GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חנוך גוטפרוינד: היא בודדה אותו, היא גיבשה אותו, היא אפיינה אותו, היא עשתה ניסויים וזאת תרומה למאמץ הגדול הזה ואנחנו ציינו את זה לשבח.
<חנוך גוטפרוינד: נועה תייצג את ישראל בתחרות Intel ISEF הבינלאומית בארצות הברית.
<חנוך גוטפרוינד: אני עובר לפרסים.
<חנוך גוטפרוינד: נתקלנו במשהו שכל כולו חידוש מקורי, הוא דבר לכאורה מאוד פשוט, הפתרון לא מתוחכם, אבל מוגדר יפה וכל כולו מקורי ואני רוצה לתאר לכם אותו.
<חנוך גוטפרוינד: ישנם אנשים שיש להם בעיית ראייה מסוימת, לא כאלה שבשבילם אנחנו עושים משקפיים.
<חנוך גוטפרוינד: יש אנשים שבהם עדשת העין לא עושה טוב את הרפלקציה, את השבירה של האור שמגיע אלינו על הרשתית ואנשים כאלה רואים הכול מטושטש, קשה להם לקרוא, הם לא יכולים לראות טלוויזיה וכו'.
<חנוך גוטפרוינד: בשביל האנשים האלה פיתחו משקפיים עם הרבה מאוד חורים, רשת רב חרירית.
<חנוך גוטפרוינד: ישנם אנשים כאלה והם מרכיבים את המשקפיים האלה ואז האור הזה לא נשבר, הוא מגיע בקווים ישרים לרשתית, הוא לא נהשבר דרך עדשת העין והם יכולים לקרוא והם יכולים לצפות בטלוויזיה, אלא מה?
<חנוך גוטפרוינד: שדה הראייה שלהם מאוד מצומצם, הם מרגישים מבודדים וכו'.
<חנוך גוטפרוינד: ואז התלמיד חנא מועלם, היה לו רעיון ואני רוצה לומר לכם שראש המחלקה לאופטומטריה במכללת הדסה, שהוא במקרה היה בצוות השופטים והוא קרא את זה והוא אומר שהוא לא מבין איך לא חשבו על זה קודם, והוא מכיר את כל הסיפור.
<חנוך גוטפרוינד: מה הוא עושה?
<חנוך גוטפרוינד: בתוך המשקפיים עם החרירים הוא שם עדשות רגילות, כמו ששמים במשקפיים כאלה וכשהוא עושה את זה, זה מאפשר לו לחקור מחדש את גודל החרירים ואז מתברר שהאנשים האלה, אם מוסיפים את העדשה, החרירים לא צריכים להיות של מילימטר קוטר, כמו בזה, אלא הם יכולים להיות שניים-שלושה מילימטרים קוטר, הרבה יותר גדולים.
<חנוך גוטפרוינד: זה משנה את כל התחושה, זה מגדיל את זווית העין, את זווית הראייה, זה מבטל את אותה הרגשת סגירות ובדידות ובאמת לא תמיד אנחנו מוצאים דבר שהוא כל כך פשוט והוא חדש.
<חנוך גוטפרוינד: הוא חקר את זה, בדק עם פציינטים מה הגודל והוא ייצר את זה וזה עובד.
<חנוך גוטפרוינד: חנא מועלם גם ייצג את ישראל בתחרות Intel ISEF בארצות הברית.
<חנוך גוטפרוינד: אני עובר לפרס השני.
<חנוך גוטפרוינד: את הפרס השני אנחנו מחלקים בין שניים.
<חנוך גוטפרוינד: ושוב אני חוזר לעולם המחלות.
<חנוך גוטפרוינד: על מחלת הפרקינסון כולכם שמעתם, היא מחלה מאוד נפוצה.
<חנוך גוטפרוינד: ישנה מחלה אחרת שלא רבים שמעו עליה, זאת מחלת גושה.
<חנוך גוטפרוינד: מחלת גושה היא מחלת אגירה, הגוף אוגר שומנים בטחול, בכבד, לאנשים האלה יש בטן גדולה, הם שמנים, לא נוח.
<חנוך גוטפרוינד: ישנם הרבה במיוחד צעירים שיש להם גם פרקינסון וגם גושה, וישנה שאלה, האם יש קשר גנטי בין שתי המחלות האלה ואת זה צריך לבדוק בעזרת צורה של גנים מסוימים, במיוחד גנים שמזוהים כגנים שקשורים למחלת גושה.
<חנוך גוטפרוינד: התלמיד דניאל יוסקו
<חנוך גוטפרוינד: ביץ בדק את הדבר הזה על אוכלוסייה של 14 חולים שיש להם את שתי הצרות האלה ביחד, הוא השתתף כמובן בצוות מחקר, אבל תרומתו היא עצמאית עד כדי כך שהוא כבר שותף למאמר מדעי שכבר התקבל וכבר התפרסם.
<חנוך גוטפרוינד: אז הוא עבר עוד שלב יותר מכל האנשים שאנחנו רואים.
<חנוך גוטפרוינד: העבודה מאוד מרשימה, המסקנות מאוד ברורות וזה פרס שני.
<חנוך גוטפרוינד: Intel ISEF, דניאל, אתה רוצה לנסוע לתחרות?
<דניאל יוסקוביץ: כן.
<חנוך גוטפרוינד: אז תיסע.
