, יש לנו ילדים שמסיימים עם בגרות של 4 יחידות מתמטיקה, 3 יחידות מתמטיקה, כאלה שלא זכאים לבגרות אבל מגיעים ל-14 יחידות לימוד ויש כאלה שרחוקים מתעודת בגרות.
<עופר רימון: דבר נוסף, שזו מערכת חינוך היום שמתמקדת במיומנויות רחבות והיום 70% מהתלמידים שלנו יוצאים עם 3 יחידות מתמטיקה, 3 יחידות אנגלית, יחידה אחת בשפת אם, כשזה איזה שהוא בסיס של מה שאנחנו קוראים מיומנויות גנרית, שהיום מדברים על החשיבות שלהם בכל העולם, וזהו.
<עופר רימון: שמצד שני, מי שלא בוחר בחינוך ה - - -
משה גפני: למה יש ויכוח על זה גם בממשלה וגם בתקציב?
משה גפני: למה יש על זה ויכוח?
משה גפני: מה שאתה מציג פה, אתה מציג תמונה שכמעט אין הבדל בין החינוך הטכנולוגי לבין החינוך העיוני.
משה גפני: זה מה שאני התרשמתי.
משה גפני: אני לא נמצא בתוך העניין, לפי מה שאני התרשמתי הפער הולך ומצטמצם.
משה גפני: תלמידים שעוברים 5 יחידות במתמטיקה הולכים לחינוך המקצועי, לחינוך הטכנולוגי.
משה גפני: זאת אומרת הכל טוב.
משה גפני: אז אם הכל טוב, למה יש ויכוחים?
<עופר רימון: אני אענה בקצרה לשתי השאלות שאתה העלית.
<עופר רימון: האחד, יש בעיות ובעיקר אנחנו, כדי לקדם את הנושא הזה צריך תוספת תקציבית, כי מה לעשות, החינוך הטכנולוגי והמקצועי זה חינוך יקר.
<עופר רימון: זה כסף להצטיידות, זה כסף לשעות, זה כסף לשילוב לימודים בעבודה והסדנאות נשחקו במשך השנים.
<עופר רימון: אנחנו זקוקים לתקציבים האלה ובגלל זה העמדנו את התכנית הזאת.
<עופר רימון: בקשר למה שאמרת, הרבה מאלה לצורך העניין - - -
משה גפני: לא, עזוב את מה שאמרתי.
משה גפני: בוא נשמע את האורחים ויכול להיות שתרצו להגיב עליהם.
שמעון אוחיון: אני רוצה לשאול אותו גם לגבי מעמדם של המורים בחינוך הטכנולוגי בכל המגזרים הוא שווה?
שמעון אוחיון: למשל, האם מורה שמועסק על ידי משרד הכלכלה מקבל את אותם תנאים כמו מורה שמועסק במשרד החינוך?
<קריאה: הוא משרד החינוך, שמעון.
שמעון אוחיון: לא, אני שואל, ועדיין, בכל זאת שינסה.
שמעון אוחיון: ממה שידוע לו.
שמעון אוחיון: בוודאי, אם אין נציג של משרד הכלכלה, הוא יודע.
שמעון אוחיון: אני בכוונה שואל.
שמעון אוחיון: אני הרי יודע את התשובה.
שמעון אוחיון: אני בכוונה מצביע פה על משהו, אלא אם כן הוא רוצה להתייחס אליו.
משה גפני: אתה יכול להגיד שאתה לא יודע מה השכר של מורה במשרד הכלכלה וזה בסדר, זה לגיטימי.
משה גפני: מה ששואל חבר הכנסת אוחיון – האם יש פערים בין מורה שמלמד טכנולוגיה באותם 3% של משרד הכלכלה שהצגת, לבין מורה במשרד החינוך.
<עופר רימון: כמו שאני אומר, אני לא יודע בדיוק את התנאים.
<עופר רימון: יש כאן אנשים שמעסיקים כמו רשת אורט, גם במשרד הכלכלה וגם אצלנו, אבל העמדה הכללית שלנו היא שכל בתי הספר במדינת ישראל - - -
משה גפני: צריכים להיות בשווה.
<עופר רימון: צריכים להיות בשווה, אבל בפיקוח משרד החינוך.
משה גפני: שמעון, אתה יודע לענות על השאלה של עצמך?
שמעון אוחיון: כן, אני יודע ואני אתייחס לזה, כי יש פער בוודאי, שלא כולם שייכים למשל לעוז לתמורה.
שמעון אוחיון: אז מי ששייך לעוז לתמורה זכה להטבות ולתנאים ואחרים לא נכנסו להסכם הזה וזה בוודאי יוצר פער.
שמעון אוחיון: אנחנו מכירים את הדברים האלה.
שמעון אוחיון: זה מצביע וזה אחד הסימפטומים שמלווה את מעמדו של החינוך הטכנולוגי המקצועי ועל זה רציתי להצביע.
משה גפני: נמצא איתנו חבר הכנסת לשעבר הרב שמואל הלפרט, שהיה הרבה שנים חבר כנסת, שעוסק שנים רבות בעניין הזה של החינוך הטכנולוגי החרדי.
משה גפני: אני די הופעתי במליאה כשסגן שר החינוך - כאשר הרב מוזס העלה את הנושא – אמר שהמשיח הגיע.
