GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אראל מרגלית: במבצע האחרון, היו מאות אלפי התקפות, אני מניח שגם עכשיו על חלק מהם אני יודע, בטח על רובם אנחנו לא יודעים.
אראל מרגלית: אבל אולי כדאי גם להגיד איזה שהוא משהו על זה, גם על משרד הביטחון.
אראל מרגלית: כלומר, הציבור חשוף לאירועים הפיסיים יותר, אבל צריך לומר שיש הרבה מאוד ניסיונות כל הזמן, גם ברמה של הפרופגנדה ודיס אינפורמציה וכו', אבל גם ברמות יותר אופרטיביות, גם בנושא של הסייבר.
אראל מרגלית: כלומר, צריך לזכור שבעיתות שלום אז אפשר לגנוב כסף מהחשבון בבנק עם ההאקר הסעודי ואפשר לסגור את החשמל בברזיליה עם המורדים נגד הממשל שם, שסגרו את החשמל למשך שבועיים ואפשר לעשות הרבה מאוד דברים.
אראל מרגלית: בעיקר, אם אתה רוצה, אם מישהו רוצה להעיר משהו על המימד הזה, על דברים שקורים או שחושב שיפה השתיקה, מוזמן להעיר גם על זה.
אראל מרגלית: זה מימד מאוד גדול של הלוחמה שלפחות בין חלק מהמדינות פה יש וכמה חמאס מקבל עזרה או כמה הוא עושה בעצמו דברים, מישהו רוצה להעיר על זה, מוזמן להעיר גם על זה.
אראל מרגלית: מהמשרד לביטחון פנים, שרון, בבקשה.
<שרון ימינחה: אני ראש תחום דיגיטל וניו מדיה בחטיבת דובר המשטרה.
<שרון ימינחה: אני רוצה להתייחס בכמה דברים ולהיות יותר פרקטי בסוף, מה אנחנו עושים.
<שרון ימינחה: אז קודם כל, אנחנו צריכים להיות כולנו שמחים שאנחנו נמצאים באיזה שהיא תקופה מבורכת טכנולוגית.
<שרון ימינחה: עם כל החסרונות שיש בזה, יש בזה יתרונות וזה דבר מדהים.
<שרון ימינחה: עמוד הפייסבוק של המשטרה, אמרו שאפשר לדבר הרבה, אני יכול לדבר פה לפחות יומיים על מה שאנחנו עושים שם, אבל במשפט אחד, 24/7, קשר ישיר עם הציבור כל הזמן, על כל שאלה, על כל פנייה ואתמול חצינו את המיליון וחצי גולשים, שאני אתייחס לזה גם בסוף, בקטע הפרקטי.
<שרון ימינחה: אני חושב שכולנו צריכים להיכנס למשחק הזה ועם כל הכבוד לפייסבוק יש וואטסאפ, היה כתבה לפני כמה חודשים שגביע הצ'ט החליף ידיים.
<שרון ימינחה: פייסבוק הוא כבר לא צ'אט הכי גדול בעולם, זה הפך לוואטסאטפ.
<שרון ימינחה: וכל אחד, מי שיושב פה, כולכם בוואטסאפ, כל היום, כל הזמן, לכל אחד יש בממוצע עשר קבוצות והכל עובר שם.
<שרון ימינחה: אם נרצה או לא, זה שם.
<קרין נהון: זה גם פייסבוק, כי הם קנו את וואטסאפ.
<קרין נהון: רק הערה קטנה.
<שרון ימינחה: לא, באמת?
<קרין נהון: כן.
<קרין נהון: את זה אנשים לא יודעים.
<שרון ימינחה: לא ידעתי.
<שרון ימינחה: אפרופו לדבר הזה שקרין אמרה עכשיו, צוקרברג לא קנה את תוכנת וואטסאפ, הוא קנה את הרשת הכי גדולה בעולם, להעברת מסרים.
<שרון ימינחה: כשמסתכלים על זה ככה, זה הופך ל- WOW הרבה יותר גדול מעוד אפליקציה שנקראת וואטסאפ.
<שרון ימינחה: כמו שקרין אמרה, אי-אפשר לעצור את זה.
<שרון ימינחה: בוואטסאפ בכלל.
<שרון ימינחה: קראתי הבוקר מחקר של איגוד האינטרנט הישראלי, הם לא פה, נכון?
<שרון ימינחה: איגוד האינטרנט?
<שרון ימינחה: הם עשו איזה שהוא מחקר, 37% ממקבלי הוואטסאפים, סבורים שהמידע הוא לא אמין.
<שרון ימינחה: יחד עם זאת, 50% משתפים אותם.
<שרון ימינחה: זאת אומרת, זה לא כל-כך משנה להם.
אראל מרגלית: אבל כשאתה מדבר על הצלחה, אתם רואים איפה אתם נמצאים היום, אתם התקדמתם מהפעם שעברה, אבל המבצע הזה והדרישות של הציבור והדאגה והצורך במידע, כבר לא מדבר על מוקד 100, אבל אתם צריכים להשתדרג.
אראל מרגלית: אז בוא, בוא תגידו, כל אחד גם יגיד איך הוא היה רוצה לראות את עצמו בעוד איזה שנה.
אראל מרגלית: מה היית רוצה שיהיה יותר דינאמי?
<שרון ימינחה: כרגע, אם מישהו רוצה פה יכול לבדוק אותי, כל אחד יכול לשאול מה שהוא רוצה בעמוד הפייסבוק של המשטרה והוא תוך כמה שניות מקבל תשובה, על כל תחום שהוא רוצה.
