GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גלי בן אור: אנחנו בסעיף 38, עמוד 17 בנוסח שמונח לפניכם.
משה גפני: תתחילי את ותכף נשמע את משרד המשפטים.
<גלי בן אור: בסעיף 38(3) יש החלפה של המונח דגימת DNA לדגימה ביולוגית.
<גלי בן אור: אותו הדבר בסעיף קטן (4) ובסעיף קטן (5).
<גלי בן אור: במקום סעיף (6) שבנוסח הקיים, מוצע להחליף אותו ל: (6) מוסר תוצאות בדיקה שנערכה לקטין, לחסוי או לפסול דין שלא לפי הוראות סעיף 28.
<טליה אגמון: זה תיקון ניסוח.
<טליה אגמון: המשפט הקודם, ניסוחו היה כל כך מסורבל ורצינו לתקן אותו.
<טליה אגמון: במקום אינו מוסר תוצאות לפי ההוראות, מוסר תוצאות.
<גלי בן אור: בסופו של סעיף קטן (א) מוצע להוסיף סעיף קטן (10) שבו ייאמר: (10) עושה אחד מאלה, מבלי שהבדיקה הותרה לפי חוק זה או לפי חיקוק אחר: מבצע או גורם לביצוע בדיקה גנטית בדגימה ביולוגית מזוהה של אדם, אם ידוע לו שלא ניתנה הסכמת האדם לביצוע הבדיקה.
<גלי בן אור: מגלה או עושה שימוש בתוצאות של בדיקה גנטית מזוהה, כשהוא יודע, או שהיה עליו לדעת, שלא ניתנה הסכמת האדם לנטילת הדגימה, לביצוע הבדיקה הגנטית או לגילוי תוצאותיה.
סעיף קטן: (11) אדם, מעבדה או מכון שביצעו בדיקה גנטית, למעט בדיקה גנטית לקשרי משפחה, בהוראת מי שמוסמך לתת ייעוץ גנטי – לא יישאו באחריות לפי פסקה (10).
משה גפני: מה לא יישאו באחריות?
משה גפני: הם ביצעו שלא בהסכמה?
<טליה אגמון: הכוונה היא שאם הם קיבלו הפניה מיועץ גנטי לעשות בדיקה והם ביצעו אותה, הם לא אחראיים אם התקבלה או לא התקבלה הסכמה.
<טליה אגמון: מי שלקח את הדגימה בלי לקבל את ההסכמה.
<טליה אגמון: המעבדה מקבלת דגימה, מקבלת את זה יחד עם הפניה מיועץ גנטי או מרופא מומחה בגנטיקה, היא לא צריכה לנחש שלא הייתה שם הסכמה.
<טליה אגמון: זאת הכוונה.
<גלי בן אור: אין לה קשר ישיר עם הנבדק.
מאיר שטרית: המעבדה לא יכולה לדעת.
משה גפני: למה התוספת הזאת?
משה גפני: מה זה משנה מה המצב הקיים?
<גלי בן אור: אני מניחה שהכוונה הייתה שהם לא יהיו מסייעים לדבר עבירה, אם מישהו לקח את הבדיקה שלא בהסכמה והמעבדה עשתה את זה.
משה גפני: אני שואל מה המצב החוקי היום.
<לילך וגנר: היום אין עבירה פלילית על נטילת דגימה מאדם לא הסכמתו.
<לילך וגנר: זה חידוש של הצעת החוק.
<לילך וגנר: אנחנו קיימנו דיון על הסעיף החדש הזה, מאחר שבאמת מדובר ביצירת איסור פלילי חדש, ובעיקר אנחנו דנו בשאלה האם לא מדובר במעשה שהוא ממילא אסור לפי חוק הגנת הפרטיות.
<לילך וגנר: חוק הגנת הפרטיות, חלק מהסעיפים שלו, מאוד קשורים לעניין הזה כי בעצם ביצוע בדיקה גנטית לאדם ללא הסכמתו ושימוש בה, זה סוג של מידע שאנחנו לוקחים מאותו אדם ועושים בו שימוש.
<לילך וגנר: למשל, סעיף 2(9) לחוק הגנת הפרטיות קובע עוולה אזרחית ועבירה פלילית על שימוש בידיעה על ענייניו הפרטיים של אדם או מסירתם לאחר שלא למטרה לשמה נמסרה.
<לילך וגנר: אנחנו דנו בשאלה האם הסעיף הזה בעצם מייתר את העבירה הפלילית החדשה שמוצע לקבוע כאן.
<לילך וגנר: אחרי שקיימנו דיון ארוך על זה, אנחנו סבורים שבאמת סעיף 2(9) יכול לתת מענה הולם ברוב המצבים שנכללים באיסור החדש אבל זה לא נקי מספקות.
<לילך וגנר: זה תלוי באיזה סוג של פרשנות מרחיבה של בית המשפט לגבי הסיפא של סעיף 2(9) לחוק הגנת הפרטיות שאומר שלא למטרה לשמה נמסרה.
משה גפני: אתם הגעתם למסקנה שצריך להבהיר את זה גם כאן?
<לילך וגנר: אנחנו כרגע מוכנים לכך ואנחנו אפילו נציע נוסח.
<לילך וגנר: אנחנו מבקשים לשמור את זכותנו לקראת קריאה שנייה ושלישית לדון בזה ביתר הרחבה ולבחון יותר עמוקות את הקשר בין שתי העבירות הללו.
