GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מאיר צדוק: השאלה היא עד כמה אתה יכול כמערכת, לבוא ולהגיד – נתת הטבות כלכליות, הלכת לכיוון של הסימבוליקה, אמרת תמיד בכל פורום – מרטין בובר היה הנשיא הראשון של האקדמיה, לקחת את מיטב המדענים, היה שבוע מדעי הרוח, עשינו הפנינג.
<מאיר צדוק: תנסה לדמיין את האקדמיה שמצטיירת עם הפנינג של שבוע, מדעי הרוח וכל מה שאתם יכולים לדמיין שהוא נחשב לגיטימי בחברה.
רות קלדרון: ולא שיניתם את הפדגוגיה בכלל.
רות קלדרון: כשבן אדם נותן הרצאה – גם בפאב זה הרצאה.
<מאיר צדוק: אני יכול להגיד לך מה מערכת מסודרת ובאופן מעשי מתמודדת עם זה.
<מאיר צדוק: אתה מעלה את הדיון, אתה מעלה את הבעיה, אתה כותב דו"ח, אתה הולך למוסדות הרגולטורים, אתה בא לכנסת, עשינו גם את זה.
<מאיר צדוק: אתה עושה את כל הפעולות.
<מאיר צדוק: אתה הולך לתקשורת.
<מאיר צדוק: כל הכלים האלה.
<מאיר צדוק: אתה משתמש בעמותות, אתה הולך למתנ"סים.
<מאיר צדוק: מה שיפה, והאמת היא שאני כן מודה על הדיון, שמפעם לפעם שוקע משהו שאתה חושב שאולי טופל או לא טופל.
<מאיר צדוק: התפקיד שלכם, שאלת מה?
<מאיר צדוק: לדעתי התפקיד שלכם הוא לחזור ולהגיד לנו - - -
משה גפני: לא, אבל מה יקרה אם בקדנציה הבאה אנחנו נהיה בקואליציה ואני אהיה יושב ראש ועדת הכספים ולא המדע?
משה גפני: אז לא ידונו על זה.
משה גפני: פרופסור מוצקין, בבקשה, ואם אפשר בקצרה.
<גבריאל מוצקין: אני אגיד חמישה דברים בשתי דקות.
משה גפני: או, עכשיו אני מקשיב.
<גבריאל מוצקין: אוקיי.
<גבריאל מוצקין: דבר ראשון, אני חושב שאי אפשר למקד את הדיון רק באוניברסיטאות, אלא צריכים לראות את מדעי הרוח גם בחברה, גם בחינוך התיכוני באופן כללי ואיפה שזה מתמקד באוניברסיטאות, אבל כן לראות את ההשפעות היותר רחבות, כי אנחנו לא נבין את היכולות של מדעי הרוח, בלי לראות את החברה הכללית.
<גבריאל מוצקין: דבר שני, אני חושב שאחד הדברים שמדעי הרוח תורמים - ובזה גמרתי את ההצהרות האידיאולוגיות – זה שהם תורמים לחשיבה ביקורתית ולניסוח כתיבה.
<גבריאל מוצקין: זה שני הדברים.
<גבריאל מוצקין: ומה שאני גיליתי כמורה במשך השנים, שהתלמידים שלי הם עצמאים.
<גבריאל מוצקין: אני תומך בהם לחשוב כנגדי וזה לדעתי חשוב.
<גבריאל מוצקין: מה אני מצפה מכם – זה עוד יגידו הרבה – אבל אני מצפה מכם לשלושה דברים: דבר ראשון, אני הייתי חושב שהייתם יכולים לייחד ישיבה כזאת כל שנה.
<גבריאל מוצקין: פשוט פשוט כמעקב.
<גבריאל מוצקין: עוד גוף שצריכים לדווח עליו.
<גבריאל מוצקין: דבר שני, אני חושב שצריכים לצאת עם איזו שהיא תכנית עבודה ועמיתי ליאור פרלמן אולי יוסיף על זה.
<גבריאל מוצקין: ודבר שלישי, אני חושב צריכים להקים קרן, לא קרן כמו מדעי הרוח, שהיא קטנה, אלא קרן גדולה ורחבה שהיא גם לאוניברסיטאות, גם למכללות, אפילו אולי בתחומי התרבות, כמו הקרן האמריקאית שמתוקצבת על ידי הקונגרס, והתוצאה היא שיש פעילות ענפה בכל ארצות הברית, כתוצאה מההתערבות של הקרן הפדראלית.
משה גפני: ההמלצות שלכם יושמו משנת 2007?
<גבריאל מוצקין: ההחלטות שלנו יושמו?
<גבריאל מוצקין: אני לא יודע, להגיד לך את האמת.
<גבריאל מוצקין: אני אומר לך את האמת.
משה גפני: אני בעד האמת.
<רועי גולדשטיין: אחת ההמלצות אגב היא שכל חמש עד שבע שנים האקדמיה תיזום בדיקה של מצב מדעי הרוח בישראל.
<גבריאל מוצקין: האקדמיה לא יזמה, אבל מה שכן, בגלל פעילותה של פרופסור מלכה רפפורט-חובב, הות"ת כן החליט להקים את ועדת ההיגוי למדעי הרוח.
<גבריאל מוצקין: הוועדה הזאת היא בהתחלת דרכה ואנחנו מקווים, כולנו תקווה שזה יביא לתוצאות.