<חנוך גוטפרוינד: אני כל כך מתרגש שאני שוכח להגיד.
<חנוך גוטפרוינד: הפרסים האלה, פרס שלישי זה 5,000 שקל למלגת לימודים, פרס שני זה 7,500 למלגת לימודים, תיכף אגיד לכם מה הוא פרס ראשון.
<חנוך גוטפרוינד: אבל אמרנו, את הפרס השני אנחנו חילקנו בין שניים.
<חנוך גוטפרוינד: אתם יודעים, כולכם, גם מי שלא למד 5 יחידות במתמטיקה, אנחנו רואים כמה מעט למדו מתמטיקה, גם מי שלא למד 5 יחידות במתמטיקה, אפילו אם למד 3 יחידות, קצת מתמטיקה למד וכל מי שלמד קצת מתמטיקה למד גיאומטריה.
<חנוך גוטפרוינד: בגיאומטריה, כל מי שלמד גיאומטריה היה צריך להוכיח משפטים, בדרך כלל על משולשים.
<חנוך גוטפרוינד: לוקחים משולשים, מוכיחים שכל הגבהים נפגשים בנקודה אחת, כל חוצי הזווית נפגשים בנקודה ויש הרבה מאוד משפטים כאלה, כך שהיה קשה לחשוב שאפשר לחדש משהו בגיאומטריה הפשוטה הזאת, האוקלידית של משולשים, אבל היו לנו שני מתמטיקאים, פרופסורים באוניברסיטה למתמטיקה שחשבו ששחר זילברשטיין כן עשתה את זה.
<חנוך גוטפרוינד: ובאמת מה שהיא עשתה, היא קודם כל כתבה עבודה מאוד יפה.
<חנוך גוטפרוינד: אתם יודעים, אני לא יודע אם את יודעת שגיאומטריה, אמרתי גיאומטריה זה בסיסי, אתם יודעים שעל האקדמיה של אפלטון באתונה מעל השער בכניסה היה כתוב 'מי שלא יודע גיאומטריה, אסור לו להיכנס לכאן'.
<חנוך גוטפרוינד: אז אנחנו מדברים עכשיו על גיאומטריה.
<חנוך גוטפרוינד: שחר פשוט גילתה שליטה מבריקה בשורה שלמה של שיטות מתמטיות, אנליזה, אנליזה פונקציונאלית, חשבון דיפרנציאלי, והיא הצליחה ליישם את השיטות האלה גם לניסוח משפטים חדשים שנוגעים למשולשים במישור וגם למציאת הוכחות ומשפחות של הוכחות חדשות ועל כך החלטנו לציין אותה.
<חנוך גוטפרוינד: שחר, גם את תיסעי לתחרות Intel ISEF.
<חנוך גוטפרוינד: בדיוק עכשיו זה זמן לא - - - זאת המנכ"לית של אינטל.
<חנוך גוטפרוינד: אנחנו חילקנו גם את הפרס הראשון בין שניים ואני אספר לכם עכשיו על פרס ראשון אחד והוא אולי יפתיע אתכם, כי אנחנו כל הזמן מדברים על מדענים ונשיא אינטל, כשהוא דיבר על מדענים הוא התכוון למדענים כאלה that he will hire, שהוא ישכור.
<חנוך גוטפרוינד: אבל אני מכיר מקודמיך באינטל שדווקא חיפשו את אנשי הרוח to hire ויש במחקר ספרותי, לא רק אצלנו, בעולם, אתגר לחקור תרגום.
<חנוך גוטפרוינד: תרגום הוא יצירה, תרגום מאפשר למתרגם לתת פרשנות חדשה.
<חנוך גוטפרוינד: בישראל, זה שייך לתולדות המדינה, היישוב, הייתה בראשית המדינה תנועה אידיאולוגית קטנה אבל מאוד בולטת, התנועה הכנענית, ואחד האידיאולוגים של התנועה הכנענית היה יונתן רטוש שהיה משורר, מסאי, אידיאולוג ומתרגם.
<חנוך גוטפרוינד: ירדן ליכטרמן כתבה עבודה שכל מי שקרא אותה, המומחים במדעי הרוח שיושבים בוועדה, המומחים לספרות וכל האחרים, חשבו שזאת עבודה פשוט מעולה.
<חנוך גוטפרוינד: מה שהיא חקרה, היא חקרה אם יונתן רטוש, דרך התרגומים שלו, משפיע או מעביר את האידיאולוגיה הכנענית ויש גם מסקנה ברורה שמוכחת בהרבה מאוד דוגמאות והדגמות, שלא בתוכן, אבל בבחירת לשון, בסגנון, בצורה מובהקת.
<חנוך גוטפרוינד: אנחנו באמת חשבנו שיש פה תרומה לא רק לנושא הספציפי הזה, אלא תרומה לחקר התרגום בכלל.
<חנוך גוטפרוינד: אני רואה שסגן נשיאת האקדמיה שיושב כאן יעריך את זה, הוא בא מהמקומות האלה של מדעי הרוח.
<חנוך גוטפרוינד: העבודה מאוד יסודית ומדוקדקת ואנחנו גם נבקש שתייצגי אותנו בתחרות האיחוד האירופי, יש להם גם נושאים כאלה.
<חנוך גוטפרוינד: ואני מגיע לפרס הראשון השני, שבמובן מסוים הוא ראשון, כי הלכנו ככה והייחוד שלו שהוא פרס אינטל.