<שרון ימינחה: אם עכשיו נפלה רקטה, אם יש מחבלים באזור השרון או אם עכשיו, איך הוא מתגייס למשטרה.
<שרון ימינחה: יש לנו מענה רציף כמעט בכל שעות היממה.
<שרון ימינחה: אני אגע בזה כבר בהמשך.
<שרון ימינחה: אני כן חושב שצריך להיות איזה שהוא מוקד 100 אינטרנטי, מתישהו, אני מקווה שזה יקרה.
<שרון ימינחה: אבל לא יודע מתי.
אראל מרגלית: זאת המלצה קונקרטית שיוצאת מפה, מוקד.
<שרון ימינחה: אני אדבר רגע לא כשרון איש המשטרה, אני חושב שכולנו שם כל הזמן ואם אני אקח רק את ההבדל הקטן שדיברתי קודם על הפייסבוק ועל הצ'אט, בשביל להפיץ איזה שהיא שמועה בפייסבוק, אני צריך לכתוב אותה.
<שרון ימינחה: ואנחנו עצלנים היום.
<שרון ימינחה: בוואטסאפ אני פשוט עושה, מסמן את הכל בכחול, ועושה העבר.
<שרון ימינחה: זה מאוד פשוט.
<קרין נהון: אגב, הדור הצעיר גם מעביר באודיו בכלל, הוא מקליט, הוא בכלל לא כותב.
<שרון ימינחה: בקבוצה שלי, יש לי שתי יחידות בתוך המשטרה, אני מעביר פקודות והנחיות דרך הקלטה קולית.
<שרון ימינחה: זה פנטסטי, וזה כיף.
<שרון ימינחה: ומקצר הרבה.
<שרון ימינחה: אנחנו כבר לא אוהבים לדבר בטלפון, לא יודע אם אתם שמים לב, אבל אנחנו פחות ופחות מדברים בטלפון, יותר עוברים לתקשורת שהיא כתובה או אודיו, אחד עם השני.
<שרון ימינחה: צריך לומר את האמת, דיברתי על זה גם עם קרין בחוץ.
<שרון ימינחה: המגמה של השמועות ירדה בתקופה האחרונה.
<שרון ימינחה: צריך גם את זה להגיד ודיברתי בחוץ וזה, היא סבורה שזה הולך לעלות או-טו-טו, אבל כרגע זה ירד קצת, שזה גם אני סבור שזה איזה שהיא, יש חלק לעבודה שעשינו גם צה"ל, גם אנחנו, הייתי גם בטלוויזיה, גם פה היו בטלוויזיה ואמרנו קודם להפסיק עם ההפצה של הדברים האלה.
<שרון ימינחה: לדעתי, זה עזר באיזה שהוא מקום, אבל עדיין, אם מישהו יקבל איזה שהיא הודעה על מחבלים, אין לי ספק שהוא ישלח אותה לכל הקבוצות שיש לו בוואטסאפ.
<שרון ימינחה: עכשיו אני רוצה קצת פתרונות שחשבתי עליהם תוך כדי.
<שרון ימינחה: קודם כל, יש לנו, לכל מי שיושב פה בשולחן יש שני, יש לנו נשק אדיר ביחד, אנחנו כולנו מגיעים לכל המדינה, לכל אוכלוסיית מדינת ישראל ביחד ומחוצה לה.
<שרון ימינחה: לי, סתם כדוגמה, יש בפייסבוק שלי כמעט 5,000 חברים, כל מי שיושב פה לדעתי הוא אושיית פייסבוק מהלכת, גם ברמה האישית וגם ברמת הארגון שלו ואפשר לגדוע את השמועות האלה, איך שמקבלים אותן.
<שרון ימינחה: זאת אומרת, אם אני היום מפרסם בעמוד הפייסבוק שלי שיש איזושהי שמועה שרצה בפייסבוק וזה שטויות, אני מעלה את זה בעמוד הפייסבוק של המשטרה, שם חצינו היום את המיליון וחצי איש, זה עושה משהו.
<שרון ימינחה: אם אנחנו, ביחד עם צה"ל, עם פיקוד העורף, עם משרד החוץ, משרד הבריאות וכל משרדי הממשלה, ברגע שמקבלים איזושהי הודעה ויוצאים במהלך מכוון של כולנו ביחד, לדעתי אפשר לעצור את זה.
<שרון ימינחה: אני אקח שנייה אחורה, ברשותכם, כשאני מקבל היום הודעת וואטסאפ, אין לי מושג בכלל אם היא אמיתית או לא.
<שרון ימינחה: פה יש שתי אפשרויות: או שהאזרחים יוצרים איתנו קשר בעמוד הפייסבוק שלנו ושואלים אותנו – "חבר'ה, זה נכון או לא נכון?
<שרון ימינחה: " למרות שאנחנו גוף גדול, אבל בשנייה שאני מקבל את זה, אני מתקשר לאותו דובר.
<שרון ימינחה: לדוגמה, גיסתי התקשרה אלי ושאלה "אני יכולה לצאת מהבית?
<שרון ימינחה: " עניתי לה "למה לא?" והיא אמרה לי: "פורסם עכשיו בוואטסאפ, שיש מחבלים שמחפשים לאנוס ילדים בכל אזור נתניה".
