GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי פירון: ועולם הקושיות, עולם המה דע הזה, שאתם באתם לתוכו, הוא בעצם תופעה מאוד פשוטה, הייתה סקרנות, הרגשתם איזה שהוא רעב, משהו הציק לכם, באופן קיומי, הייתה איזה שאלה שהסעירה אתכם, טלטלה אתכם, גרמה לכם לרצות למצוא פתרון ואז פתאום זה כבר לא היה שיעורי בית וזה לא היה משעמם וזה לא היה עול, זה היה מסע מופלא, חוויה עצומה שכל תכליתה זה למצוא תשובה.
שי פירון: המדען האמיתי מביניכם הוא זה שביום שהוא מצא את התשובה, התעוררה בתוכו תחושה חדשה של מה דע?
שי פירון: מה דע, מה השאלה הבאה.
שי פירון: אני מרגיש שהחינוך להקשות קושיות, לשאול שאלות, לתהות תהיות, לחפש, לבקש, לחלום, לדמות, לא להפסיק לרגע אחד הוא תכלית החינוך ותכלית הלמידה המשמעותית שעליה אנחנו מדברים עכשיו.
שי פירון: מערכת שרואה בסימן שאלה ערך גדול יותר מסימן קריאה, מערכת שרואה במשפט לא גמור, בפסקה חצויה, בתשובה חלקית, את הבסיס לתפיחתם של משמעויות חדשות, עולמות חדשים ועוד כהנה וכהנה.
שי פירון: לכן אני מבקש מכם, אל תפסיקו לשאול, אל תפסיקו לתהות, תקבלו היום תעודות ופרסים, אבל זאת לא סופה של דרך.
שי פירון: אם לא תצאו מהאולם הזה ותשאלו מה דע, מה דע?
שי פירון: פספסנו, החמצנו.
שי פירון: זו בעצם איזה שהיא זריקת עידוד לכל אחד ואחד מכם, לומר לכם שכנראה שאתם שואלים נכון וכנראה שגם יש לכם כלים לענות תשובות, אבל אם עניתם תשובה, כנראה שיש לכם כלים גדולים יותר לשאול את השאלה הבאה.
שי פירון: אנחנו צריכים לתת לכם את האפשרות לשאול וללמוד, לפתח ולהתפתח, לאפשר לכם לחבור למנחים הכי טובים, למורים הכי דגולים, להודות לארגונים, לקרנות, לחברות שחוברות לתוך הסיפור הזה ותומכות בכך כדי שזה יוכל להיות גבוה יותר, מהר יותר, חזק יותר, ובעיקר להתפלל שבעולם הזה יושבים עכשיו חתני פרס נובל של העתיד.
שי פירון: אז תודה רבה לכם ובהצלחה לכולם.
<איתי ברנע: תודה לשר החינוך, חבר הכנסת שי פירון, ותודה גם ליושב ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי (יואל) אדלשטיין על השתתפותו בכנס.
<איתי ברנע: יושב ראש הכנסת נאלץ לעזוב בשלב זה בשל הדיונים המתקיימים במליאה.
<איתי ברנע: תודה ליושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, חבר הכנסת משה גפני, תודה רבה, וגם לשר החינוך, שעזב לדיונים.
<איתי ברנע: כמו שאמרנו, יום סוער ביותר במליאת הכנסת.
<איתי ברנע: משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל מוביל את מדיניות המחקר והפיתוח בישראל, מעודד מצוינות בתחומים אלה ומרחיב את נגישות הציבור למחקרים אקדמיים ולפיתוחים טכנולוגיים ישראלים.
<איתי ברנע: אני מתכבד להזמין את גב' בינה בר-און, מנכ"לית משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל.
<בינה בר- און: שלום, מכובדיי כולם, ובעיקר תלמידים ותלמידות, ממציאים וממציאות, כל הכבוד.
<בינה בר- און: באמת ריגשתם אותנו מאוד.
<בינה בר- און: השנה המבחר של ההמצאות והשאלות והפתרונות והמקומות הרבים שמהם אתם באים, יישר כוח, באמת נהדר.
<בינה בר- און: כפול נהדר לבנות שביניכם.
<בינה בר- און: מי כאן הממציאות?
<בינה בר- און: יפה מאוד.
<בינה בר- און: יום הולדת של איינשטיין ביום שישי, אבל אנחנו, כשאנחנו תמיד יודעים יותר טוב, כמו שאמר שר החינוך, אנחנו צריכים לשנות, אז אנחנו במשרד חוגגים את יום המדע ב-26 בחודש מרץ, תהיה חגיגה גדולה בכל הארץ ואתם מוזמנים לבוא לכל המקומות שבהם נחגוג, לרבות כיכר רבין בתל אביב, ששם יהיה אוהל גדול עם פנטזיות, יהיו חידונים, יהיו כל מיני עשיות ואנחנו נשמח מאוד לראות את כולכם.