<חנוך גוטפרוינד: אתם כבר שמעתם מדוע השנה יש לנו סיבה מיוחדת להקדיש פרס אחד לכבוד או מטעם חברת אינטל.
<חנוך גוטפרוינד: הפרס הזה ניתן על עבודה לדעתנו מקורית וחדשה.
<חנוך גוטפרוינד: שוב, מבעיות העולם המודרני, אנחנו מובילים היום הרבה מאוד נפט בנתיבי אוויר במכליות נפט ומדי פעם אנחנו מתבשרים על מפגעי טבע שמגיעים לאסונות כאשר נוצרים איזה שהם סדקים בדופן המכלית וישנה דליפה.
<חנוך גוטפרוינד: ואז מה עושים?
<חנוך גוטפרוינד: הדליפה מזהמת, הנפט מתפשט על פני משטחים גדולים ואז בעזרת חומרים כימיים מנסים לפרק את זה.
<חנוך גוטפרוינד: זה תהליך ארוך, בינתיים נעשה נזק גדול.
<חנוך גוטפרוינד: מה שאבי דובובסקי, רועי שפרן ותאמר חמוד עשו, באמת יש בו חידוש וכבר חברה מסחרית מתעניינת והם בקשר איתה והעבודה שלהם מורכבת משני מרכיבים, שאת שניהם הם פיתחו, הם מציעים.
<חנוך גוטפרוינד: מרכיב אחד הוא לזהות את הדליפה עוד באונייה, ברגע שהיא קורית.
<חנוך גוטפרוינד: זה אומר שבמכלית ישנם תאים כאלה ובכל תא כזה, שיהיה איזה שהוא מצוף, כמו בניאגרה אולי, ואליו ישנה מערכת חישה שבודקת אם המצוף הזה מתחיל לרדת ובאיזה קצב הוא יורד ואז גם יודעים את קצב הדליפה ומזה יודעים את גודל החור.
<חנוך גוטפרוינד: אם קצב הדליפה איננו גדול מדי, אז יש להם פתרון ושיטה איך להתגבר על זה מבפנים ואז ישנם שם למ טה, בקרקעית, כדורים עם משקל סגולי כמעט של הנפט, כך שבהתנעה קטנה אפשר להביא אותם, אפשר לשאוב אותם, הם יישאבו בהתנעה קטנה ויסתמו את החור.
<חנוך גוטפרוינד: ואם זה גדול מדי, אז ישנה מערכת, את החומרים המפרקים להכניס כבר אז, עוד לפני שזה יוצא לים, אז לים זה כבר יוצא עם החומר, אז זה הרבה יותר מהר.
<חנוך גוטפרוינד: אנחנו חשבנו שהסיפור הזה הוא מורכב, הוא חדש, השקיעו בו הרבה עבודה, הציגו אותו נפלא ועל זה באמת מגיע פרס ראשון וייצוג ישראל בתחרות Intel ISEF וזה פרס אינטל.
<חנוך גוטפרוינד: עכשיו אני מבטיח לכם שיכולתי לספר לכם כך, על כל אחת מהעבודות האלה שלא הזכרתי עד עכשיו, כי בכל אחת יש, כמו שאמרתי, קורטוב של חידוש, מקוריות, עבודה, אבל אלה הם כללים של תחרות, זה מה שצוות השופטים, אחרי התלבטות לא פשוטה החליט.
<חנוך גוטפרוינד: אז בזה אני מסיים את הטקס.
<חנוך גוטפרוינד: אני רוצה להודות לחבריי השופטים, חלק מהם נמצאים כאן באולם, אבל גדי גלזר, כבר הוזכר כאן לטובה על חלקו, ואת ראם סרי, שהוא מוביל את המוזיאון שלנו במנהיגותו וריטה היא האמא של כולם, של כל המדענים הצעירים, היא המרכזת.
<חנוך גוטפרוינד: תודה רבה לכם.
<חנוך גוטפרוינד: משהו אישי אני רוצה להגיד.
<חנוך גוטפרוינד: אני עומד במעמד הזה זו הפעם ה-17.
<חנוך גוטפרוינד: ביום הזה, אני אמרתי, אני מתייסר מאוד, אבל בסך הכול זה תענוג וסיפוק ואני לא מתכונן להתפטר.
<איתי ברנע: תודה, פרופ' גוטפרוינד.
<איתי ברנע: לפני סיום חבר הכנסת שמעון אוחיון, ממלא מקום יושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, גם רוצה לומר כמה דברים.
שמעון אוחיון: קודם כל תודה רבה.
שמעון אוחיון: זה באמת מעמד מרגש ומעודד ומשמח לראות 200 שמגיעים ומגישים עבודות מצטיינות ומשתתפים בתחרות כזאת.
שמעון אוחיון: זה באמת מלבב ומעודד.
שמעון אוחיון: התלבטתי, מר מולי אדן, אם להתחבר אליך, כי אני כחבר ועדת החינוך חשבתי לרגע גם להמשיך, אולי גם קצת להתבכיין, ואנחנו עושים זאת הרבה פעמים.
שמעון אוחיון: לצערי, חייבים לעשות זאת, כמעט להמשיך באותה סטטיסטיקה שאתה התחלת לפרט, כמה מסיימים עם 5 יחידות פיזיקה, וכמעט גם אני רציתי להגיד וכמה מורים שמלמדים מתמטיקה הם בעלי תואר אקדמי במתמטיקה?