משה גפני: האמת היא שהלכתי לחפש את המשיח וראיתי משבר קואליציוני, אז לא הבנתי איך הוא הגיע למשיח עם העניין הזה, אבל שסגן שר במדינת ישראל לא יידע - ואני חושב שזה מאז קום המדינה – שיש חינוך טכנולוגי חרדי.
שמעון אוחיון: אתה יודע שהמשיח אמור לבוא או בדור שכולו משבר או בדור שכולו טוב, נו.
משה גפני: אז אנחנו מתקרבים למשיח.
משה גפני: אם בדור שכולו משבר – אז אנחנו.
שמואל הלפרט: אדוני יושב הראש.
שמואל הלפרט: אדוני חבר הכנסת מוזס, אני מודה לך שהעילית את הנושא בכנסת, הנושא של הרחבת החינוך הטכנולוגי.
שמואל הלפרט: לצערנו הרב החינוך הטכנולוגי במשך כל השנים, יש איזו מן סטיגמה שלחינוך הטכנולוגי הולכים רק תלמידים חלשים וכתוצאה מזה החינוך הטכנולוגי סבל לעניות דעתי.
שמואל הלפרט: הגענו למצב, לפני כמה שנים כשאני הייתי בכנסת, אני לא יודע מה המצב היום, שמדינת ישראל הייתה צריכה לייבא אלפי הנדסאים מהמזרח הרחוק, אני לא יודע אם גם היום קיים הדבר הזה, רק בגלל שאנחנו לא השכלנו להרחיב את החינוך הטכנולוגי ולייצר כאן במדינת ישראל - שיש אבטלה כל כך גדולה – הנדסאים שלא נצטרך לייבא אלפי הנדסאים מחוץ לארץ.
שמואל הלפרט: האמת היא שהחינוך הטכנולוגי הוא חשוב מאד לנוער כאן במדינת ישראל ובכל רחבי העולם.
שמואל הלפרט: בסופו של דבר לא כולם גאונים שיכולים ללמוד רק תוכן עיוני באוניברסיטאות.
שמואל הלפרט: זה המצב.
שמואל הלפרט: כך השם ברא את האנשים – אחד יותר חכם, אחד פחות חכם.
שמואל הלפרט: ישנם הרבה מאד רבבות תלמידים שלא מסוגלים ללמוד בחינוך עיוני.
משה גפני: או שלא רוצים.
משה גפני: הוא רוצה ללמוד במסלול טכנולוגי.
שמואל הלפרט: נכון, אבל לא השכילו לתת לחינוך הטכנולוגי את המימד שתלמיד ירצה מרצונו הטוב, גם אם הוא תלמיד טוב, ללכת לחינוך טכנולוגי.
שמואל הלפרט: אני רוצה לומר בנושא החינוך הטכנולוגי במגזר החרדי, שיש פוטנציאל גדול בקרב הנוער החרדי להשתלב בחינוך הטכנולוגי.
שמואל הלפרט: אני אישית הקמתי ברוך השם לפני כ-50 שנה שלוש כיתות חינוך טכנולוגיות במגזר החרדי – בתל אביב, אזור המרכז – ברחובות ובאזור הדרום ובטבריה עילית באזור הצפון.
שמואל הלפרט: יושב כאן איתנו חבר הכנסת הרב משולם נהרי, שהיה 10 שנים מנהל בית הספר הטכנולוגי בטבריה והוא יודע כמה - - -
משה גפני: משם התחילו הבעיות.
משה גפני: לא לרשום את זה בפרוטוקול.
משה גפני: עוד יחשבו שאמרתי את זה ברצינות.
שמואל הלפרט: והוא יודע כמה מאמצים הושקעו לתת חינוך טכנולוגי למגזר החרדי.
<אברהם אמיר: איפה העובדים האלה היום שלמדו לפני 10 שנים בחינוך הטכנולוגי אצלכם?
שמואל הלפרט: ישנם עשרות אלפי בוגרים במשך 50 השנים שעובדים במקצועות הטכנולוגיים - - -
<אברהם אמיר: אבל הם לא עובדים במקצועות הטכנולוגיים.
משה גפני: אבל אין דיאלוג פה, הרב הלפרט.
משה גפני: סליחה, לא מנהלים כך דיון.
משה גפני: אתה רוצה לדבר על העניין, אני אאפשר לך, אין בעיה.
שמואל הלפרט: ישנם אלפים ורבבות של בוגרים של בתי הספר שלנו שלומדים בחינוך הטכנולוגי, אשר מתפרנסים בכבוד.
משה גפני: אתה יכול לבוא לאזורים החרדיים לראות אותם עובדים ואתה יכול לראות אותם גם במקומות אחרים, אבל לא משנה.
משה גפני: אין בעיה, אם הוא נראה חרדי הוא לא מתקבל לעבודה אז זה רק באזורים החרדיים.
משולם נהרי: אגב, גם הצבא השקיע בהם.
משה גפני: אם הוא נראה חרדי הוא לא מתקבל לעבודה.
<אברהם אמיר: למה?
משה גפני: אנחנו עשינו כמה ניסיונות כאלה וראינו.
משה גפני: הוא לא מתקבל לעבודה.
משה גפני: גם עכשיו כשיש חוק של העדפה מתקנת שלי, הממשלה החליטה שכן, עכשיו היא חזרה בה.
משה גפני: זה לא הדיון, באמת.