<לילך וגנר: עקרונית אנחנו מסכימים שזה ייקבע כרגע.
<לילך וגנר: יש לנו גם הצעת נוסח שנועד לענות על בעיות מסוימות שאני מיד אעלה אותן.
<לילך וגנר: אנחנו מבקשים שהעבירה הפלילית החדשה בעצם תפנה לחוק הגנת הפרטיות.
<לילך וגנר: זאת אומרת, העושה אחת מאלה – ואנחנו כבר נפרט – מבלי שהבדיקה הותרה, דינו כדין העובר על סעיף 2 לחוק הגנת הפרטיות.
<לילך וגנר: מבחינת העונש אין בעיה כי העונש על הפרה של הפרטיות היא חמש שנים, כפי שמוצע כאן באותו מדרג.
<לילך וגנר: מבחינת העונש אין בעיה.
<לילך וגנר: מה ההשלכות של זה.
<לילך וגנר: בחוק הגנת הפרטיות יש הסדר הרבה יותר מקיף לעניין הגנות ופטורים.
<לילך וגנר: אני מפנה לפרק ג' לחוק הגנת הפרטיות.
<לילך וגנר: על פניו, מבלי שבחנו עדיין לעומק - ונעשה את זה לקראת קריאה שנייה ושלישית – אנחנו חושבים שהגנות והפטורים צריכים לחול.
<לילך וגנר: למשל בסעיף 19 יש פטור לכל מיני עניינים שאנחנו חושבים שהוא מאוד רלוונטי לכאן.
<לילך וגנר: זה גם יבטיח בעיה נוספת שעלולה לעלות ולכן ביקשתי מנציגי המשטרה להשתתף בדיון, השימוש על ידי המשטרה כאמצעי חקירתי שלא נכנס לחוק חיפוש בגוף חשוד בבדיקות גנטיות.
<לילך וגנר: אנחנו רוצים להבטיח שיתאפשר שימוש כזה גם בעתיד ושהם לא ייכנסו לעבירה הפלילית החדשה.
<לילך וגנר: אני מבינה שלא הייתה כוונה למנוע מהמשטרה פעולות חקירה נדרשות.
משה גפני: אני לא מסכים להפנות את זה.
משה גפני: אנחנו נדון על זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
משה גפני: זאת עבירה שעומדת לעצמה.
<גלי בן אור: זה מה שמציעים.
<גלי בן אור: זה הנוסח שהם מציעים.
<גלי בן אור: עבירה בחוק שלנו שרק מפנה.
משה גפני: אנחנו לא מפנים את זה לשם.
משה גפני: אני לא הולך לתת היתרים ופטורים.
משה גפני: אנחנו נדון על זה בהרחבה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
<לילך וגנר: אנחנו רק נבהיר את החששות שלנו.
משה גפני: לגבי המשטרה הבנתי.
<לילך וגנר: המשטרה זקוקה.
משה גפני: החוק לא אוסר עליה.
<קריאה: זה יכול להשתמע.
משה גפני: יכול להשתמע, אנחנו דבר על זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, אז המשטרה תדבר יותר באריכות או שאתם תדברו יותר באריכות.
<לילך וגנר: זאת כן תהיה עבירה פלילית.
<לילך וגנר: ההפניה לחוק הגנת הפרטיות והכלים שהיא מאפשרת מבחינה אזרחית.
משה גפני: לא בקריאה הראשונה.
<לילך וגנר: אנחנו לא מציעים שזאת לא תהיה עבירה.
משה גפני: לגבי ההפניה נדון לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
<לילך וגנר: יש לנו גם הערות לנוסח.
משה גפני: אם זה לא שינוי מהותי, תנסחו עם היועצת המשפטית.
משה גפני: אם אין שינוי מהותי.
<לילך וגנר: אנחנו מציעים את הנוסח הבא: מבצע או גורם לביצוע בדיקה גנטית בדגימה ביולוגית מזוהה של אדם ולא ניתנה הסכמת אותו אדם לנטילת הדגימה לביצוע הבדיקה הגנטית או לגילוי תוצאותיה.
<לילך וגנר: מגלה או עושה שימוש בתוצאות של בדיקה גנטית מזוהה של אדם ולא ניתנה הסכמת אותו אדם לנטילת הדגימה לביצוע הבדיקה הגנטית או לגילוי תוצאותיה.
<לילך וגנר: אנחנו ביקשנו שיחולו הוראות חוק הגנת הפרטיות.
משה גפני: להפנות לשם, זה צריך דיון.
<לילך וגנר: מה זה שונה מהנוסח שמונח כרגע.
<לילך וגנר: נושא המודעות, זה עניין נוסחי.
<לילך וגנר: אין שום צורך לקבוע אותו בגוף הסעיף מאחר שכל עבירה פלילית דורשת, אם לא נכתב בה אחרת, מחשבה פלילית, זאת אומרת, מודעות של הנאשם לכל רכיבי העבירה.
<לילך וגנר: תיקנו את הנוסח והשמטנו את הנושא הזה של המודעות.
<לילך וגנר: כמו כן, כמו שאמרתי בדיון הקודם, בפסקה (ב) נכנס נושא של רשלנות שלא עולה בקנה אחד עם דרישות חוק העונשין שיסוד נפשי של רשלנות לא ייקבע כיסוד נפשי לעבירה שהעונש שלה הוא מעל שלוש שנות מאסר.