שמעון אוחיון: ועוד.
שמעון אוחיון: אבל אמרתי לא, נשאיר את זה בצד.
שמעון אוחיון: אני אשאיר כרגע את צרות ועדת החינוך, אני אחזור אל ועדת המדע והטכנולוגיה ושם אנחנו מתלבטים בבעיות אחרות, מה יקרה אם ההפקות הנפלאות שמחכות לנו מהגז, מבארות כאלה ואחרות, ובוודאי נזכור ואנחנו כבר מוודאים עכשיו כמה חברות וכמה חברות ביטוח יהיו שותפות לסיוע בכל מיני מקרים של זיהומים.
שמעון אוחיון: עכשיו אני כבר יודע למי לפנות.
שמעון אוחיון: בעלי הפרס הראשון הם יהיו הכתובת הראשונה שדרכה נוכל לחסוך את אותם מיליונים שהחברות בישראל יצטרכו לשלם לחברות אחרות.
שמעון אוחיון: אכן מראה מעודד, מבטיח ובהצלחה לכולם.
<איתי ברנע: תודה לחבר הכנסת שמעון אוחיון, ממלא מקום יושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה.
<איתי ברנע: אנא הישארו במקומותיכם, אני מתכבד להזמין את מר מולי אדן, פרופ' ראם סרי, פרופ' גדי גלזר ואת כל הזוכים לעלות לבמה לצילום קבוצתי ביחד עם מעניקי הפרסים.
<איתי ברנע: אנא, הורים, הישארו במקומותיכם, עדיין לא לקום.
<איתי ברנע: מיד.
משה גפני: אני מתנצל בפני האורחים שחיכו פה זמן רב.
משה גפני: אני ממש מתנצל.
משה גפני: אנחנו הולכים לדון על אלימות ברשת.
משה גפני: .. טוב, לא חשוב.
משה גפני: היות ולי אין פריימריז, אני מעדיף לעשות את הדיונים בחדר הוועדה אבל כנראה שאצל אחרים זה שונה.
משה גפני: מנהלת הוועדה ביקשה, על פי בקשת הכנסת, שזה יהיה כאן כי הנושא הוא באמת בעל חשיבות רבה.
משה גפני: אני מתנצל בפעם השלישית, זה לא באשמת הוועדה.
משה גפני: הרי אנחנו נושאים באחריות על מה שקורה בכנסת והאחריות היא עלינו וזה לא היה צריך לקרות.
משה גפני: אנשים צריכים לעמוד בלוחות הזמנים.
משה גפני: הנושא שעומד לדיון היום זה אלימות ברשת.
משה גפני: יש התפתחות טכנולוגית שאנחנו כאן, בוועדה, מדברים עליה הרבה מאד.
משה גפני: אתמול הוועדה היתה בסיור בסוכנות החלל ב"תעשייה האווירית", ואנחנו נחשפנו להתפתחויות שהן מרשימות וחסרות תקדים.
משה גפני: מדינת ישראל בעצם הפכה להיות מעצמה לוויינית, היא הפכה להיות מדינה שהיכולות הטכנולוגיות שלה בנושאים שונים, שנוגעים גם לתעשייה וגם לכלכלה וכמובן גם לביטחון, ההתפתחויות הן התפתחויות מאד מאד מרשימות.
משה גפני: אנחנו קיימנו כמה פעמים דיונים, היה פה גם דיון עם חברת "גוגל" ולפי דעתנו, ולכן אנחנו מקיימים את הדיון הזה, אנחנו נחשפים, כתוצאה מהנושא הזה, לאלימות שקיימת ברשת, באינטרנט, באפשרויות שאפשר לפגוע בשני באופן חמור, והגיע הזמן שנתחיל לתת את הדעת על הענין.
משה גפני: עכשיו, שיהיה ברור: אני בוודאי לא הולך לומר שלפני התפתחות האינטרנט או לפני התפתחות הרשתות השונות לא היתה אלימות ולא היו פעולות שפגעו גם בבני נוער וגם במבוגרים.
משה גפני: ההתפתחויות הטכנולוגיות הללו - אני קורא לכולם, אני לא חושב שמישהו עושה את זה בכוונה אבל ההתפתחויות הללו העצימו באופן חמור את הנושא של האלימות גם בין בני נוער אבל גם בין מבוגרים.
משה גפני: יש אפשרות שאפשר לקחת ילד שרוצים לפגוע בו, מעלים אותו לרשת, שמים אותו באינטרנט עם תמונה שלו, שמישהו עשה בכוונה בכיתה, פגע בו באופן מסוים, צילם את זה ושם את זה ברשת וכל העולם רואה את זה.
משה גפני: רואה איך שהילד נפגע, איך שהוא הופך להיות קורבן של התעללות שהיא התעללות פשוטה אבל ההעצמה וההעברה של הסרטון הזה, זה הופך להיות דבר נורא ואיום שהילד הזה לא יכול לצאת לרחוב.
משה גפני: וכשבאים לזה שעשה את זה ושואלים אותו: למה עשית את זה, תוריד את זה, אז הוא אומר: בסדר, אני מוריד אבל עד אז, זה מעוות כפי שכתוב בגמרא: "מעוות שלא יוכל לתקון".