<גבריאל מוצקין: ואני בכל אופן רותם את המכון הפרטי שלי, מכון ון-ליר, לעידוד מדעי הרוח בארץ.
רות קלדרון: בבקשה, תיתן לי אינפורמציה על הקרן הלאומית אחר כך, שאבין איך עושים את זה.
משה גפני: משרד החינוך, גברת אלירז קראוס.
<אלירז קראוס: זה דיון מאד חשוב.
<אלירז קראוס: כמו שאמר קודמי - - -
משה גפני: את מנהלת אגף חברה ורוח.
<אלירז קראוס: אגף חברה ורוח במזכירות הפדגוגית, שזה המינהל שנמצא בו הפיקוח על המקצועות.
משה גפני: יש אגף מתוקצב במשרד החינוך לעניין הזה?
<אלירז קראוס: המפקחים הארציים על המקצועות יושבים בתוך המינהל של המזכירות הפדגוגית ויש אגף מקצועות האומנות - - -
רות קלדרון: היסטוריה, ספרות.
<אלירז קראוס: יש אגף למקצועות הרוח והחברה, יש אגף למדעים, יש אגף למורשת ויש אגף שפות.
<אלירז קראוס: זה מתוקצב כמו שמתוקצבת המזכירות הפדגוגית.
רות קלדרון: אבל גם המורים מלמדים את זה באופן של דיסציפלינה.
<אלירז קראוס: על פי תכניות לימודים דיסציפלינאריות בדרך כלל.
<אלירז קראוס: אני תיכף אתייחס לזה.
<אלירז קראוס: קודם כל יש מדיניות שהיא כבר לאורך לא מעט שנים, של הקצאת שעות לתגבור לחמש יחידות, לתלמידים שפונים ללמוד בהיקף של חמש יחידות את מקצועות הרוח, עם עדיפות להיסטוריה, ספרות ואזרחות.
<אלירז קראוס: השנה הוצאנו פעם ראשונה, זה דרש מאמץ לא מבוטל – כמו שאת נלחמת שנתיים על הקרן – גם בתוך המשרד, הקצאה תקציבית לא גדולה, אבל זאת פעם ראשונה – אני מקווה שזה יתרחב – לרשויות המקומיות שמעוניינות לפתוח כיתות אזוריות, על מנת לתת מענה לתלמידים בודדים בתוך בתי הספר שרוצים ללמוד ולא פותחים לתלמיד אחד מגמה בבית ספר תיכון.
<אלירז קראוס: אז כדי שתהיה אפשרות לקבץ אותם ובשיתוף עם מוסד אקדמי.
<אלירז קראוס: בחיפה זה קיים.
<אלירז קראוס: העירייה יחד עם אוניברסיטת חיפה, יחד עם מרכז "דרך רוח", כבר מקיימת כמה שנים מרכז כזה בתוך האוניברסיטה, שהתלמידים באים אליו מכל בתי הספר בחיפה, ללמוד מגמות בספרות והיסטוריה.
רות קלדרון: כמו שיש במדעים יש גם ברוח.
<אלירז קראוס: היה קודם במדעים.
<אלירז קראוס: אנחנו עכשיו מנסים לעודד את המגמה הזאת, עד שנצליח בתוך יותר בתי ספר לתת את המענה גם באופן - - -
רות קלדרון: עד כדי שהם יקבלו קרדיט אקדמי בזמן התיכון?
רות קלדרון: כמו במדעים?
<אלירז קראוס: זה לא התכנית כרגע.
<אלירז קראוס: התכנית מדברת על זה שתהיה הזדמנות לתלמידים האלה לגשת לחמש יחידות.
<אלירז קראוס: במדיניות הפסיכומטרי החדשה, כן תינתן אופציה לפטור מפסיכומטרי לתלמידים שלוקחים חמש יחידות במדעי הרוח הקלאסיים: היסטוריה, ספרות ואזרחות וגם תנ"ך - לגבי קבלה לחברה ורוח, כולל פסיכולוגיה ומשפטים - - -
<אלירז קראוס: כולל עבודה סוציאלית, שזה מאד מבוקש.
<אלירז קראוס: אני מבינה שרפואה מחוץ למשחק הזה, יש לה כללים אחרים.
<אלירז קראוס: נכון שלא למדעים, אבל אני חושבת שזה בהחלט יכול למשוך תלמידים וכבר שמענו אותך בפתיחה – שיש קורלציה ויש כן תלמידים שמתאהבים בתחומים בתיכון וממשיכים אליהם אחר כך גם באקדמיה.
<אלירז קראוס: אז לגבי הפטור מפסיכומטרי לתלמידים עם הישגים גבוהים, יש שם בפנים את ה - - -
משה גפני: היו בונוסים של השר, שהוא ביטל אותם, למדעים.
רות קלדרון: אבל היא אומרת עכשיו שאתה יכול להתקבל לפסיכולוגיה בלי פסיכומטרי, אם לקחת חמש יחידות ברוח.
משה גפני: לא, אני שואל לגבי הבונוסים האלה.
משה גפני: הוא ביטל את זה.
<אלירז קראוס: עכשיו לגבי הבונוסים.
<אלירז קראוס: אני לא באתי עד הסוף עם כל הפרטים, אז לכן אני אומר את מה שאני יודעת, עם הסתייגות.