<לילך וגנר: אז הורדנו את הנושא הזה של רשלנות.
<לילך וגנר: הנוסח הזה מייתר במידה רבה את הצורך בהגנה שנקבעה היום בפסקה (11) וגם מייתר, בהתייעצות עם משרד הבריאות, את העבירה החדשה שנקבעה בסעיף ג(1א).
<לילך וגנר: זאת אומרת, זה נוסח שמקיף את כל האיסור שבעצם הצעת החוק ביקשה לאסור על נטילה שלא כדין של דגימה ללא הסכמתו של אותו אדם.
<גלי בן אור: זה בעצם מביא לזה שזה נכתב בסטנדרט שמקובל עכשיו לכתוב עבירות.
<גלי בן אור: זה נותן את אותו מדרג ענישה שמוצע בחוק שלנו.
<גלי בן אור: זה נסמך על חוק הגנת הפרטיות.
משה גפני: זה לא ייסמך על חוק הגנת הפרטיות.
<צילי נאה: אני רוצה להעיר הערה לעניין הזה.
<צילי נאה: בישיבה הראשונה כאן, שי דיבר על הצורך לתת איזשהו מענה אזרחי נזיקי להתנהגות הזאת שכאן מוגדרת כהתנהגות אסורה באופן פלילי.
<צילי נאה: אני רוצה להעיר שההפניה לחוק הגנת הפרטיות היא בעצם נותנת מענה דואלי, גם פלילי וגם אזרחי, כי הדבר הזה, ברגע שהוא מוגדר כפגיעה בפרטיות, הוא גם עוולה אזרחית.
<צילי נאה: אני רוצה להביא את זה לידיעת הוועדה.
משה גפני: הוועדה רשמה את זה לפניה והיא תדון על זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, כי אחרת אני פותח עכשיו דיון גדול ואני הבנתי שזה גם היום האחרון שאנחנו יכולים להניח את זה לקריאה ראשונה.
משה גפני: לכן אני לא פותח דיונים רבי עוצמה כאלה שיש לי גם מה להעיר עליהם.
<לילך וגנר: בנוסח שכרגע מוצע לא יהיו הגנות ולכן אין הגנה למשטרה.
<לילך וגנר: אין פטור למשטרה.
משה גפני: יש הגנה למשטרה, רק לא בטוח.
משה גפני: כך אמרתם וגם אני חושב כך.
<לילך וגנר: העמדה המשפטית שלנו אומרת שאם זה קיים - - -
משה גפני: החוק לא יאושר לקריאה שנייה ושלישית לא שיתקיים דיון ממצה עם המשטרה.
משה גפני: עמדתכם נרשמה והיא תישמע ותידון לקראת הקריאה השנייה והשלישית כי יש לזה הרבה השלכות.
מאיר שטרית: היושב ראש, אם מותר לי להציע, אני חושב שאחרי הקריאה הראשונה נזמין את המשטרה ליועצת המשפטית של הוועדה כדי ששניהם ידונו.
מאיר שטרית: שנינו לא משפטנים גדולים אבל אנחנו סומכים עליהם.
מאיר שטרית: שיגיעו להסכמות.
מאיר שטרית: אם הם יביאו בפנינו הסכמה, זה יהיה הטוב ביותר.
משה גפני: אני רוצה שהעבירה תהיה כאן בחוק הזה.
<לילך וגנר: אנחנו לא התנגדנו.
<לילך וגנר: הסכמנו שזה יהיה כאן בחוק הזה.
<לילך וגנר: עדיין אנחנו חושבים שבמיוחד ההגנות בסעיף 18 והפטורים בסעיף 19 לחוק הגנת הפרטיות רלוונטיים כאן.
משה גפני: לא דחיתי את זה.
משה גפני: לא אמרתי שזה בסדר או לא בסדר.
משה גפני: זה יידון.
משה גפני: לשם כך יש גם את הקריאה השנייה והשלישית.
משה גפני: בקריאה הראשונה אנחנו מדברים על השלד של החוק.
מאיר שטרית: תגיעו להסכמה.
מאיר שטרית: אני מאמין שנקבל את ההסכמה אליה תגיעו.
משה גפני: יצטרכו לשכנע אותי.
<לילך וגנר: בנוסף לכך היו הערות שהערתי על הסעיף הפלילי בדיון הקודם.
<לילך וגנר: בדיון הקודם הערתי מספר הערות על הסעיפים הפליליים פרט לנושא הזה ואני חוזרת על ההערות שלי בתמצית.
<לילך וגנר: ביקשנו שסעיף 38(א)(2) ירד מדרג למדרג של (ב).
משה גפני: את מדברת על הסעיף האומר שאינו נוקט אמצעים סבירים לשמירה על סודיות?
משה גפני: מה הבעיה שלך עם זה?
<לילך וגנר: אמרנו שהעונש של חמש שנים לא מתאים לעניין של מישהו שלא נוקט אמצעים סבירים והוא יותר דומה למי שמפר חובת פיקוח, וכמו שכתוב בחוק בסעיף 39, העונש בדרך כלל על מי שמפר חובת פיקוח הוא חצי מהעונש של הבן אדם שעושה את העבירה ולכן ראוי להוריד את זה למדרג היותר נמוך.
משה גפני: אבל אם הוא עושה את זה בפשיעה, את אי נקיטת האמצעים הסבירים לשמור על הסודיות?