משה גפני: זה עוול שנעשה, שאי אפשר כבר להחזיר את זה אחורה.
משה גפני: זה יכול להיות גם במתקפת סייבר בין מדינות, שיכול להיגרם נזק עצום למדינה בכל מיני תחומים שאפשר לפגוע בה, ועל זה קיימנו כמה דיונים.
משה גפני: זה יכול להיות פגיעה באנשים מבוגרים.
משה גפני: זה יכול להיות פגיעה בין רופאים, בין סקטורים שונים, שהדבר הזה הוא דבר שעם כל הכבוד, ונדמה לי שבנייר של קדמן, איפה זה?
משה גפני: קראת לזה "קללת הברכה", נכון?
משה גפני: זה לא מספיק חריף אבל זו בהחלט הגדרה נכונה.
משה גפני: ההגדרה היא שמההתפתחות הזאת יש דברים שליליים, ועד היום דיברנו רק על ההתפתחות ולא דיברנו איך מונעים את זה.
משה גפני: עכשיו, אני לא יודע איך אפשר למנוע את זה.
משה גפני: יכול להיות שצריך חקיקה, יכול להיות שצריך פעולות של משטרת ישראל, אם חלים על זה חוקים שהם חוקי הגנת הפרטיות וכל מה שנלוו לעניין.
משה גפני: אנחנו מתחילים היום את הדיון על הנושא הזה, של איך אנחנו מתייחסים לאלימות ברשת ואיך אנחנו מתמודדים עם התופעה הזאת.
משה גפני: חבר הכנסת מיכאלי, אתה רוצה להגיד משהו?
אברהם מיכאלי: בהמשך.
משה גפני: מכיוון שהמשטרה הקימה חוליה חדשה, אגף חדש, נמצא פה סגן ניצב מאיר חיון, אתה ראש חולית הסייבר במשטרת ישראל.
משה גפני: אני רוצה לדעת ממך, אתם הכתובת הראשונה - א.
משה גפני: האם מדובר בתופעה שאתם מודעים לממדים שלה?
משה גפני: האם אתם יכולים להתמודד עם זה?
משה גפני: האם הכלים המשפטיים שעומדים לרשותכם מבחינת החקיקה הם מספיקים או שצריך חקיקה נוספת, חקיקה חדשה, ואיך אתם מתמודדים, מה הרמה ומה ההיקפים של האלימות ברשת?
משה גפני: סגן ניצב חיון, בבקשה.
מאיר חיון: אז קודם כל צהרים טובים לכולם.
מאיר חיון: תודה על ההזמנה.
מאיר חיון: בהתאם למדיניות השר, מפכ"ל המשטרה הנחה לפני כלמעלה משנה על הקמה של מערך סייבר חדש במשטרת ישראל, שיתבסס כבר על מה שהיה קיים.
מאיר חיון: כלומר, כבר לפני כן היה קיים, זו לא זירה שנולדה לפני שנה וחצי אבל כן אני חושב שבוצע איזה שהוא שינוי תפיסה לפני שנה וחצי, שמשטרת ישראל החליטה למקד את המאמץ בתחום הזה של זירת הסייבר.
מאיר חיון: לצורך כך, למעשה, הוקמה יחידת הסייבר בתוך "להב 433" ועובה כל מערך חוקרי הסייבר במחוזות השונים.
מאיר חיון: היום, בימים אלה, אנחנו מרחיבים מעבר לזה עוד חוקרי מיצוי ראיות בתוך המחלקים, בתוך התחנות השונות ממש בכל משטרת ישראל.
מאיר חיון: זה בעצם אמור להביא את משטרת ישראל ללחימה טובה יותר במרחב הזה.
מאיר חיון: אם להיות ממוקדים בנושא של אלימות בסייבר, אז ללא ספק שהרבה מאד עבירות הועתקו ממש כמות שהן, הועתקו למרחב הקיברנטי.
מאיר חיון: משכך הם פני הדברים, למעשה, מה שקורה זה שהחוקים הקיימים, שקיימים במרחב הרגיל, הם אותם חוקים שחלים בהרבה מאד מקרים גם במרחב הקיברנטי.
מאיר חיון: אנחנו נתקלים בתחום האלימות במרחב הקיברנטי בהרבה מאד מישורים.
מאיר חיון: אם, למשל, נדבר על הסתה לאלימות או גזענות – כל התחום הזה בעצם טופל בעבר במתכונת מאד מסוימת, והוא עדין ממשיך להיות מטופל באותה שיטה, עם אותם חוקרים רק בטכנולוגיה שונה.
מאיר חיון: זאת אומרת, אם בעבר זה רוסס ככתובות גרפיטי, שגם היום קורה לעתים, אז היום עושים את זה באתרי אינטרנט.
מאיר חיון: זאת אומרת, האווירה היא אותה אווירה וגם האישורים, למעשה, לבצע חקירה כזאת, הם אותם אישורים.
מאיר חיון: קרי, בעבירות של הסתה לאלימות, לגזענות, אנחנו נדרשים לאישור פרקליט מדינה כדי בכלל לפתוח בחקירה בתחומים האלה.
מאיר חיון: לגבי הנושאים הרגילים - -
משה גפני: אם אתם מוצאים גרפיטי שכתוב: תג מחיר, אתם צריכים אישור של היועץ המשפטי לפתוח בחקירה?