<שרון ימינחה: בשנייה ששמעתי את זה, הרמתי טלפון לדובר מחוז מרכז, עניין של פחות מדקה, בדקנו את זה, זה היה "שטויות במיץ עגבניות" כמו שאומרים, והעברנו זאת לאזרחים.
<שרון ימינחה: הקשר שיש לנו עם הדוברים שלנו, הוא מאוד מהיר ואנחנו סוגרים את השמועות האלה ממש מהר.
איתן כבל: השאלה היא תמיד, "באיזה חלק של השרשור אתה?
איתן כבל: "
<שרון ימינחה: את זה אף פעם אי אפשר לדעת.
<שרון ימינחה: תוך כדי הישיבה פה, עלה לי איזשהו רעיון, שיכול להיות קצת ילדותי, אבל כמו שאני שואל את עצמי אם אני מאמין או לא מאמין, הרי אין היום מישהו שאין לו סמארטפון, כבר לא מוכרים טלפונים שהם לא סמארטפונים, אולי לפתח ה איזושהי אפליקציה, של אמת או שקר, שהבן אדם יוכל פשוט לבדוק את מה שהוא מקבל, כדי לדעת האם זו אמת או שקר.
<שרון ימינחה: אני מבטיח לכם שאם זה יהיה שקר, אף אחד לא יעביר את זה.
<שרון ימינחה: בל פה יש איזהשהו שילוב זרועות של כולם שאם אני מהצד של המשטרה, יכול לתת את התשובה מהר, גם בצד של צה"ל יהיה צריך להיות מישהו ובכל איזה שהוא מקום, זה יכול לצאת משהו גימיקי, דרך אגב, שאני אישית הייתי מתקין אותו ונראה לי שכולנו היינו מתקינים אותו.
<שרון ימינחה: תודה.
אראל מרגלית: תודה רבה לך.
אראל מרגלית: התנועה לזכויות דיגיטאליות, ניר הירשמן, בבקשה.
אראל מרגלית: מה שלומך?
<ניר הירשמן: בסדר גמור, תודה.
<ניר הירשמן: אני רציתי לומר כמה מילים, במיוחד בהתייחס לדברים שחבר הכנסת כבל אמר בתחילת הישיבה.
<ניר הירשמן: אנחנו בתנועה לזכויות דיגיטאליות מוצאים את עצמנו לא פעם בבית הזה ואנחנו מזהירים בפני כל הנושא של אגירת מידע אישי.
<ניר הירשמן: אם זה בכל הנושא של המאגר הביומטרי ואם זה בנושא של מאגרי ה- DNA ומאגרים נוספים, ואנחנו נתקלים, אגב, לא בחדר הזה ולא מחברי הכנסת שנמצאים כאן, אבל אנחנו נתקלים בהרבה מאוד תגובות מבטלות ובהרבה מאוד תגובות של – תשמעו, זוהי רוח הימים וכך צריך להתקדם.
<ניר הירשמן: מתחיל מבצע מהזן הזה וכולנו מתחילים לקבל הודעות, לא כולנו, אבל רבים מאיתנו מתחילים לקבל הודעות לטלפון, לאי-מייל, אני אישית קיבלתי אי-מייל שכותרות היא מפיקוד העורף – תפתח בבקשה, זה הנחיות שחשובות להגנה שלך ואנחנו מקבלים "ספאם" ומסרי שטנה מכל מיני גופים שלא היינו רוצים לקבל אותם.
<ניר הירשמן: נשאלת השאלה, איך בעצם אותם גופים שנלחמים בנו, מקבלים את אותן רשימות.
<ניר הירשמן: איך הם מגיעים לכתובות האי-מייל, למספרי הטלפון?
<ניר הירשמן: היום באינטרנט ובכלל באופן כללי, אנחנו מוצאים סדרה ארוכה של מאגרי מידע פרוצים, אנחנו מוצאים רשימות אי-מיילים ורשימות טלפון שאפשר לקנות ולמכור אותן ובעצם בצורה הזאת אותם ארגונים מצליחים להשתמש בדברים האלה.
<ניר הירשמן: הסיפור הוא, וזה מה שאנחנו מנסים להגיד במשך תקופה ארוכה, שמידע רוצה להיות חופשי.
<ניר הירשמן: מידע תמיד דולף ותמיד מתפשט ואני חושב שאחד מהדברים שאנחנו צריכים לקחת על עצמנו, שהמדינה צריכה לקחת על עצמה, זה להתרסן בכל הסיפור הזה, של בולמוס אגירת המידע.
<ניר הירשמן: זאת אומרת, הניסיון הזה לאגור את כל המידע האפשרי ולקטלג אותו ולהחזיק אותו בידי המדינה, זה ניסיון, גם בידי המדינה וגם בידי גופים וארגונים גדולים, זה איזה שהוא ניסיון שאנחנו רואים את הנזקים שלו באירועים מהזן הזה.
<ניר הירשמן: הדברים האלה הולכים וגדלים.
<ניר הירשמן: תשמעו, רק לאחרונה עברה איזה שהיא הרחבה של חוק נתוני תקשורת, שמאפשרת לשרת המשפטים לתת לגופים נוספים לאכן טלפונים סלולאריים ב- 2012 היתה הצעת חוק שאפילו ביקשה לתת לפקחים של רשות הטבע והגנים את האפשרות לאכן את הטלפונים הסלולאריים שלנו.
<ניר הירשמן: אנחנו, המידע עלינו הולך ונאגר ואני חושב שהתשובה לחלק מהדברים האלה היא איזה שהוא סוג של ריסון.