<לילך וגנר: בפשיעה?
משה גפני: בפשיעה, כן.
מאיר שטרית: בכוונה תחילה.
מאיר שטרית: בזדון.
<לילך וגנר: הוא עובר את העבירה עצמה.
<לילך וגנר: זאת לא עבירה של אי נקיטת אמצעים סבירים.
משה גפני: בא אליו מישהו ואמר לו: אתה לא שומר כאן על המידע, אתה לא נוקט באמצעים סבירים.
משה גפני: הוא אומר לו: לא מעניין אותי, מה אכפת לי, שיצא החוצה.
<לילך וגנר: אני חושבת שמישהו שלא נוקט באמצעים סבירים, הדין שלו צריך להיות פחות ממי שעובר את העבירה.
משה גפני: אבל הוא עושה את זה בכוונה.
מאיר שטרית: אם הוא התרשל.
משה גפני: הוא אומר שזה לא מעניין אותו.
<לילך וגנר: אז הוא לא עושה את זה בכוונה.
מאיר שטרית: הוא עושה בכוונה.
<לילך וגנר: רשלנות וכוונה לא דרים בכפיפה אחת במשפט הפלילי.
<גלי בן אור: העירו לו וחייבו אותו לעשות, והוא אומר שדווקא הוא לא עושה.
<לילך וגנר: יכול להיות שהוא ייכנס לאיסור עצמו ולא לאי נקיטת אמצעים סבירים.
<לילך וגנר: העבירה של אי נקיטת אמצעים סבירים לא נועדה למצבים של (ב).
<לילך וגנר: ב-(א) יש את האיסור וב-(ב) יש את נקיטת האמצעים.
משה גפני: היות ואני לא יודע להסביר את עצמי טוב, תתאמצי.
משה גפני: קשה לי לבטא את עצמי כמו שצריך.
משה גפני: מדובר על מקרה ספציפי בו אדם היה צריך לנקוט באמצעים סבירים כדי שלא יצא המידע החוצה.
משה גפני: בא אליו מישהו ואמר לו שזה פה על השולחן, זה יוצא החוצה ואתה צריך לנקוט באמצעים סבירים ואתה לא נוקט בהם.
משה גפני: הוא אומר: לא מעניין אותי, שיצא החוצה.
משה גפני: אצלכם רשלנות וכוונה לא הולכים יחד, אבל אני מספר לך על מקרה.
משה גפני: זה מה שהיה אתמול.
משה גפני: חמש שנים או שנתיים וחצי?
<לילך וגנר: כמו שנמצא בסעיף 39, אתה יכול לשאול אותה שאלה לגבי נושא משרה בתאגיד.
<לילך וגנר: העמדה שלנו היא שאי נקיטת אמצעים סבירים היא חמורה פחות מהעבירה עצמה ולכן היא צריכה להיות במדרג יותר נמוך.
משה גפני: אתם כאן בעמדה מייעצת.
<לילך וגנר: בוודאי.
<לילך וגנר: אני אומרת את עמדתי.
משה גפני: אני מציע שיהיה כתוב כמו שהם אומרים אלא אם כן הוכח שזה נעשה בזדון, אי השמירה על הסודיות.
<גלי בן אור: לילך, אם נוסיף הוראה שתאמר שאלא אם כן פעל בניגוד להוראה שניתנה לו לשנות.
משה גפני: את מבקשת ממנה רשות?
<גלי בן אור: אני מציעה.
<גלי בן אור: אני מציעה להעביר את אי נקיטת אמצעים סבירים לסעיף קטן (ב), אבל אם המשיך לפעול כך למרות הוראה שניתנה לו לשנות את המצב, להחזיר את זה בחזרה.
משה גפני: למה לא יותר פשוט?
משה גפני: אלא אם כן הוכח שהאיש עשה את זה בזדון.
משה גפני: עשה בידיעה.
<מרדכי הלפרין: עדיף הפוך.
<מרדכי הלפרין: עדיף להשאיר את זה בסעיף קטן (א) ולציין שזה נעשה בכוונה תחילה ולעשות עבירה אחרת שלא בכוונה תחילה ברשלנות בסעיף (ב).
משה גפני: איך שרוצים, זה לא משנה לי.
משה גפני: אני מקבל את העמדה שלכם שזה צריך להיות בסעיף אחר ובאמת זה מחצית מהעונש אלא אם כן מדובר באחד שעשה את זה בזדון.
<לילך וגנר: בזדון, זה בידיעה.
משה גפני: בידיעה.
משה גפני: איך שתנסחי את זה.
<גלי בן אור: לכן הצעתי שקיבל הוראה ולא תיקן את המצב.
משה גפני: כמו שאמרתי, אלא אם כן זה נעשה בזדון.
<מרדכי הלפרין: יכול להיות בזדון גם בלי הוראה.
משה גפני: אני חרד כל הזמן לעניין של דליפת המידע החוצה, שזה דבר נורא.
משה גפני: זה אחד הדברים המרכזיים.
משה גפני: אמרתי את זה כמה פעמים, שאני חושש בחוק הזה מדליפת מידע החוצה.
משה גפני: זאת סברה נכונה מה שהחלטתם במשרד המשפטים שזה צריך להיות בסעיף אחר, אני מסכים אבל יש מצב שבו הוא צריך להישאר במקום הזה כי בן אדם עשה את זה בזדון.
<קריאה: בכוונה תחילה.