מאיר חיון: כל עבירה שהיא הסתה לגזענות, נדרש אישור של פרקליטות המדינה כדי לפתוח בחקירה פלילית.
משה גפני: מה קורה כאשר נמצא בישוב מסוים גזענות משני הצדדים - -
מאיר חיון: זה לא רלוונטי.
מאיר חיון: החוק לא מבחין מי עשה את - -
משה גפני: כן, כדי לא להביע עמדה, שלא יגידו שאני נכנס פה לאיזה תחום פוליטי כי אני רוצה לדבר על העבירה הפלילית: כדי לפתוח בחקירה, מה אתם עושים?
מאיר חיון: קודם כל, השלב הראשון זה שלב של פניה לפרקליטות, והפרקליטות מנחה את משטרת ישראל - -
משה גפני: פרקליט מחוז או משהו כזה?
קריאה: המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים.
משה גפני: על כל דבר כזה, של גרפיטי שמצאו באיזו שכונה?
קריאה: כשמדובר בהסתה לגזענות ולאלימות כן.
משה גפני: ומה קורה כשזה ברשת?
מאיר חיון: אין הבדל, גם אם זה ברשת.
מאיר חיון: המדיה שבה זה בוצע אינה משנה כהוא זה לגבי הנושא הזה.
מאיר חיון: לגבי עבירות רגילות של אלימות שהועתקו – למשל: עבירות של איומים.
מאיר חיון: החוק לא מבדיל אם אדם מאיים על חברו פנים מול פנים או שהוא עושה את זה באמצעות המייל ולכן, הדבר שהשתנה זה בעצם המדיה שבה זה בוצע ולכן, מה שנדרש מתוך משטרת ישראל זה להתאים את הכלים והיכולות שלה למדיום החדש.
מאיר חיון: ולכן, למעשה, אנחנו היום מרכזים את כל המאמצים שלנו בגיוס כוח אדם מיומן, שיודע לעשות את הדברים האלה בצורה מתוחכמת שמתאימה לרוח התקופה וגם כלים טכנולוגיים, שמאפשרים לנו לזהות מי עומד מאחורי אותם דברים ולעתים, אנחנו משקיעים הרבה מאד משאבים רק כדי להבין מי עומד מאחורי הדברים.
מאיר חיון: היום הטכנולוגיה מאד מתקדמת וזה פועל גם לעתים בעוכרינו אבל לא מעט גם אנחנו יודעים לנצל את ההזדמנות לטובתנו.
משה גפני: אני רוצה לדעת: אחד הנושאים, שגם ה-מ.מ.מ, רועי, הכין לנו בנייר לקראת הדיון וגם אני יודע שזה יהיה, אתם הגשתם תביעות על אלימות בין בני נוער, בין תלמידי בית הספר?
משה גפני: הגשתם תביעות כאלה?
משה גפני: שלוקחים ילד וממש מתעללים בו.
משה גפני: האם יש תביעות מהסוג הזה?
מאיר חיון: אנחנו פותחים בחקירה רק כאשר הדבר מהווה עבירה פלילית.
מאיר חיון: הנושא הזה, המכונה בספרות המקצועית כ"סייבר בולינג" או בריונות ברשת בעברית.
מאיר חיון: בנושא הזה צריך לדעת לעשות את האבחנה והקו מתי הנושא הזה הופך להיות פלילי.
מאיר חיון: זאת אומרת, גם אם אתה לוקח היום בבית הספר, ואני מודע כראש יחידת הסייבר, אני יכול להבין את ההבדל הדרמטי בין חרם ב”פייסבוק” לבין חרם בכיתה.
מאיר חיון: יהיה לי ברור שהעוצמה היא דרמטית שונה כשמדובר ב”פייסבוק” לעומת כשזה מדובר בכיתה אבל עדין, אנחנו צריכים להבין מהו העולם החדש ולהתאים גם את ה"סטייט אוף מיינד" של האנשים שלנו לנושא הזה, ולחשוב האם באמת מדובר בעבירה פלילית, שאנחנו רוצים להכניס את ידיה של משטרת ישראל לטיפול הזה.
מאיר חיון: כלומר, כל עוד - -
משה גפני: כן, אבל אנחנו לא נמצאים באוניברסיטה עכשיו, זה לא מוסד אקדמאי.
משה גפני: כאן אנחנו צריכים לחוקק.
משה גפני: השאלה אם הגעתם למסקנה בעניין הזה.
משה גפני: לוקחים ילד, מתעללים בו.
משה גפני: העוצמה, כפי שאמרתי בהתחלה, היא בלתי רגילה.
מאיר חיון: אני מסכים לחלוטין אבל - -
משה גפני: לא, אתה מסכים שזה כנסת.
מאיר חיון: לא, אני מסכים שצריך להיכנס לעובי הקורה.
מאיר חיון: ..
מאיר חיון: מה שאני אומר זה שהתפקיד של משטרת ישראל זה לחקור עבירות פליליות.
מאיר חיון: בהינתן חוק שיגדיר בצורה אחרת מהי עבירה פלילית קרי, חרם ב”פייסבוק” יהפוך להיות עבירה פלילית, משטרת ישראל תיכנס לשם.
מאיר חיון: היום אנחנו לא כאן.