<אלירז קראוס: לי נאמר שהאוניברסיטאות מצידן מעוניינות בבונוסים למקצועות הדיסציפלינאריים הקלאסיים, שזה היסטוריה, ספרות, תנ"ך, כימיה, פיזיקה, ביולוגיה, ולא לכל תחומי הבחירה האחרים, כולל אומניות דרך אגב, כולל יהדות.
<אלירז קראוס: אז אני חושבת שאנחנו צריכים לשבת ביחד - משרד החינוך, האקדמיה והמל"ג – ולחשוב יותר טוב, כי התלמידים, איפה שנשמתם חפצה ללמוד, איפה שהתשוקה שלהם ללמידה – נמצאים לפעמים לא רק במקצועות הקלאסיים.
<אלירז קראוס: זה לוקח אותי לדבר הבא, שאני בכל זאת חושבת - - -
רות קלדרון: אנחנו מנסים לתרגם אותך.
רות קלדרון: אנחנו בנושא, כמו שאומרים.
משה גפני: כן, אנחנו לא חלילה - - -
<אלירז קראוס: וחשוב גם להגיד שאנחנו סביב שולחן משותף פה, שאני חושבת שאם נצליח להשפיע כל אחד עם הפוטנציאל שלו – אולי נקדם את העניין.
משה גפני: אם כך תודה רבה לנגר של השולחן הזה, בסדר.
משה גפני: על כל פנים, אנחנו ברוח הדברים שלך דיברנו עכשיו.
משה גפני: אנחנו צריכים להגיש, מבחינת תקנון הכנסת, מסקנות של הדיון בוועדה ולהניח את זה על שולחן מליאת הכנסת.
משה גפני: אנחנו דיברנו בינינו ברוח הדברים שנאמרו כאן, מה אנחנו הולכים לעשות עם זה.
<אלירז קראוס: אני חושבת שכן חשוב לומר שמבנה תעודת הבגרות בישראל מחייב את כלל התלמידים ביחידות חובה, בתנ"ך, היסטוריה, ספרות, אזרחות.
<אלירז קראוס: הוא לא מחייב את המדעים המדויקים.
<אלירז קראוס: זאת השקעה לאומית בתחומים האלה, בקנה מידה מאד נרחב.
<אלירז קראוס: יש בעיה, דרך אגב, גם באקדמיה וגם בתיכון, בבחירה של חמש יחידות גם במקצועות מדעי הרוח הקלאסיים, אבל גם במדעים הקלאסיים – גם כימיה, פיזיקה וביולוגיה.
<אלירז קראוס: לא נבחרים על ידי תלמידים.
<אלירז קראוס: גם זה צורך לאומי, למרות שאני - משלמים לי משכורת בשביל רוח וחברה.
<אלירז קראוס: אבל כשאנחנו באנו וניסינו לפצח את הנושא של למידה בין תחומית, על מנת ליצור תכניות שיאתגרו תלמידים – מבנה הדעת, שהרבה פעמים נדרש מאיתנו – ואני לא אופרטיבית למסקנות שלכם – אבל נאמר לנו על ידי אנשי האקדמיה שאתה לא יכול לגשת לבין תחומי – עד שאתה לא מייצר מספיק בשר בכל דיסציפלינה בפני עצמה.
<אלירז קראוס: ואז, אנחנו עכשיו עסוקים מאד בשאלה איך בכל זאת לאפשר פרויקטים בין תחומיים, שימשכו את העניין של התלמידים ואותם לתוך המקצועות האלה, אבל זה לוקח אותי לרפורמה של הלמידה המשמעותית, שבתוך ההערכה הבית ספרית אנחנו עכשיו מנסים להכניס יותר ויותר למידה רלבנטית, כולל שילוב ערכים בהוראה, חוזר מנכ"ל שיצא על חופש ביטוי ועידוד תלמידים ומורים להביע עמדה על איפה שהחומר הלימודי התיאורטי פוגש אותם מבחינה ערכית ובתוך החיים שלהם.
<אלירז קראוס: אני מקווה שזה ייתן פירות.
<אלירז קראוס: אנחנו בדיוק עכשיו מיישמים את הרפורמה הזאת, עם הרבה מאד אופציות ללמד אחרת.
<אלירז קראוס: ואני חושבת שהנושא של ללמד אחרת ולאפשר בין תחומיות, הוא נושא מאד מאד חשוב, ואולי בהמשך מבנה תעודת הבגרות באמת יחייב תלמידים שלומדים מדעים היום ויהיו המנהיגים של העולם המדעי של מחר – לקחת.
<אלירז קראוס: בארצות הברית ב-B.A לומדים תולדות הציביליזציה המערבית ותולדות האומנויות במערב.
<אלירז קראוס: זה דוגמא מקולומביה - שאותה אני מכירה באופן אישי – ורק אחר כך הולכים, בתואר השני, להתמחות.
<אלירז קראוס: אז פה ההתמחות היא כבר בתואר ראשון.
<אלירז קראוס: צריך לשלב לתוכה, שגם מי שלומד פיזיקה, יצטרך לקחת קורסים שקשורים ברוח ומורשת בהיקף יותר רחב.
<אלירז קראוס: דבר אחרון, אנחנו מנסים - בעקבות הדו"ח והפנייה של פרופסור מוצקין והוועדה שהוא עמד בראשה – לפנות גם לקרן יד הנדיב.