<לילך וגנר: אנחנו יכולים לחשוב על ניסוח ביחד עם גלי.
משה גפני: אתם יכולים לחשוב.
משה גפני: אני קובע.
<לילך וגנר: כמובן.
<לילך וגנר: אני מציעה לוועדה.
משה גפני: אם אתם תרצו לקראת הקריאה השנייה והשלישית לשכנע אותי שלא צדקתי, ואני מעריך שלא תעשו את זה כי אני כן צדקתי, נדון.
<לילך וגנר: ההערה השנייה שלי נוגעת לסעיף 38(ה).
<לילך וגנר: אנחנו חושבים שאין מקום להכפלת העונש כאשר מדובר בבעלי המקצוע המפורטים בסעיף 9.
<לילך וגנר: העונשים הם עונשים משמעותיים ביותר, הם לא מוצו לחלוטין כי כמעט אין פסיקה על זה ולכן אין מקום להחמיר את העונש, בטח לא לעשר שנים שזאת המשמעות של הכפלה של סעיף קטן (א) כאשר העונש לא מוצה במסגרת העונש המרבי בצד העבירות עצמן.
<לילך וגנר: אין לנו תקדימים לזה.
<טליה אגמון: התיקון הזה מקובל גם עלינו.
<גלי בן אור: הם אומרים שההכפלה מיותרת.
<לילך וגנר: נגיע לעשר שנים בפני הרכב בעבירות של חמש שנים.
מאיר שטרית: חמש שנים, מספיק.
<לילך וגנר: יש לי הערה לסעיף 43א עת נגיע אליו.
<גלי בן אור: לפני כן.
<גלי בן אור: לא הקראתי עוד את סעיף קטן (1א) שמוצע להוסיף אותו בסעיף (ג).
<לילך וגנר: אנחנו חשבנו שהוא מיותר.
<גלי בן אור: לנוכח התיקון.
<גלי בן אור: מוצע להוסיף בסעיף קטן (ג), שם זה מדרג ענישה של מאסר שנה, סעיף קטן (1א).
<מיכל ברקנשטט: אפשר להגיד משהו על סעיף 38(10)(א)?
<טליה אגמון: מבצע או גורם לביצוע בדיקה גנטית ודגימה ביולוגית.
<מיכל ברקנשטט: כן.
<גלי בן אור: מיכל, תציגי את עצמך לפרוטוקול.
<מיכל ברקנשטט: אני אחת מנציגות איגוד היועצות הגנטיות.
<מיכל ברקנשטט: בסעיף 38(10)(א) כתוב שלא ניתנה הסכמת אדם לביצוע בדיקה.
<מיכל ברקנשטט: השאלה אם הסכמה בחתימה, בעל פה, בייעוץ גנטי, באיזה אופן?
<מיכל ברקנשטט: מה זה ניתנה הסכמה?
מאיר שטרית: על פי מה שהחוק דורש.
<קריאה: ההסכמות מוגדרות בחוק.
מאיר שטרית: יש מקומות שצריך בכתב ויש מקומות שמספיק בעל פה.
מאיר שטרית: מה שהחוק דורש.
<גלי בן אור: יש משהו במה שהיא אומרת.
<גלי בן אור: אם ההסכמה נדרשת בעל פה ואליה מגיעה דגימה או בדיקה, אין לה דרך לדעת אם הבן אדם נתן את ההסכמה או לא נתן אותה בעל פה.
<מיכל ברקנשטט: לכתוב בדיוק איזו סוג הסכמה.
<מרדכי הלפרין: אתם מקלקלים.
<מרדכי הלפרין: זה שינוי לרעתכם.
<מרדכי הלפרין: עכשיו זה הכי טוב.
<מרדכי הלפרין: רדו מזה.
<גלי בן אור: אם זאת בדיקה שלא דורשת הסכמה בכתב ונניח האדם יודע שלקחו והוא כתב לכם מכתב והוא אומר: דעו לכם, מישהו לקח ממני ותדעו שאני לא נתתי הסכמה לא בעל פה ולא בכתב, אל תבדקו.
מאיר שטרית: אדם צריך לדעת שלא נעשתה הבדיקה.
יואב בן צור: אבל אין הבדל אם הוא שולח את זה לחוץ לארץ.
יואב בן צור: נכון?
יואב בן צור: זאת אותה עבירה, אם הוא לקח את הבדיקה ושלח אותה לחוץ לארץ.
<מרדכי הלפרין: הם ביקשו להחמיר עליהם את המצב וחזרו בהם.
<יהונתן קלינגר: התנועה לזכויות דיגיטליות.
<יהונתן קלינגר: אני אתחיל בנושא של היחס כאן לחוק הגנת הפרטיות.
<יהונתן קלינגר: אני חושב שיש פתרון פשוט מאוד והוא להגדיר מידע גנטי כמידע רפואי לפי חוק הגנת הפרטיות.
משה גפני: תציג את זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית כי יש הגיון במה שאתה אומר ואני כנראה לא אקבל את זה.
<יהונתן קלינגר: זה פותר את כל הבעיות, כולל ההגנות וכולל הכול.
<יהונתן קלינגר: הדבר השני.
<יהונתן קלינגר: סעיף 10(ב) הוא בעצם סעיף מיותר כי הוא מקטין את כל הנושא של החזקה.