מאיר חיון: אני, אישית, גם לא בטוח שאנחנו רוצים להכניס את משטרת ישראל לכל הנושא הזה.
מאיר חיון: בסך הכל צריך לזכור שמדובר בילדים ויש גם כלים נוספים, שגם משטרת ישראל משתתפת בהם.
מאיר חיון: למשל, את יום האינטרנט הבינלאומי, שבו יוצאים הרבה מאד שוטרים באותו יום ומעבירים הרצאות בתחום הזה ביחד עם הרבה מאד גופים שגם יושבים כאן, מסביב לשולחן, ונותנים הדרכה נכונה לאותם קטינים, ומסבירים גם לקטינים את מה שכנראה כולנו מבינים, שחרם בכיתה זה דבר אחד וכשמפיצים את אותו דבר במדיום הזה של האינטרנט, הדברים תופסים תאוצה אחרת.
מאיר חיון: יש לא מעט פערים, אם ביקשת שאני אתייחס לפערים המשפטיים שקיימים – אז בא נתחיל עם הדבר הטריוויאלי ביותר וזה סמכות שיפוט של משטרת ישראל בתחום הזה.
מאיר חיון: יש הרבה מאד, למעשה, רוב המדיום שאתו אנחנו עובדים בכלל לא יושב במדינת ישראל.
מאיר חיון: הוא לא כפוף בכלל לחוקי מדינת ישראל.
מאיר חיון: כלומר, גם אם מחר בבוקר כנסת ישראל המכובדת תחוקק חוק כזה או אחר, הוא לא יחול על חברת “פייסבוק” וגם לא על "גוגל" כי הם במדינה אחרת והם לא כפופים.
מאיר חיון: קרי, אם היום נעשית איזו שהיא עבירה פלילית בחברה כזאת או אחרת שאינה כפופה לדין הישראלי, אנחנו יכולים רק במסגרת האמנות לחיקורי דין בין-מדינתיים לפנות לאותה מדינה ואגב, היא יכולה לבוא ולומר: במדינתנו מדובר בחופש ביטוי לחלוטין.
מאיר חיון: זה שמבחינת
מאיר חיון: כם מדובר בפשעי שנאה או בגזענות, מבחינתנו מדובר בכלל בחופש הביטוי ואנחנו לא משתפים אתכם פעולה, אתם לא תקבלו שום מידע - -
משה גפני: אם יהיה רצח באקדח שיוצר בחוץ לארץ, שאין אחריות על החברה שיצרה אותו?
מאיר חיון: אני לא הצלחתי לרדת לסוף דעתך אבל אני - -
משה גפני: מה שקרה, נעשתה אלימות בארץ בחברת “פייסבוק”, שמקום מושבה הוא בחוץ לארץ אבל מי שעשה את זה זה אזרח ישראלי כאן.
משה גפני: הוא יכול להיות נער והוא יכול להיות מבוגר.
משה גפני: זאת אומרת, מה רלוונטי, מבחינתי, שהחברה איננה בארץ?
משה גפני: האירוע הזה, שאנחנו עוד לא יודעים להגדיר אותו אם זו עבירה, אם זה דבר שהוא חמור או איננו חמור.
משה גפני: אתה אומר נכון, אנחנו צריכים להתמודד עם כלים שאיננו יודעים.
משה גפני: זה שהחברה, מקום ניהולה והבעלים שלה הם אינם אזרחים ישראלים, את זה כבר עברנו, אנחנו יודעים.
משה גפני: היו פה הנציגים שלהם, אנחנו מודעים לענין הזה.
משה גפני: השאלה האם החברה הישראלית, באמצעות משרד המשפטים ובאמצעות משטרת ישראל ובאמצעות הרשויות של אכיפת החוק, שזה פרקליטות המדינה, היועץ המשפטי לממשלה, האם נתנו את דעתם להתפתחויות החדשות?
משה גפני: אנחנו נמצאים בעידן אחר שלא היינו בו לפני 30 שנה.
משה גפני: אפשר לעשות פעולות שיחסלו בן אדם בין אם הוא מבוגר ובין אם הוא נער.
משה גפני: פשוט יחסלו אותו.
משה גפני: האמירות שזה בחוץ לארץ לא רלוונטיות.
משה גפני: לכן הבאתי את הדוגמה האבסורדית הזאת, שאני מסכים שהיא לא דומה.
משה גפני: האקדח שיוצר בחוץ לארץ הוא לא רלוונטי לזה שמשתמש בו.
מאיר חיון: אבל מה שאתה אומר הוא בכלל לא מופרך.
מאיר חיון: מה שאתה אומר זה דברים שקורים כאן יום יום - -
מאיר חיון: - - ויש דברים חמורים מזה.
מאיר חיון: למשל, אני יכול לתת הרבה מאד דוגמאות על סחר בקטין.
מאיר חיון: לא מזמן היה לנו סחר בקטי שגם בוצע במדינה זרה, והיה שיתוף פעולה מצוין עם אותה מדינה.
מאיר חיון: במקרים האלה, אגב, בדרך כלל שיתוף הפעולה הוא מצוין.
מאיר חיון: אנחנו נקבל את כל הפרטים ונוכל לעשות את זה.