<אלירז קראוס: ביקשנו להיפגש איתם, אנחנו בדרך, אני מקווה, על מנת לפתוח תכניות למורים חוקרים או לסטודנטים מצטיינים, נוסח רביבים שהיה עליהם מדעי היהדות.
<אלירז קראוס: זה כרגע בכיוון של בדיקה.
<אלירז קראוס: אני לא יכולה להכריז שזה מוקם, אבל אם יהיה עידוד גם מפה לרעיון הזה, יכול להיות שזה יקדם אותו.
משה גפני: מר ליאור פרלמן, מנהל שותף בדרך רוח.
משה גפני: אני רק מבקש בקצרה, אני חייב לסיים את הדיון הזה.
<ליאור פרלמן: אני רוצה להגיד שלושה דברים.
<ליאור פרלמן: אני אתחיל עם הציפיות שלי.
<ליאור פרלמן: לפני שנה בדיוק ישבנו בוועדת החינוך של הכנסת.
<ליאור פרלמן: חברת הכנסת רות קלדרון השתתפה בדיון, היה דיון רב משתתפים, כמעט כולם היו סביב השולחן.
<ליאור פרלמן: לא הצלחנו להגיע לשורה של החלטות, לא הצלחנו להגיע לכלל פעולה.
<ליאור פרלמן: הציפייה הראשונה שלי היא, שיהיה איזה שהוא גוף שיגרום לאנשים שיושבים כאן - בעיקר משרד החינוך והאקדמיה – לשבת יחד ולייצר תכנית עבודה.
<ליאור פרלמן: הפוקוס פה היה סביב האקדמיה.
<ליאור פרלמן: אני חייב להגיד שהמשבר מתחיל במערכת החינוך.
<ליאור פרלמן: צריך להכיר את הנתונים: אין היום מגמות הומאניות בבתי הספר.
<ליאור פרלמן: בגדול אין היום מגמות הומאניות.
<ליאור פרלמן: כלומר, אנחנו מדברים על ירידה של 40% במספר הילדים שבוחרים חמש יחידות היסטוריה, חמש יחידות ספרות, חמש יחידות תנ"ך.
<ליאור פרלמן: לא פלא שאחר כך יש ירידה גדולה באקדמיה, כי אם אתה לא בוחר הרחבה במקצועות האלה בבתי הספר, הסיכוי שתבחר באקדמיה הוא נמוך.
<ליאור פרלמן: אז קודם כל באמת חשובה העבודה שעושה פרופסור מלכה רפפורט-חובב בוועדת ההיגוי, זו עבודה חשובה, אבל אין לה חיבור.
<ליאור פרלמן: האקדמיה לא מסתכלת, כמעט לחלוטין, על מערכת החינוך.
<ליאור פרלמן: וכשהיא לא מסתכלת והיא לא בודקת את העתודה שמגיעה אליה, היא לא בודקת את יכולות הקרוא וכתוב שמגיעות מבתי הספר, אז יש לנו בעיה.
<ליאור פרלמן: אחת הפעולות שאנחנו כן עשינו – "דרך רוח" זו חברה לתועלת הציבור שפועלת לקידום מדעי הרוח בישראל.
<ליאור פרלמן: אנחנו ניסינו לרענן את המבנים, ביחד לשמחתי עם הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת חיפה.
<ליאור פרלמן: בחיפה יש שבעה עשר בתי ספר תיכוניים.
<ליאור פרלמן: באף בית ספר, למעט אחד, אין מגמה הומאנית.
<ליאור פרלמן: אנחנו קיבצנו את כל הילדים, שהמכנה המשותף שלהם שהם רוצים ללמוד חמש יחידות ספרות וחמש יחידות היסטוריה וחמש יחידות פילוסופיה, והם באים אלינו לתוך הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה, יום בשבוע אחר הצהריים, בפיקוח של משרד החינוך, באישור של משרד החינוך.
<ליאור פרלמן: הם לומדים את היחידות הללו לבגרות, כולל כתיבה של עבודות גמר, כולל לימוד של קרוא וכתוב ברמה גבוהה.
<ליאור פרלמן: יש לנו 70 תלמידים, אנחנו פועלים שנה שלישית, ומסתבר שאם רמת ההוראה היא מתאימה ואם רמת העניין היא גבוהה, התלמידים, ויש לי פה דוגמא לגאוות יחידה: אייל מנסורה הוא תלמיד בית החינוך, ואולי כדאי לשמוע אותו.
<ליאור פרלמן: הוא תלמיד שבחר להגביר פיזיקה וכימיה בבית הספר ולומר אצלנו ספרות 5 יחידות וזו הדרך.
<ליאור פרלמן: כלומר, אני מצפה שבסוף תהיה קריאה לצוות ולתכנית עבודה שאולי ועדת המדע תרתם.
משה גפני: אייל מנסורה, בבקשה, אם אפשר גם בקצרה.
<אייל מנסורה שמעוני: כן, בקצרה.
<אייל מנסורה שמעוני: טוב, תראו, שמעתי פה הרבה על מה הסיבה לבעיה ואני חושב – בגלל שאני גם תלמיד במערכת החינוך – אני חושב ששם מתחילה הבעיה.
<אייל מנסורה שמעוני: כשרוב החברים שלי, ורוב החברים שלי בחיפה בכלל וכל בתי הספר התיכוניים בחיפה ואני חושב שזה גם מייצג את כל הארץ – מקיימים מגמות מורחבות למדעים ולא למדעי הרוח, אז כאן מתחילה הבעיה.