<יהונתן קלינגר: בעצם מה שהיה צריך לעשות, זה לעשות את 10(א) בזדון או ברשלנות אבל אני בטוח שגם זה יטופל בקריאה השנייה והשלישית.
משה גפני: זה לא קשור לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: אתה לא משנה את המהות.
משה גפני: אתה רוצה שהנוסח יהיה שונה.
<יהונתן קלינגר: אני אומר שבעצם היחס בין (10)(א) לסעיף (11) בעצם אומר שלא תהיה אחריות, אבל הדין הכללי לא נותן לך אחריות כשאין לך ידיעה בכל מקרה.
<יהונתן קלינגר: לכן לייצר עבירה שיש לה שני מדרגי ענישה, האחד בזדון ואחד ברשלנות.
<יהונתן קלינגר: לגבי חזקת הפיקוח, התרשל בתפקידו חייב לעשות כל דבר כדי להגן על המידע הגנטי או בעצם מי שלא הגן בצורה סבירה.
<יהונתן קלינגר: בחוק הביומטרי, חבר הכנסת שטרית עשה עבודה נהדרת בזה שהוא קבע חזקה שאם מידע דולף, הייתה התרשלות ובעצם אותו בן אדם צריך להוכיח הפוך.
<יהונתן קלינגר: צריך להראות שהוא עשה הכול כדי לאבטח את המידע.
<לילך וגנר: אבל זה לא חמש שנים.
<יהונתן קלינגר: זה יותר.
<יהונתן קלינגר: זה שבע שנים.
<לילך וגנר: שבע שנים על רשלנות?
<יהונתן קלינגר: אני אפתח את החוק המדויק.
<לילך וגנר: זה נוגד את חוק העונשין שעבירות רשלנות לא יכולות להיקבע - - -
<יהונתן קלינגר: אני אפתח את החוק.
מאיר שטרית: זאת החמרה באמת רצינית.
<יהונתן קלינגר: חבר הכנסת שטרית שיש לי הרבה מחלוקת אתו, עשה שם עבודה נהדרת.
משה גפני: אתה יכול להרחיב במחלוקות?
<יהונתן קלינגר: אחר כך.
מאיר שטרית: המשיח בא.
מאיר שטרית: הוא משבח אותי על החוק הביומטרי.
<יהונתן קלינגר: שם כתוב שראש הרשות חייב לפקח ולעשות כל שניתן למניעת עבירה על פי סעיף זה, ואז יש לו מאסר של חצי שנה על כל דבר כזה.
<יהונתן קלינגר: על שאר העבירות יש מאסר שבע שנים על השגת מידע מהמאגר הביומטרי בצורה שלא כדין.
<יהונתן קלינגר: הגורם ברשלנות, יש לו מאסר שנה.
<יהונתן קלינגר: אם אנחנו מדברים על מידע יותר חמור, הרף של הענישה בפגיעה בפרטיות הוא נמוך מאוד.
<יהונתן קלינגר: היו מקרים חמורים של בני זוג שהפיצו באינטרנט תמונות של בנות זוג לשעבר שגמרו עם עבודות שירות במקום חמש שנות מאסר.
<יהונתן קלינגר: מה הרף שייקבע, אם זה שלוש או חמש או שבע שנים, לא מעניין אבל לקבוע שכמו שיושב הרשות חייב לעשות הכול, ואם יש דליפה, בעצם יש הוכחה שהוא לא עשה, יפתור את זה.
משה גפני: אנחנו בחוק הזה עושים משהו בעניין הזה?
<יהונתן קלינגר: אנחנו צריכים.
משה גפני: מה שצריכים, אני יודע, אבל אנחנו עושים כאן משהו?
משה גפני: משנים לטובה או לרעה?
משה גפני: משרד המשפטים, אנחנו משנים עכשיו משהו?
<לילך וגנר: לא, כי האחריות של נושא משרה בתאגיד הייתה קיימת גם קודם.
משה גפני: אנחנו לא משנים עכשיו בהצעת החוק.
<לילך וגנר: גם לא ביקשתם לשנות.
משה גפני: זה כן לקריאה השנייה והשלישית.
משה גפני: תעביר את עמדתך ונדון.
מאיר שטרית: אני רוצה לציין שמלכתחילה בחוק המקורי שעשינו לפני 12 שנים, גם שם החמרנו מאוד.
מאיר שטרית: עשינו ענישה מאוד חמורה.
משה גפני: הוא טוען לגבי הנושא של מאגרי מידע גנטי.
מאיר שטרית: יש ענישה.
משה גפני: תביא את העניין הזה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
משה גפני: מה יש לנו עוד בעונשין?
<גלי בן אור: מוצא להוסיף את סעיף (1א): (א1) נוטל דגימה ביולוגית מאדם, שידועים לו עליו פרטים העשויים להביא לזיהויו, במטרה לבצע בה או לגרום שתבוצע בה בדיקה גנטית, והוא יודע או היה עליו לדעת כי אותו אדם לא נתן הסכמה מדעת לכך, והכול אם הבדיקה לא הותרה לפי חוק זה או לפי חיקוק אחר.
<גלי בן אור: זה מה שלילך העירה קודם שזאת עבירה גם רחבה מדי, גם כוללת את הנושא של התרשלות ושהם היו מעדיפים לנסח את זה אחרת.
<גלי בן אור: ברשותך, במסגרת הסעיף שאנחנו ננסח, נכלול גם התייחסות לנושא הזה.
<לילך וגנר: המקרים נכנסים כבר לנוסח הקודם שהצענו.