<ניר הירשמן: אני חייב להגיד, שאחרי שקיבלנו את ההודעות האלה, היו התבטאויות שונות מגופים רשמיים במדינת ישראל, שאמרו: "אנחנו מתבטאים באמצעי התקשורת".
<ניר הירשמן: ואז מערכת מסר אישי של פיקוד העורף שדרה הודעה שבה היא מבקשת סקר שביעות רצון.
<ניר הירשמן: ומבקשת סקר שביעות רצון, אנשים קיבלו את זה לטלפונים הסלולאריים שלהם, כ- SMS, או כהודעה מתפרצת, באיזה צורה שזה לא יהיה.
<ניר הירשמן: ובעצם, המצב הזה יוצר איזה שהוא חוסר בהירות.
<ניר הירשמן: זאת אומרת, אם אנחנו מקבלים מכם מסרים רק בצורה אחת, בסדר, אנחנו נדע למחוק את כל השאר.
<ניר הירשמן: אבל האם עכשיו אני צריך לפתוח את כל הודעות ה- SMS שאני מקבל, וכתוב לי עליהם פיקוד העורף, כי זה הזיהוי משתמש שמישהו הצליח להכניס?
<ניר הירשמן: אני חושב שאחד המסרים שהמלחמה הזאת ובעצם הפעילות של הכוחות שפועלים נגדנו, אחד הדברים, אחת המסקנות שאנחנו צריכים להסיק, זה שאנחנו לא רק צריכים לפעול נגד בעיות ונגד דברים, אנחנו גם צריכים לייצר מצב שבו אנחנו מתרסנים ולא מייצרים לעצמנו נקודות תורפה וחולשות נוספות שעלולות לחשוף אותנו.
איתן כבל: אם יורשה לי, אדוני היושב ראש.
איתן כבל: ממה שאני לפחות, כחווה וכמשתתף בתוך התהליך הזה, אני שחקן מאוד ברשת, יש פה שתי רמות, לפחות במה שחוויתי בתקופה הזאת של המבצע או אם תרצו בעצם מאותו יום שהתחילו השמועות יום שישי, על ביצוע החטיפה, מי שזוכר.
איתן כבל: יש את אלה שאתה מקבל אותם בשרשרת מחברים שלך, זאת אומרת שזה אתה יש לך חברים ואתה מדביק לחברים שלך והם מדביקים לחברים שלהם ומה שפעם שמועה לקחה שבוע מאשקלון או מאילת לקריית שמונה, היא לוקחת אלפית שנייה אם לא יותר מהר מכך.
איתן כבל: הקבוצה השנייה, שלדעתי היא אולי אפילו יותר בעייתית ויותר מסוכנת, זה הנושא שאתה עוסק בו, אתה וחבריך, אני מנסה לסייע עד כמה שניתן בהתמודדות הזו, שפתאום אתה מוצא קבצים שלמים, קבצים שלמים, מסתובבים ברשת וכאן במקום הזה דנו יותר מפעם אחת כאן, במקום הזה, סביב השאלות האלה.
איתן כבל: נכון, יש התקדמות מאוד גדולה, יש ניסיון מצד אחד כאילו להסדרה ולהשלמה עם העניין הזה, אבל עדיין מתייחסים לזה כגזירת גורל יותר מאשר אפשר לנסות ולהתמודד עם זה התמודדות מערכתית ואני חושב שאחרי המבצע הזה, המסות הגדולות שרק תלכנה ותגדלנה, אני מקווה שמול החיזבאללה, שהוא לאין שיעור ועוד לא עסקנו בשאלות הפנים חברתיות בישראל, השטנה וכל הדברים האלה שזה עולם, איך אומרים?
איתן כבל: נוסף, אחר.
אראל מרגלית: רעות ברק, מנהלת האתר רוטר.
אראל מרגלית: נט.
אראל מרגלית: אנחנו מנסים לסכם ולהמליץ, כאילו, אנחנו תכף נחזור לנוכחים ונקבל את ההמלצות לעשייה, כל אחד בתחום שלו ואנחנו נראה אם אנחנו רוצים שהוועדה הזאת תקבל איזה שהיא מסקנה אופרטיבית.
<רעות ברק: דבר ראשון, אתם לא מעודכנים.
<רעות ברק: היום כולם כבר באנסטגרם, הוואטסאפ זה כבר, מרוב שהוא נהיה עמוס, אז כולם עברו לאנסטגראם.
<רעות ברק: כולכם דיברתם על הזמת שמועות.
<רעות ברק: כמנהלת אתר רוטרנט, כל מה שמקבלים בוואטסאפ, עולה אלינו.
<רעות ברק: אנחנו מקושרים לכוחות הביטחון, לכוחות, בעצם לכל מי שעוסק במלאכה, כמו שאתה אומר, מתקשרים אליך או שולחים אליך.
<שרון ימינחה: לא תמיד.
אראל מרגלית: תסבירי לנו מה זה רוטר.
<רעות ברק: רוטר.
<רעות ברק: נט זה אתר, זה אתר חדשות, זה בעצם פורום חדשות, שבו כל אחד הוא כתב.
<רעות ברק: זאת אומרת, אתה עכשיו רואה תאונה ברחוב, אתה יכול להעלות את זה בפורום, להגיד – תקשיבו, ברח' כך וכך יש תאונה, אותו דבר אם אתה מקבל הודעת וואטסאפ, זה בעצם לוח מודעות שבו כל אחד יכול לכתוב את ההודעה.