<אייל מנסורה שמעוני: כשאין לנו את החשיפה הזאת בבתי הספר, להרחבה של הידיעות שלנו במדעי הרוח, אז אנחנו גם לא נרצה ללמוד את זה בעתיד, אנחנו לא נרצה להרחיב את זה, לא נרצה להתעניין בזה בהמשך.
<אייל מנסורה שמעוני: ועוד עניין שקשור למערכת החינוך, שפה מתחיל שורש הבעיה בעיני, זה מה שחושפים אותנו בבתי הספר מבחינת מדעי הרוח – זה שחושפים אותנו לתכנים בעיקר מעיקים ומעיקים עלינו את המקצועות האלה.
<אייל מנסורה שמעוני: לא גורמים לנו לאהוב, באמת.
<אייל מנסורה שמעוני: לא גורמים לנו לאהוב את המקצועות האלה, אלא פשוט באים אלינו עם ערימת דפים שאנחנו צריכים לדעת לבגרות שלנו.
<אייל מנסורה שמעוני: אין פה שום דיון ביקורתי, אין כאן שום דרך להרגיש את החומר, רק להעביר אותו לידינו, ללמוד אותו, להקיא אותו יפה בבחינה ולהמשיך הלאה.
<אייל מנסורה שמעוני: וכאן מתחילה הבעיה.
משה גפני: מה היית מצפה, שמה יהיה?
<אייל מנסורה שמעוני: אם אנחנו לא נאהב את המקצועות האלה - - -
משה גפני: מה היית מצפה כדי לאהוב את המקצוע, מה היית מצפה שיהיה?
<אייל מנסורה שמעוני: הייתי מצפה שקודם כל ישנו את התכנים שמעבירים לנו במקצועות האלה ויהפכו אותם ליותר-, מדברים כל הזמן על רלבנטי לתלמידים, אז שיהפכו אותם באמת לרלבנטיים לעולם שלנו וגם תכנים שנראים כביכול לא רלבנטיים, אפשר להפוך לרלבנטיים אלינו, אם יודעים איך לעשות את זה נכון, ובית החינוך זה באמת הדוגמא לכך.
<אייל מנסורה שמעוני: ומעבר לזה, השילוב הזה של האקדמיה עם התיכון, זה משהו שמאד חשוב וזה הוכח כעובד אצלנו, כי כל התלמידים בבית החינוך, מבתי ספר בחיפה, באמת נהנים להגיע לאוניברסיטת חיפה וללמוד שם מדעי הרוח ברמה תיכונית, אבל באקדמיה.
<אייל מנסורה שמעוני: אנחנו מרגישים את השילוב הזה עם האקדמיה וזה פותח לנו את האור הזה, לראות כמה זה טוב באקדמיה וכמה אנחנו יכולים להתחבר גם לתחומים האלה, למרות שהטריוויאליות היא שלא נתחבר למקומות האלה.
אראל מרגלית: קודם כל אני מתנצל, פשוט אנחנו בוועדת חוץ וביטחון וכספים ביחד, ושם מעבירים כספים גדולים, אז אנחנו צריכים לנסות לשמור עליו.
<דוד ניומן: תנו לנו אחוז אחד.
אראל מרגלית: אני רוצה להגיד, כתלמיד של מדעי הרוח וכמישהו שבא מהדיסציפלינה הזאת, שהקיצוץ בהשכלה הגבוהה במדעי הרוח לדעתי הוא שערורייה.
אראל מרגלית: לדעתי חייבים התחדשות מהירה במדעי הרוח, להפוך את הדברים להרבה יותר רלבנטיים והרבה יותר מעניינים.
אראל מרגלית: ואני אתן לכם דוגמא מה הדברים שדיברנו עליהם בירושלים.
אראל מרגלית: בספרות עברית, הרבה מאד פעמים, אני רואה פה שהפקולטה ממש הצטמצמה ל-14 תלמידים והיה מצב קשה.
אראל מרגלית: אנחנו הצענו, אנשים צריכים להבין שהמהפכה הרוחנית, גם בעולם העסקי, היא לא פחות חשובה מהמהפכה הטכנולוגית.
אראל מרגלית: ואנחנו למשל הצגנו מחוג משולב בין ספרות, כתיבה יוצרת, בית ספר לקולנוע לכתיבת תסריטים ודברים אחרים שהפכו את כל העניין הזה להרבה יותר מעניין, כמו שאוניברסיטת באר שבע עשתה בכתיבה יוצרת.
אראל מרגלית: ואז בבת אחת אתה יכול לקחת את הנושא של כתיבה למשל ולהפוך אותו להרבה יותר רלבנטי.
אראל מרגלית: חסרים היום כותבים בתוך הטכנולוגיה ובתוך התעשייה הישראלית.
אראל מרגלית: חסרים אומנים בתעשייה הישראלית, חסרים אנשים קונספטואליים.
אראל מרגלית: מי שלא מבין שפייסבוק לא הייתה מהפכה טכנולוגית אלא מהפכה תרבותית קודם כל, ומי שלא מבין שהדברים הגדולים שבהם אנחנו משנים את העולם היום, קשורים בדברים הרוחניים בטבורים.
אראל מרגלית: המהפכות הבאות זה כבר לא רק פיצנבייטס של סיבים אופטיים ושל וויירלס מתוך העולם הביטחוני.