משה גפני: אני אומר שאם זה נעשה בזדון או נעשה במכוון, כמו שאמרתי.
<לילך וגנר: ברגע שמישהו לוקח דגימה של אדם, הוא יודע שאין הסכמה שלו כי זאת דרישה של המחשבה הפלילית, הוא עובר את העבירה החמורה יותר ולכן העבירה הזאת מתייתרת.
משה גפני: עכשיו לא הבנתי.
<לילך וגנר: סעיף (1א) מתייתר כי מישהו שלוקח דגימה ועושה בה כל שימוש, כמו שאמרנו, מגלה אותה או המעגלים השניים והשלישיים יודעים, הוא יודע שלא ניתנה הסכמה של האדם או לנטילה או לביצוע בדיקה גנטית או לכל הדברים האלה, הוא כבר עובר את העבירה החמורה יותר.
<אברהם שיינפלד: מדובר במקרה של אדם שלוקח שערות במספרה.
משה גפני: היא אומרת שחלה על זה עבירה חמורה יותר.
<אברהם שיינפלד: זה מדבר יותר על לקיחת דוגמאות.
משה גפני: בחוק הקיים אין את המקרה עליו מדבר הרב שיינפלד, בו אדם נכנס למספרה ולוקח שערות?
<לילך וגנר: זה ייכנס לעבירה חמורה יותר, כמו אמרנו.
<טליה אגמון: ההבחנה בין (1א) לבין העבירות הקודמות קצת מתייתרת עת הרחבנו את ההגדרה של מה זה מידע גנטי מזוהה, מה זאת דגימה מזוהה.
משה גפני: זאת אומרת, את סבורה כמו משרד המשפטים.
<טליה אגמון: העבירה החמורה יותר מתייחסת לדגימה מזוהה והעבירה החלשה יותר מתייחסת לדגימה שידוע עליה פרטים מהם אפשר לזהות מישהו, ברגע שהכנסנו את הפרטים מהם אפשר לזהות מישהו להגדרה של דגימה מזוהה.
<לילך וגנר: הבעיה שעוד לא עשינו את זה.
<טליה אגמון: לא, עשינו את זה.
<לילך וגנר: לא יישמנו את ההגדרה של פרט מזהה.
<גלי בן אור: בעצם דיברנו על זה בפעם הקודמת.
<גלי בן אור: את הזכרת את זה בדיון.
<צילי נאה: לא.
<צילי נאה: הגדרנו שאלה ללא מפתח קידוד אבל לא דיברנו על הגדרה של פרט מזהה.
<גלי בן אור: בסעיף (ג)(4), במקום דגימת DNA יבוא דגימה ביולוגית.
<גלי בן אור: בסעיף קטן (5א), במקום דגימת DNA יבוא דגימה ביולוגית.
<גלי בן אור: בסעיף קטן (ד)(1): דורש מעובד או ממועמד לעבודה מידע גנטי שלו או של קרובו.
מאיר שטרית: מוסיף את הקרובים.
משה גפני: הוא לא יכול לדרוש מהקרוב שלו עד דור רביעי.
<טליה אגמון: קרבה רביעית.
<טליה אגמון: זה לא דור רביעי.
מאיר שטרית: בכל מקום מוסיפים: הוא או קרובו.
משה גפני: זאת אומרת, שהוא לא יכול לדרוש ממישהו שהוא בקרבה רביעית.
<גלי בן אור: למרות שזה די ברור מאליו שהמעביד לא יכול לתת הוראות לקרובים, אבל כיוון שמידע גנטי של קרובים יכול להעיד על העובד.
משה גפני: הוא יכול לתת הוראות.
<טליה אגמון: הוא דורש מעובד מידע שלו או של קרובו.
משה גפני: הוא יכול לתת הוראות לקרוב מדרגה רביעית.
משה גפני: הוא יבוא אליו ויגיד לו שהוא צריך ואם לא תיתן, הוא עף מהעבודה.
<גלי בן אור: יש את זה בסעיף.
<גלי בן אור: אנחנו סוגרים את זה גם בסעיף העבירה הפלילית.
<גלי בן אור: אותה תוספת נכנסת בסעיף (1), (2), (3) ו-(6).
<גלי בן אור: כיוון שעל סעיפי העונשין עוד לא עברנו וחיכינו לסגור את ההוראות של החוק עצמו, צריך יהיה להפנות גם לסעיפים שקבענו לגבי איסור הפליה בצבא, בחינוך, במשטרה ובשירות בתי הסוהר.
משה גפני: מה זה איסור הפליה?
<גלי בן אור: הסעיף הזה כאן מתייחס לסעיף 29 שעוסק באיסור הפליה של עובדים במקומות עבודה.
<גלי בן אור: במקביל לסעיף הזה הוצע בהצעת החוק הזה לקבוע סעיפים כאלה גם ביחס לצבא, למשטרה, לשירות בתי הסוהר וגם בנושאים של חינוך.
<גלי בן אור: מה שאנחנו נעשה, אנחנו נקבע סעיפים מקבילים לסעיפים ההם באותו נוסח ובאותו מדרג ענישה.
משה גפני: שלא תהיה הפליה בעקבות מידע גנטי.
<מרדכי הלפרין: זה לא יכול לשנות פרופיל?
משה גפני: הצבא לא נכנס.
<גלי בן אור: מידע גנטי הסתברותי, לא ניתן להשתמש בו כדי לשנות.