<רעות ברק: קבוצת המשתתפים שנמצאים יחד עם באמת אנשים שהם בכוחות הביטחון, במד"א, בהצלה, באים ועוד לפני שאתם עליתם על זה, נותנים, מאשרים, כן קרה, לא קרה.
<רעות ברק: לפעמים יכול באמת להיות אצלנו משהו שהוא הרבה זמן, אנשים לא יודעים אם זה נכון או לא נכון.
<רעות ברק: זה בעיקרון אתר רוטר.
<רעות ברק: נט.
<לורי שם טוב: כמה כניסות יש לכם ביום?
<רעות ברק: וואו, אין לי נתונים לתת לך, אבל מדובר ב- - -
<לורי שם טוב: זה א – ב.
<רעות ברק: אני יודעת שאני יכולה להגיד לך פר פוסט.
<רעות ברק: בפעם הראשונה שהיתה הזעקה בתל-אביב, עכשיו במבצע, נכנסו לפוסט יחיד, זאת אומרת, לאשכול שהיה כתוב בו יש הזעקה בתל-אביב, 10,000 איש, בו זמנית.
<רעות ברק: כמה יש בכל האתר?
<רעות ברק: אני פחות בקיאה במספרים האלה, אני יותר בפן ה - - -
<משה הלוי: 30,000 לפוסט.
<שרון ימינחה: זה אתר גדול ונחשב, צריך להגיד את זה.
<שרון ימינחה: מי שרוצה לשמוע סקופים, נכנס לשם.
<רעות ברק: גם הפורום נקרא "פורום סקופים".
<רעות ברק: לגבי שמועות, להזים שמועות זה קל.
<רעות ברק: אוקיי, כאילו, יבוא בסוף, גם אם זה ייקח עשר דקות, חצי שעה, יבוא זה שיגיד – זה שטויות במיץ עגבניות, אפילו אם רוני דניאל פרסם את זה בערוץ 2.
<רעות ברק: מה קורה כשזה נכון?
<רעות ברק: מתפרסמים אצלנו בפורום - - -
<קרין נהון: או נכון חלקית, זה גם.
<רעות ברק: או נכון חלקית.
<רעות ברק: לדוגמה, לפני שיצא מבצע צוק איתן, כבר התפרסם ברוטר, העלה מי שהעלה את זה, שהולך להיות מבצע צוק איתן, שהולכים לגייס 5,000 אנשים.
<רעות ברק: מה עושים במקרה כזה?
<רעות ברק: זה ניחא, זה עוד דבר שיכול להגיד כן נכון, כאילו, עוד היה אפשר לקחת משם חלק אחד ולהגיד זה לא נכון ולבטל את זה.
<רעות ברק: אבל כמו שאמרתי, אנשים מעלים לפורום מה שהם רואים והבעיה המאוד גדולה שלנו, זה שאנשים רואים דברים, מעלים את זה ולנו אומרים, הצנזורה בעיקר אומרת לנו – תמחקו או שתגידו שזה לא נכון.
<רעות ברק: אנחנו לא יכולים לעשות את זה, זאת אומרת, אנחנו עושים את זה כי הצנזורה מבקשת, אבל כששומעים מסוקים, כששומעים אמבולנסים, כשרואים פיגוע אפילו בעיניים והצנזורה אומרת לנו תמחקו, או תגידו שזה לא נכון או תעלימו את זה מהרשת, קורית בהלה מאוד גדולה בציבור.
<רעות ברק: זאת אומרת, אתה רואה פוסט, אתה רואה אשכול, אתה רואה שלמשל היה אירוע בצפון.
<רעות ברק: אוקיי, אנשים כבר התחילו, הם מתחילים להגיד מידע, כי כל אחד אומר את הקצת שלו, ומודיעה הצנזורה – תורידו את זה מייד.
<רעות ברק: זה אירוע ביטחוני, יכול להיווצר שם - - -
איתן כבל: כך היה עם האסיר X, דרך אגב.
איתן כבל: עלה ל- Ynet, מישהו שבמקרה רק צילם את זה, הוא אפילו עד היום לא יודע למה הוא צילם את זה ושלח לי את ההודעה, כי מייד אחרי זה, חתכו את זה.
<רעות ברק: אז במקרים כאלה נוצרת פאניקה בציבור.
<רעות ברק: הצנזורה, אנחנו מנסים להסביר לצנזורה בסופו של דבר אנחנו מגיעים, לפעמים לא, אבל לפעמים מגיעים לאיזה שהוא משהו כללי.
<רעות ברק: אבל עד שהצנזורה מצליחה לייצר איזה שהוא משהו, הציבור ממש בפאניקה.
<רעות ברק: ואז מה עושים?
<רעות ברק: מתחילות שמועות.
<קרין נהון: יותר מזה.
<קרין נהון: למשל, במקרה של פרסום החטופים שזה עבר ברוטר, 40 פעמים הצנזורה הורידה את זה אצלכם ומעלים את זה עוד פעם, מעלים את זה עוד פעם.
<קרין נהון: וכל פעם שמעלים אפילו לכמה שניות, הרבה אנשים נחשפים, ומתחיל עוד מעגל של וואטסאפים.
<רעות ברק: באמת, במקרה של - - -
<קרין נהון: עד שאל ג'זירה והניו-יורק טיימס עלו על זה.
<רעות ברק: יפה.