אראל מרגלית: המהפכות הבאות משלבות בין מהנדס, אומן, כותב, אשת או איש רוח, ומי שלא מבין את זה ישאיר את ישראל רק בליגה שמסדרת את כל החוטים ואת כל ערוצי התקשורת בעולם.
אראל מרגלית: עכשיו, תנ"ך, מקרא, היסטוריה - כל דברים האלה חייבים להגיע בצורה הרבה יותר רלבנטית ועכשווית.
אראל מרגלית: אני אומר לכם שבחברות, אנשים שמגיעים מעולם ההנדסה או מעולם החברה, הרבה פעמים לא יודעים לכתוב.
אראל מרגלית: מי שלא יודע להביע את עצמו כמו שצריך – יש בעיה.
אראל מרגלית: יש בעיה בלהביע את המתווה של מה שהוא רוצה לעשות.
אראל מרגלית: ולכן אני אומר לכם, אנחנו צריכים לא לקצץ במדעי הרוח, אלא לתת עוד תקציב למדעי הרוח ולהפוך את מדעי הרוח להרבה יותר מולטי-דיסציפלינאריים, להרבה יותר רלבנטיים ואינטר אקטיביים, כי רוב המהפכה היום, אתה לא עומד על ההר ומרצה.
אראל מרגלית: אתה צריך מקום שבו יש אינטראקציה מול אלה שאתה מדבר איתם והרבה מהתוכן זה תוכן שנבנה יחד עם האנשים ביחד, ואתה צריך לפתח אסטרטגיות של קשב ואיזון חוזר וכתיבה יוצרת, ודברים שהם יותר עכשוויים באופן שבו הם נראים.
אראל מרגלית: הרבה מהאופן שבו היו מלמדים את זה – ואני בתיכון, אני לא רוצה להגיד לכם איפה הייתי כשהיו שיעורי תנ"ך או שיעורי ספרות.
אראל מרגלית: אם ראו אותי במקום אחר חוץ ממגרש הכדורסל – טוב, רנה קסין לקחה את האליפות הארצית – אז זה היה טוב.
אראל מרגלית: לעומת זאת, כשזה מגיע ברמה רלבנטית וברמה עכשווית, זה הדברים המעניינים ביותר באנושות.
אראל מרגלית: ואני רק רוצה להזכיר לכל אלה שחושבים שנבנינו על טכנולוגיות ועל כוח צבאי.
אראל מרגלית: לאשורים היה יותר כוח צבאי ולבבלים היו יותר טכנולוגיות.
אראל מרגלית: אנחנו היינו העם שידע לספר את הסיפורים הגדולים לאנושות.
אראל מרגלית: ואם לא נדע שזה היתרון היחסי שלנו, שאנחנו לא המחקר והפיתוח של העולם, אנחנו המעוז היצירתי שלנו במובן הרחב - עם ריקוד, עם אומנים, עם כתיבה, עם המובן הרחב של יצירה – אז ישראל תאבד את היתרון היחסי שלה באופן עמוק.
אראל מרגלית: זאת דעתי.
רות קלדרון: זה היה משפט אחד מעולה.
אראל מרגלית: זהו.
משה גפני: כן, אני מסכים, אני מזדהה איתו לחלוטין.
רות קלדרון: מאד, מאד כיוונת לדעתי.
משה גפני: אני אאפשר לך, אבל אני מבקש משפט.
<יואב טאובמן: יואב טאובמן מהוועדה לתכנון ותקצוב.
<יואב טאובמן: רק שתי הערות קטנות.
<קריאה: אולי יש לו כסף.
משה גפני: בסדר, אני מכיר את הכסף של הות"ת.
<יואב טאובמן: נושא התקציב עלה.
משה גפני: אני נתתי להם אז כסף.
משה גפני: לא ידעתי שיצרתי בעיה עם מדעי הרוח.
<יואב טאובמן: לגבי נושא התקצוב, ות"ת כאמור מעבירה את רוב התקציב שלה דרך מודל ות"ת, שמתחלק ל... ומחקר, אני לא אכנס לזה, אבל אם אנחנו נכנסים לתקופה האחרונה, ות"ת בעצם עשתה שינוי במודל התקצוב לפני כ-5 שנים, ואם אנחנו מסתכלים משנת תשס"ח עד שנת תשע"ד – אז הגידול בהשקעה - - - בתחום מדעי הרוח עלה ב-60%, שזה היה הגידול הגבוה ביותר בין כל התחומים שות"ת מתקצבת.
משה גפני: אז אם הכל כל כך טוב, אז למה זה כל כך רע?
<יואב טאובמן: ועוד דבר, מהדברים שנאמרו כאן לגבי נושא התקצוב שלא מיטיבים עם מדעי הרוח, אלה דווקא הפוכים.
משה גפני: אתה מכחיש את זה?
<יואב טאובמן: זה למעשה הפוך.
<יואב טאובמן: הנתונים אומרים את ההיפך.
<יואב טאובמן: ובעצם, אם אנחנו מסתכלים על שנת תשע"ד – התקציב שמופנה לתחום מדעי הרוח מסך מודל התקצוב, עולה על - - -
רות קלדרון: לכן אני לא חושבת שזה - - -
משה גפני: אני לא נכנס לדיון הזה עכשיו.
משה גפני: בבקשה, תודה.
משה גפני: בסדר, הכל בסדר.