מאיר חיון: במקרים בהם אותה מדינה סבורה או יותר נכון אותה חברה סבורה שהיא לא מעוניינת לשתף פעולה עם מדינת ישראל כי מדובר, למשל, בתיקון אחד מהחוקים שפוגעים בחוקת ארה"ב בחופש הביטוי ולכן, הם לא ימסרו מידע על זהות האדם שיושב מאחורי אותו פרופיל ב”פייסבוק”, מדינת ישראל לא תקבל את הנתונים האלה, נקודה.
מאיר חיון: עכשיו, אתה שואל אם אנחנו עושים משהו בענין?
מאיר חיון: אנחנו עושים המון בענין.
מאיר חיון: אנחנו עושים הרבה מאד פעולות בענין הזה.
מאיר חיון: למשל, אחד הדברים זה חיזוק שיתופי הפעולה הבינלאומיים של משטרת ישראל עם מדינות מפתח, שאנחנו סבורים שיש לנו אינטרסים באותה מדינה.
מאיר חיון: אגב, האינטרסים הם הדדיים.
מאיר חיון: זאת אומרת, אני מקבל אלי, על בסיס יומיומי, פניות ממדינות אחרות לשיתוף פעולה בתוך חברות שנמצאות כאן, בישראל, בבקשות כאלה ואחרות, ואנחנו פועלים הרבה מאד כדי לסייע לאותן מדינות.
מאיר חיון: ומחר בבוקר, כשאני אפנה לאותה מדינה, גם אני אקבל ממנה סיוע.
מאיר חיון: להגיד שהכל עובד בצורה מופתית כאילו הן היו חברות ישראליות?
מאיר חיון: התשובה היא שלילית.
משה גפני: בא נעצור פה רגע, בסדר?
משה גפני: לפני שנמשיך הלאה גם עם משרד המשפטים וגם אתכם, אני רוצה לשמוע את דוקטור דורית אולניק - -
מאיר חיון: אפשר עוד מילה אחת?
מאיר חיון: בנושא הזה, אנחנו מדברים על מה שקורה בחו"ל.
מאיר חיון: בא נקדיש חצי דקה למה שקורה פה, בארץ.
מאיר חיון: גם כאן, בארץ, ספקיות האינטרנט במדינת ישראל לא משתפות פעולה בצורה אידיאלית, בלשון המעטה, עם משטרת ישראל.
מאיר חיון: גם כאן אני יכול להצביע על הרבה מאד חקירות שנמצאות כרגע אצלנו, ביחידה, עם פשעים נוראיים, באמת נוראיים, שחברות ספקיות האינטרנט מעכבות את התשובה במקרה הטוב, ובמקרה הרע, בא נאמר, לא מספקות את הנתונים שמצויים בידם ויכולים לתת לנו תשובה למרות שיש צווים של בית משפט.
משה גפני: נחזור לענין.
משה גפני: אגב, מה עושים לאותן חברות שלא מספקות את המידע ויש צו של בית משפט?
מאיר חיון: שאלה טובה.
אברהם מיכאלי: זה ג'ונגל שהוא אומר שאין בו חוקים.
משה גפני: אבל אם תתפסו אותי עובר באור אדום ושוטר ירצה לכתוב לי דוח?
משה גפני: אני אגיד: לא רוצה, אני ספק של אינטרנט.
מאיר חיון: הנושא עכשיו בבדיקה אצלנו.
מאיר חיון: בטיפול.
משה גפני: מכיוון שדיברנו על הכנסת, אני רוצה לשים את הדברים בפרופורציה הנכונה: התפקיד שלנו זה לפקח על עבודת הממשלה באמצעות הזרועות השונות שיש לה, ואחד מהם זה משטרת ישראל ומשרד המשפטים.
משה גפני: אתם תצטרכו לתת לנו דוח מה זאת אומרת: הנושא בבדיקה?
משה גפני: הרי פשעים נעשים.
משה גפני: מה זה, משטרת ישראל אומרת שהנושא בבדיקה?
משה גפני: איך לא קראו לאנשים ואמרו להם: יש צו של בית משפט ולפי החוק אתם חייבים למסור לנו מידע.
משה גפני: אם אתם לא מוסרים מידע עד מחה ב-12 בצהרים, כמו שאתם יודעים לעשות.
משה גפני: כמו שאתם עושים בכל נושא.
משה גפני: נראה לי שעוד לא הפנמתם.
משה גפני: זאת ההתרשמות שלי משום שגם אנחנו עוד לא הפנמנו באיזה סוגי פשעים אנחנו עוסקים היום.
משה גפני: אני רוצה לשמוע את דוקטור דורית אולניק-שמש, חוקרת מהאוניברסיטה הפתוחה ולאחר מכן, את דוקטור יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד.
דורית אולניק שמש: אני אקצר, כמו שהבטחתי.
דורית אולניק שמש: אני אסכם לכם קצת מה עשינו מ-2008, עמיתתי, דוקטור טלי היימן, ואני חוקרות את הנושא של בריונות ברשת בקרב ילדים ובני נוער.
דורית אולניק שמש: אני חושבת שהגענו כמעט ל-2000 ילדים ובני נוער.
דורית אולניק שמש: יש לנו פשוט הרבה דטה, הרבה נתונים בנושא.
דורית אולניק שמש: הגשנו דוח למדען הראשי של משרד החינוך בינואר 2014.
דורית אולניק שמש: חלק ממה שאני אומרת פה הוא סיכום של יותר מזה: במחקרים שלנו, אנחנו מחלקים את האפיזודות.