<רעות ברק: באמת במקרה שלהם, לעניות דעתי, המשפחות ידעו, הרי כבר בעשר הוכרז שהם, שהם חטופים, אוקיי?
<רעות ברק: מעשר עד השעה חמש וחצי, שש, שיצאה הודעה רשמית, כבר כל העולם ידע, היה צריך לפי דעתי לתת איזה שהוא הודעה לציבור כי הציבור נכנס ממש ממש לפאניקה ואני אומרת את זה בתור באמת, מיילים שקיבלנו, מכתבים שקיבלנו.
<רעות ברק: אנשים ששאלו – מה קורה?
<רעות ברק: וגם היו שמועות – הם בבית, הם נחטפו ונרצחו, הם כאילו, הוואטסאפ עבד שעות נוספות.
<רעות ברק: אז ברגע שאין את המידע הבסיסי, הוואטסאפ מתחיל לעבוד.
<רעות ברק: עכשיו, למשל, יש הרבה מידע, יש הרבה כאילו באמת הצבא נותן מידע והמשטרה נותנת מידע וכאילו כל טווח זמן יש מישהו שבא ואומר כן או לא.
<רעות ברק: אבל במקרים רגילים, שאין מבצע או משהו כזה, ומגיעה הודעה חריגה, עד שלא יבוא מישהו שיזים או ייתן איזה שהוא משהו – כן, אנחנו יודעים שיש אירוע, בוא לא נדבר על זה, יהיו שמועות בוואטסאפ ולפי דעתי מה שהצנזורה צריכה לעשות זה כמו שפיקוד העורף נתן הוראות לציבור מה מותר לעשות, מה אסור לעשות, ממש הוראות לציבור איך להתנהג בזמן מלחמה או לא יודעת מה, הצנזורה צריכה לצאת לציבור ולהגיד להם – תקשיבו, חבר'ה, זה אסור, זה מותר, מפה אני אומרת לכם, כמות השמועות – תרד.
<רעות ברק: כך אני חושבת.
אראל מרגלית: הלוואי וזה היה כל-כך פשוט.
אראל מרגלית: מר משה הלוי, עיתונאי.
<משה הלוי: כן.
<משה הלוי: אני משתמש באתר רוטר.
<משה הלוי: נט, כמעט מהיום שהוקם ורוב השמועות שם הן נכונות.
אראל מרגלית: עכשיו אני רואה, שהשמועה האחרונה שלכם זה שזה בעצם צה"ל חפר את הבונקר מתחת לאחד מבתי החולים.
<רעות ברק: נכון.
<רעות ברק: זה באמת היה, בשנות ה- 80, כשהתחיל שם הזה, הבונקר הראשון היה שלנו.
<רעות ברק: מתחת לשיפאע.
<משה הלוי: ממה שאני מכיר אותו את אתר רוטר.
<משה הלוי: נט, רוב השמועות שם הן נכונות, ולא סתם נכתבות.
<משה הלוי: לרוב השמועות שם, יש מקור של המידע.
<משה הלוי: אם מישהו זורק משהו לחלל שם, והוא לא יודע לתת את מקור המידע.
<משה הלוי: בקשר לרוטרנט, ברגע שיש שמועה ויש לה מקור של המידע, מתחיל תהליך של בריונות כלפי האתר.
<משה הלוי: אני קורא למה שהצנזורה עושה, לגולשים של האינטרנט, בריונות.
<משה הלוי: זה להפוך את בעל האתר לאחראי ואם הוא לא מוחק את המידע, אז פותחים נגדו בחקירת משטרה.
<משה הלוי: אני הייתי בתקופה שהאתר כבר נמאס לו.
<משה הלוי: אני משתמש באינטרנט המסחרי כמעט מזמן ההקמה שלו.
<משה הלוי: האינטרנט המסחרי בארץ הוא מ- 1995 ואני מאלה שמפיצים מידע ומקבלים מידע.
אראל מרגלית: אתה "אלגור" הישראלי.
<משה הלוי: באתר רוטר.
<משה הלוי: נט יש פשוט שמועות, יש שם כל-כך הרבה גולשים וגולשים מקושרים, כי הם נמצאים בכוחות הביטחון, יש שם אנשי מד"א, אנשי זק"א, חיילים, אנשים שנותנים שירות לכל מיני משרדי ממשלה והם יודעים.
<משה הלוי: הם מביאים שמועות נכונות.
איתן כבל: כמה, אם היית מנסה לייצר איזה שהוא משקל?
<משה הלוי: שמועה לא נכונה נמחקת ואם הגולש הזה ינסה להעלות עוד פעם את השמועה הלא נכונה, הוא נחסם.
<קרין נהון: מכחישים את זה מייד.
<קרין נהון: ברגע שמישהו רשמי מכחיש את זה, קל לעצור ויראלי.
אראל מרגלית: זה אתם עושים את זה?
אראל מרגלית: העורכים שלכם?
<רעות ברק: גולשים.
<רעות ברק: בוא נגיד ככה - - -
איתן כבל: איך זה?
איתן כבל: אני עכשיו כתבתי איזו ידיעה.
איתן כבל: מי המכחיש?
<משה הלוי: יש שם כמה מנהלים.
<משה הלוי: אני לא מנהל שם, כי אני לא - - -
<רעות ברק: אני בודקת את זה.
<משה הלוי: יש מספר מנהלים.
אראל מרגלית: היא רוטר.