משה גפני: אני לא יודע למה אנחנו בכלל מקיימים דיון.
<מלכה רפפורט חובב: אני רוצה להיות יותר מציאותית.
<מלכה רפפורט חובב: קודם כל לגבי הקיצוץ בהשכלה גבוהה, החרגנו בות"ת את מדעי הרוח מ - - -
<מלכה רפפורט חובב: החרגנו, אוקיי.
<מלכה רפפורט חובב: עכשיו, הבעיה היא - - -
משה גפני: מתי היה הקיצוץ?
<מלכה רפפורט חובב: הקיצוץ עכשיו, 75 מיליון בעקבות צוק איתן, אז החרגנו את כל התכניות במדעי הרוח, הן מוחרגות מהקיצוץ.
משה גפני: שנייה, בזמן שלי לא קיצצו במוסדות להשכלה גבוהה, רק בזמן שלהם.
משה גפני: נו?
משה גפני: לא, אני רוצה שפשוט תגידי שעכשיו היה קיצוץ.
<מלכה רפפורט חובב: היה קיצוץ.
<קריאה: 175 מיליון.
רות קלדרון: חבר הכנסת גפני, זה לא עליך עכשיו.
משה גפני: אצלי לא היה קיצוץ.
<מלכה רפפורט חובב: אם אני רוצה להיות מציאותית, זה מה שהייתי אומרת.
משה גפני: אז הוא אמר, קודמך אמר, יואב טאובמן, הוא אמר שלהיפך, היה גידול בתקצוב - - -
<מלכה רפפורט חובב: רק שנייה, בסדר, בסדר, אני מבינה.
<מלכה רפפורט חובב: השאלה מה צריך לעשות.
<מלכה רפפורט חובב: אתה רצית להעביר את זה ל - - -
רות קלדרון: פסים מעשיים.
<מלכה רפפורט חובב: ולגבש החלטה.
<מלכה רפפורט חובב: כשהממשלה החליטה שיש לה יעד להנגיש את ההשכלה הגבוהה לערבים, היה לא רק כסף לדבר הזה, היה גם צוות שישב ובנה אסטרטגיה כוללת.
<מלכה רפפורט חובב: עכשיו, מה שחסר במדעי הרוח היום, וזה בעקבות מה שגבי מוצקין ממכון ון-ליר אמר, אנחנו צריכים לראות את המערכת כמכלול.
<מלכה רפפורט חובב: המכלול כולל את מערכת החינוך, ההשכלה הגבוהה על כל מרכיביה, כולל המכללות לחינוך, מפני ששם אנחנו מכשירים את המורים שילמדו במערכת החינוך וכולל מוסדות התרבות.
<מלכה רפפורט חובב: עכשיו אין לנו צוות שחושב על העניין הזה כמכלול, ואני הייתי מבקשת שמה שייצא מהוועדה הזאת, זה שהממשלה רוצה לקדם את מדעי הרוח לא כיוזמות פה ושם, אלא לראות את זה כמכלול – מה המקום של מדעי הרוח בתוך החברה, איך כל המרכיבים - - -
אראל מרגלית: כי זה אחרת, זה העולם העסקי.
אראל מרגלית: למה את לא שמה שם גם את העולם העסקי?
רות קלדרון: זה חוסר לפרופסור מוצקין.
אראל מרגלית: אנחנו צריכים גם בעולם העסקי את מדעי הרוח.
<מלכה רפפורט חובב: בסדר, גם בעולם העסקי, אבל זה מה שהייתי מצפה.
<מלכה רפפורט חובב: נכון, אתה צודק, אתה צודק.
<מלכה רפפורט חובב: צריך מישהו שיישב, שיקצו משאבים לפתח אסטרטגיה, ואז אנחנו - - -
אראל מרגלית: העולם העסקי הישראלי צריך אומנים וכותבים.
אראל מרגלית: תקשיבו למה שאני אומר לכם.
<ליאת הלבץ: אפשר רק להציג גם את העמדה של התאחדות הסטודנטים?
משה גפני: כן, רק אם אפשר במשפט.
<ליאת הלבץ: שמי ליאת הלבץ, אחראית קשרי ממשל בהתאחדות הסטודנטים.
<ליאת הלבץ: כמובן שההתאחדות מסכימה לחלוטין - - -
<קריאה: היא הייתה אחראית על הרבה מאד מהיזמות של הצעירים בירושלים.
<ליאת הלבץ: כמובן שהתאחדות הסטודנטים מסכימה לחלוטין לגבי חשיבות הנושא ועל קידומו.
<ליאת הלבץ: הדברים שההתאחדות כן מבקשת להגיד, בהמשך למה שנאמר פה, זה קודם כל באמת עניין הפרקטיות.
<ליאת הלבץ: היום סטודנטים מחפשים באמת תואר שיוכל לעזור להם בעולם התעסוקה, זה הכיוון שמעניין אותם.
<ליאת הלבץ: יוקר המחייה, כל הנושא של הקשיים הכלכליים שעומדים היום בפני הצעירים, ודיברו על זה פה הרבה ובהחלט זה נושא שחשוב שהמוסדות ידגישו בפני הסטודנטים, כשהם באים להירשם ללימודים – את החשיבות של ההשתלבות בשוק התעסוקה אחר כך עם התארים האלה.
<ליאת הלבץ: ומעבר לזה, גם קידום של עוד תכניות כמו פק"מ, שילוב של חוגים במקביל.