<מרדכי הלפרין: אני יכול לקבל התקף לב אם אני ארוץ יותר משני קילומטרים?
מאיר שטרית: לא רוצים שידעו את זה.
<גלי בן אור: יכול להיות שזה גם לא על בסיס גנטי.
<מרדכי הלפרין: יש מקרים שזה על בסיס גנטי.
משה גפני: הדרישה של הצבא בישיבה הקודמת הייתה ודחינו אותה.
<קריאה: אלא אם הוא חולה.
משה גפני: אם הוא חולה, הוא צריך להגיד את זה.
<מרדכי הלפרין: אבל אם יש הסתברות גבוהה שהוא יתמוטט בריצה?
משה גפני: הצבא ביקש את זה.
משה גפני: אם יש מצב בו בן אדם חולה, בסדר.
<מרדכי הלפרין: הוא לא חולה.
משה גפני: אנחנו מדברים כאן על מידע גנטי.
משה גפני: לבן אדם יש גנים כאלה ובכלל לא ברור שהוא הולך להיות חולה.
<מרדכי הלפרין: אני אביא דוגמה לגנים ידועים.
<מרדכי הלפרין: BRCA.
<מרדכי הלפרין: אישה, או אפילו גבר, יש לו BRCA 1 או 2 וזה אומר שהסיכויים שלו הם חמישים, שישים, שמונים אחוזים לקבל סרטן השד או סרטן השחלות לאישה.
<מרדכי הלפרין: דבר כזה יכול להיות עקרונית – עדיין לא הגענו לזה אבל זה כל יום יכול להיות – שיימצאו גנים שיגידו שמי שיש לו את הגן הזה, יש לו חמישים אחוזי סיכוי לקבל התקף לב פתאומי בריצה.
<מרדכי הלפרין: אם יש דבר כזה, צריך לשנות פרופיל.
משה גפני: התשובה היא שאנחנו לא דנים על העניין הזה.
משה גפני: אנחנו לא נעשה את זה, בוודאי לא בחוק הזה.
משה גפני: אנחנו עלולים לפתוח כאן פתח לאלף ואחד דברים שאסור שהם יהיו.
מאיר שטרית: אני גם מתנגד לזה.
מאיר שטרית: זה מדרון חלקלק מסוכן ביותר.
משה גפני: גם אני מתנגד לזה.
משה גפני: אנחנו הולכים כאן על גחלים לוחשות, הרי יש לחוק הזה השלכות שליליות.
משה גפני: אנחנו לא מקבלים את זה ולא דנים על זה.
<טליה אגמון: אני לא טועה, אדוני אמר לצבא שאם יהיה להם מחלה קונקרטית מהסוג הזה שהם מאוד רוצים לאפשר, הם יביאו הצעת חוק משלהם.
מאיר שטרית: שיעשו חוק שלהם.
משה גפני: אני תמיד זה שהממשלה תביא חוק.
<חגית בריס פלדמן: איגוד הגנטיקאים.
<חגית בריס פלדמן: הסעיף הזה מדבר גם על המידע הגנטי שלו וגם על של קרובו.
<חגית בריס פלדמן: אולי באמת אנחנו עוד לא נמצאים במקום של חמישים אחוזי סיכון אבל אנחנו רואים ילדים לפני גיוס שבאים אלינו ומבקשים הערכה גנטית לסיכון שלהם להיות חולים.
<חגית בריס פלדמן: אם אנחנו מדברים על תסמונת בשם מרפן או ארטה, הם יכולים במאמצים קשים למות.
<מרדכי הלפרין: ארטה היא מחלה.
<מרדכי הלפרין: הם כבר עכשיו חולים.
<חגית בריס פלדמן: הם חולים אבל כאן כתוב גם שלו וגם של קרובו.
משה גפני: אני לא יודע אם היית בישיבה הקודמת.
מאיר שטרית: הם לא היו.
משה גפני: אמרנו שאם מדובר במחלה, זה ברור.
משה גפני: כל החוק הזה אנחנו לא מדברים על מחלה אלא אנחנו מדברים על הסתברויות, שאם יש מידע גנטי כזה או אחר, זה יכול לקרות אחד לאני לא יודע כמה.
משה גפני: את מדברת על מחלה.
<חגית בריס פלדמן: כאן מדברים על מידע גנטי שלו.
<חגית בריס פלדמן: אם שואלים אותו על המידע הגנטי שלו, לפי הסעיף הזה, ואני משפטנית מאוד קטנה, אסור לבקש ממנו את המידע.
<מרדכי הלפרין: אם יש לו מרפן, הוא חולה.
<מרדכי הלפרין: מרפן היא מחלה דומיננטית ומי שנושא אותו, הוא חולה.
משה גפני: מי מבקש את המידע, הצבא?
<חגית בריס פלדמן: כן.
משה גפני: אסור לו.
<חגית בריס פלדמן: זה בדיוק העניין.
<חגית בריס פלדמן: לכן צריך להחריג.
<חגית בריס פלדמן: נכון.
<חגית בריס פלדמן: אני מדברת על מחלה.
<חגית בריס פלדמן: איפה זה מוחרג כאן?
<גלי בן אור: בסעיף שמסדיר את הנושא.
<גלי בן אור: בסעיף שקובע את האיסור.
<גלי בן אור: אנחנו עכשיו דנים בסעיף שקובע את העבירה.