איתן כבל: אבל איך, זאת אומרת - - -
<רעות ברק: העלית עכשיו ידיעה, אל"ף, כמו שהוא אמר, על הרוב יש לנו מקור, בסדר?
<רעות ברק: הבאתי ידיעה בלי מקור, אז שוב פעם, הגיוני שיש לך ידיעה.
<רעות ברק: אל"ף, שואלים אותך בפרטים מאיפה אתה יודע.
<רעות ברק: בי"ת, אני שוב פעם, אנחנו מקושרים למשל לקבוצות משל עצמנו.
<רעות ברק: כוחות ביטחון, עיתונאים, מד"א, צלמים, מישהו יודע?
<רעות ברק: מישהו זה?
<רעות ברק: נותנים לך - - -
<משה הלוי: יש, חלק, שמועות שאין להן מקור, שלא נמחקות, זה שמועות שהבן-אדם הוא אמין.
<משה הלוי: אם מדובר בבן-אדם שיש לו אמינות מאחוריו, שהביא הרבה שמועות - - -
איתן כבל: מחפשים את המטמון, 50 שקל ידע אישי.
איתן כבל: היה את זה.
<משה הלוי: אם מעלה הידיעה הוא אמין, הוא נמצא באתר הרבה זמן ויש לו הרבה פוסטים והוא נחשב דמות אמינה, אז לא מחייבים להציג אותו מקור, כי לפעמים הוא מעוניין להסתיר את המקור שלו.
<משה הלוי: זה אתר רוטר.
אראל מרגלית: בוא נתכנס, כן, אתה יודע.
<משה הלוי: אני רוצה לעבור לקטע של הדאגה מהשמועות באינטרנט ומהפרסומים באינטרנט ומהפרסומים באינטרנט.
<משה הלוי: היום אולי חבר הכנסת כבל מודאג, בגלל שהמידע מגיע לו לכף היד.
<משה הלוי: הוא מחזיק בטלפון חכם והמידע פשוט זורם לו.
<משה הלוי: אבל הנושא של הפצת מידע והוויראליות שלו, זה לא בא עם האינטרנט או עם וואטסאפ, זה משהו שקיים בהיסטוריה של המדינה ואני הבאתי כמה דוגמאות של מידע ויראלי שהתפרסם במדינה, עוד לפני העידן של האינטרנט ועידן הפצת מידע באמצעות מחשבים.
<משה הלוי: למשל, ב- 1982 נפוצה ידיעה על הטבח בסברה ושתילה.
<משה הלוי: זאת לא ידיעה שפורסמה בתקשורת הישראלית, זאת ידיעה ששודרה לראשונה ברדיו של ה- BBC.
<משה הלוי: האזרחים לא שמעו אותה, כי אז הצנזורה היתה חזקה מאוד וכלי התקשורת שמעו לצנזורה.
<משה הלוי: אבל בסופו של דבר, זה הגיע, המידע הזה.
<משה הלוי: אחרי זה היה ב- 1984 פרשת קו 300, היתה את השמועה שהרגו שני מחבלים חיים.
<משה הלוי: זאת ידיעה שהצנזורה חסמה ואיכשהו זה הופיע במקורות זרים ועיתון חדשות ציטט את המקורות הזרים.
<קרין נהון: אגב, לפעמים ויראליות היא לטובה.
<קרין נהון: מלחמת יום הכיפורים היתה ויראלית גם.
<קרין נהון: ככה הודיעו לאנשים שהם צריכים לצאת החוצה מבתי הכנסת וללכת להילחם, כי זה לא היה טלוויזיה ואמצעי תקשורת.
<קרין נהון: אז צריך גם את זה לשים על השולחן.
אראל מרגלית: אצלנו בכרמיאל פשוט ראינו את המטוסים מפילים, חשבנו שזה פצצות.
אראל מרגלית: משה, הסקירה ההיסטורית הזאת היא נהדרת ואני חושב שאפשר לעשות מזה סרט, אבל בוא תגיד עכשיו, בוא, אנחנו רוצים להתכנס, אנחנו יושבים פה על הוועדות.
אראל מרגלית: אתה מקצוען, תן לנו את ההמלצות שלך.
אראל מרגלית: אנחנו צריכים.
<משה הלוי: אני חושב שאי-אפשר לחסום מידע.
אראל מרגלית: בוועדת כספים מעבירים חוקים נוראיים, אנחנו צריכים לעבור לשם.
<משה הלוי: אי אפשר לחסום את המידע.
אראל מרגלית: מה אתה מציע?
<משה הלוי: אם נסתכל על האבולוציה של המידע, של הפצת מידע, אנחנו נראה שהיא עוברת לתחום שאי-אפשר לאכוף אותה.
<משה הלוי: וואטסאפ למשל, למשטרה אין יכולת לאתר את המפיץ.
אראל מרגלית: תן לנו את הפרדיגמה החדשה.
<משה הלוי: לא תהיה.
<משה הלוי: יהיו קבוצות דיון, יהיו קבוצות דיון בטלפונים, שהן מוצפנות ומקודדות ומי שלא חבר שם לא ייראה את המידע ואי אפשר יהיה לעלות על הבן אדם שהפיץ את זה.
<משה הלוי: אני בתור משתמש אינטרנט, לא מייחס אמינות יתר לצה"ל או למשטרה.
<משה הלוי: פרשת הברנוער למשל, זו פרשה שהתחילה מוואטסאפ.