משה גפני: אני מבקש לסכם, ברשותכם.
רות קלדרון: המדענית הראשית יכולה לבוא.
משה גפני: תיכף אני אשאל אותם, אני לא אעשה את זה.
משה גפני: תראו, קודם כל אני רוצה לסכם במשפט שאמר חבר הכנסת אראל מרגלית.
משה גפני: גם אם יש ערך מוסף, זה הנושא של החשיבה, של הדברים שיש לנו צבא יותר חזק, שיש לנו תעשייה יותר חזקה, יש לנו חשיבה חזקה.
משה גפני: זה מה שהיה במהלך כל ההיסטוריה, ואם חברת הכנסת קלדרון תסכים, אז אני רוצה להכניס את זה במסקנות ותיכף אני אגיד לך גם דבר מעשי.
משה גפני: אנחנו מבקשים ככה, וזה יונח גם על שולחן הכנסת: אנחנו מבקשים להקים צוות, כשהצוות הזה יכלול את המועצה להשכלה גבוהה, משרד החינוך, את האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים - - -
<ליאת הלבץ: ואת התאחדות הסטודנטים, אם אפשר גם.
<ליאת הלבץ: זה חשוב מאד.
<ליאת הלבץ: אנחנו חלק מאד חשוב.
<ליאור פרלמן: והעם.
<ליאור פרלמן: אנחנו העם.
<ליאור פרלמן: "דרך רוח" זה העם.
משה גפני: את "דרך רוח" רציתי להגיד בכל מקרה וגם את המכללות, את הנציגות של המכללות, מה שאת אמרת קודם.
משה גפני: אני מבקש שהצוות הזה - - -
רות קלדרון: חבר הכנסת גפני, זה כולל את משרד המדע?
משה גפני: אני לא חושב שמשרד המדע קשור לזה.
רות קלדרון: אני מחפשת לזה בית.
משה גפני: אני רוצה שהצוות הזה יתכנס.
משה גפני: אני רוצה לדעת מי אתם מציעים שיעמוד בראשו.
משה גפני: פרופסור מוצקין זה בסדר מבחינת
משה גפני: כם, או שאתם רוצים לחשוב?
משה גפני: אני רוצה מישהו שיהיה כתובת.
<נורית ירמיה: אני חושבת שמשרד המדע זה מאד מתאים בסך הכל.
משה גפני: אפשר לצרף את משרד המדע, אבל משרד המדע הוא לא הפרטנר המרכזי, בגלל שזה משרד החינוך והמועצה להשכלה גבוהה.
אראל מרגלית: יש לו שם מכון מולטי-דיסציפלינארי, תן לו להעביר את זה.
משה גפני: משרד המדע יהיה בפנים.
רות קלדרון: זה מאד מושך, גם מהדברים שאמרת - - -
משה גפני: אני אגיד לכם למה אני צריך כתובת.
משה גפני: אני צריך כותבת קודם כל כדי שמישהו יכנס את הצוות הזה מיד, בגלל שבתום שלושה חודשים אני רוצה דו"ח על תכנית עבודה.
<דוד ניומן: אני מבקש להציע את פרופסור יגאל שוורץ מהמחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן גוריון, שלמעשה הקים את - - - של ספרות עברית, שיכול להיות אדם שצריך להכניס אותו לפעילות, אולי בשיתוף עם עוד - - -
משה גפני: בסדר, אז הוא יהיה יושב ראש עמית לפרופסור מוצקין.
רות קלדרון: אני רק אומרת שאם אנחנו לא נצא מרחביה, ואני מאד הייתי רוצה שתעמוד בראש הצוות, אבל אם לא נצא מהדבר הרגיל ומהאוניברסיטה הרגילה ומהטיפוס הרגיל שלומד מדעי הרוח – גם לא נזוז.
משה גפני: טוב, אני מבקש את הקמת הצוות הזה.
משה גפני: אם יש קשיים בהקמת הצוות והצוות לא מתכנס בתוך כמה ימים – אני מבקש להודיע למנהלת הוועדה.
אראל מרגלית: אבל אנחנו גם רוצים צוות מגוון.
רות קלדרון: פנים חדשות.
משה גפני: אני אגיד לכם מה שעומד ביסוד הדברים.
משה גפני: אני לא התרשמתי בשום מקרה ובשום צורה מכל הדיון הזה, שהולך להיות יותר טוב.
משה גפני: הולך להיות יותר רע.
משה גפני: אני אגיד לכם למה.
משה גפני: הולך להיות יותר רגע מכיוון שהנוער בישראל, או הצעירים בישראל רוצים מדעי רוח, כל אחד לפי עניינו.
משה גפני: המוסדות להשכלה גבוהה והמכללות והמערכת הממוסדת לא משכילה, החל מבתי הספר התיכוניים או בכלל מערכת החינוך, לא משכילה למסד את העניין הזה.
משה גפני: אנשים הולכים לכל מיני בתי מדרש והולכים לכל מיני מקומות, אני יכול להגיד לכם את זה גם כאדם חרדי, אני מכיר הרבה מאד כאלה שנמצאים באוניברסיטאות אבל הם לומדים מינהל עסקים ומשפטים.
משה גפני: ואת מדעי הרוח, מה שקוראים לזה במוסדות להשכלה גבוהה, הם לומדים אצלנו או אצלם.