<משה הלוי: זו פרשה ש"פוענחה" על סמך הודעות בוואטסאפ ובסוף התברר שזו "פארסה".
<משה הלוי: צה"ל, למשל, כשנחטפו החיילים ב- 2001, יצאה ידיעה מפיקוד צפון של צה"ל, שהחיילים החטופים עסקו בסחר בסמים.
<משה הלוי: זו ידיעה שהגיעה מתוך צה"ל שאחר כך הוכחשה.
<משה הלוי: יש לנו את פרשת הרפז, שגם שם, צה"ל הפיץ מסמך, גורמים באזור של הרמטכ"ל הפיצו מסמך כוזב.
<משה הלוי: צה"ל והמשטרה לא נהנים מאמינות יתר.
<משה הלוי: במלחמה הזאת, מי שיסתכל על טוויטר, ייראה ידיעות שבאות מעזה, מחמאס, מתושבי עזה, ממוסלמים בעולם שמקושרים לעזה, מעיתונאים, מסוכנויות ידיעות כמו רויטרס ואי.פי.
<משה הלוי: אי-אפשר להילחם בזה.
<משה הלוי: צה"ל וכל המוסד הזה של ההסברה במשרד החוץ וזה, הם מסורבלים והם מסורבלים כי אנחנו מדינה מסודרת, אנחנו לא יכולים להילחם בצורה של "פלנגות".
<משה הלוי: שם זה פלנגות שמפיצות מידע.
<משה הלוי: ישראל לא יכולה להראות גופות של הרוגים, לא יכולה להראות הרס, לא יכולה להציג מיקומי נפילות, בגלל ביטחון.
<משה הלוי: אנחנו לא יכולים להילחם מול חמאס בהפצת מידע.
<משה הלוי: מה שכן, הדרך להילחם זה פשוט לשכור יחצ"ן, כמו שעושות חברות מסחריות.
<משה הלוי: אם מישהו הפיץ מידע לא נכון על תנובה או על אסם, על הבמבה שלהם, אז יבוא יחצ"ן ויכחיש את המידע.
איתן כבל: ברשותך, רק במשפט כי גם היושב ראש רוצה להתכנס.
איתן כבל: אני חושב כמה שאתה בקי ואתה מקצוען, אין ספק, אני אסקופה נדרסת בעניין הזה.
איתן כבל: אבל יחד עם זאת, כשאני מסתכל ואומר, אתה לא, אני בכלל, אין דבר כזה.
איתן כבל: גם בעולם הזה, אתה יודע לייצר את הכללים, לשחק את המשחק.
איתן כבל: אתה לא יכול, מה שאתה אומר לי בעצם, בוא, אני מרים ידיים.
איתן כבל: כאזרח, יותר קל לי עכשיו להעיר לך מאשר אתה להעיר לי.
איתן כבל: כי אתה כבר בתוך העניין.
איתן כבל: אני אגיד לך מה אני רוצה.
איתן כבל: אני רוצה שהמערכות, זאת אומרת שיהיה גוף, תקרא לזה יחצ"ן, לא יודע מה, זה לא שהוא יעשה מסיבת עיתונאים ויודיע.
איתן כבל: שתהיה היכולת, כמעט ב- Real Time, אוקיי?
איתן כבל: לבוא ולהתמודד.
איתן כבל: עכשיו, מה הטענה?
איתן כבל: שעד אותו יום שישי עם החטופים, עד שצה"ל, הרי כבר כולם, אני עצמי התקשרתי למי שצריך בתוקף תפקידיי כאן בתוך המערכות וצרחנו עליהם שיוציאו את האמת.
איתן כבל: היינו זרז, כדי שהמערכת תתארגן.
איתן כבל: כי המערכת יושבת, מתכנסת, חושבת.
איתן כבל: אם יש לך חדר פיקוד כזה שיודע להתמודד עם אירועים מן הסוג הזה.
<משה הלוי: יש, זה מה שאני מנסה להסביר.
איתן כבל: נכון, אבל זה עדיין בשלבים, זה לא - - -
<קרין נהון: זה לא מספיק.
איתן כבל: כי יש רגעים, זה ככה, יש את השוטף.
איתן כבל: השוטף תמיד יש, הוא פחות.
איתן כבל: הבעיה היא כשיש אירועים גדולים ואז כולם בסוג של היסטריה.
איתן כבל: זאת אומרת, ההיסטריה פעם נכון ב- 82 הכל נכון.
איתן כבל: ב- 82 עד שה- BBC מישהו שמע והגיע והגיע מקריית שמונה עד אילת, לקח זמן.
איתן כבל: פה זה, זה כולם יודעים ב- real time.
איתן כבל: ואתה צריך גם להגיב, לתת לכולם את התגובה.
איתן כבל: אני אומר כמשתמש.
איתן כבל: משתמש שהוא חובבן, הוא ליגה ב' לעומת מה שאתה עושה.
<רעות ברק: הם מוצאים את הדרכים, הם יודעים.
איתן כבל: לא, אז אני אומר, לא, אני אומר, צריך למצוא את התבנית מראש.
אראל מרגלית: בואו ננסה רגע להיכנס למה שהוועדה הזאת יכולה לעשות.
<משה הלוי: אני רוצה רק משפט אחד.
אראל מרגלית: ברמה של הסיכומים, אנחנו רואים שהמשרדים השונים שמטפלים בזה, כל אחד במימד שלו, כמו צה"ל ומשרד החוץ והמשטרה, מאוד התקדמתם.