<בינה בר- און: אנחנו נשמח מאוד לראות את כולכם ממשיכים באקדמיה ואנחנו כמשרד המדע פועלים במסגרת פרויקט שנקרא מדעניות העתיד, לקדם 700 נערות צעירות מכל המגזרים, שיש להן ציונים טובים במקצועות ריאליים ואנחנו נחזיק אותן יד ביד עד שהן יגמרו את האוניברסיטה ויהיו מדעניות שכולנו נתגאה בהן.
<בינה בר- און: אנחנו רוצים שלא תרפו, אנחנו רוצים שלא יסבירו לכם שיש קיצורי דרך, אנחנו רוצים שלא יסבירו לכם שזה חבל, אפשר לעשות משהו יותר מהר, אל תשקיעו, כן תשקיעו.
<בינה בר- און: העתיד הוא שלכם ובעיקר בעיקר בעיקר הוא בידיים שלכם.
<בינה בר- און: אז יישר כוח, זה היום שלכם, כל הכבוד, נהדרים אתם, תודה רבה.
<איתי ברנע: תודה לגב' בינה בר-און, מנכ"לית משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל.
<איתי ברנע: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים פועלת לקידום המחקר המדעי במדינת ישראל ולהעלאת קרנו של המדע בקרב הציבור הישראלי בכלל והנחלתו לנוער בפרט.
<איתי ברנע: האקדמיה רואה בקידומה ובפיתוחה של מערכת המחקר המדעי הבסיסי יעד בעל חשיבות לאומית.
<איתי ברנע: השנה הצטרפו לחבר השופטים בתחרות ארבעה מחברי האקדמיה הצעירה למדעים, מייסודה של האקדמיה הבכירה.
<איתי ברנע: אני מתכבד להזמין את פרופ' בנימין זאב קדר, סגן נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, לברך בשמה של האקדמיה.
<בנימין זאב קדר: התבקשתי לדבר שלוש דקות, אשתדל לדבר דקה אחת.
<בנימין זאב קדר: מדעניות צעירות, מדענים צעירים, אני שמח לברך כל אחת וכל אחד מכם בשם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
<בנימין זאב קדר: אנחנו, חברי האקדמיה, כמובן תושבי ואזרחי ישראל, אבל כל אחד מאיתנו הוא גם חבר בקהילת החוקרים הבינלאומית בתחומו.
<בנימין זאב קדר: אם אתם, מדעניות ומדענים צעירים, תתמידו בדרככם, תצטרפו ביום מן הימים לקהילת החוקרים הבינלאומית בתחום בו תבחרו לפעול, כי המדע הוא בינלאומי.
<בנימין זאב קדר: המדע הוא בינלאומי.
<בנימין זאב קדר: אנחנו רואים שיש מבטאים את שמו של אלברט איינשטיין, כאלברט איינצטיין, ואני יודע שיש כאלה שאומרים אלברט איינסטין.
<בנימין זאב קדר: מדע בינלאומי.
<בנימין זאב קדר: המדע הזה, יש בו יסוד חווייתי כלל אנושי, שכל אחד וכל אחת מכם כבר התנסה בו.
<בנימין זאב קדר: אני מתכוון לחוויה של גילוי דבר מה חדש, אני מתכוון לרגע בו את או אתה פותחים דלת לחדר או לאולם שאיש לא שיער קודם את קיומו ואתם כבר יודעים שאין מתכון אחד כדי להגיע לרגע המיוחד הזה של התגלית, לפעמים הוא בא כהרף עין, כברק, כגנב בלילה, ולפעמים הוא בא מקץ ימים רבים של ניסוי וטעייה.
<בנימין זאב קדר: אני מאחל לכם מקרב לב שתזכו בעתיד לרגעים רבים שכאלה ואני מאחל לכולנו שבטקסים של השנים הבאות יופיעו גם צעירות וצעירים מבתי הספר מן הזרם החרדי.
<בנימין זאב קדר: תודה רבה.
<איתי ברנע: תודה לפרופ' קדר, סגן נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
<איתי ברנע: נעבור עתה לאתנחתא מוסיקלית קצרה ולאחריה יישאו דברים מולי אדן, נשיא חברת אינטל, ורם מנחם, נציג המדענים הצעירים.
<איתי ברנע: אני שמח להזמין לבמה את חן שובל, סקסופוניסט, תלמיד כיתה י"א ותלמידו של גן לב בקונסרבטוריום הסדנא בירושלים, את חן תלווה הפסנתרנית טניה שצ'ופק והשניים יבצעו ווקליזה מאת המלחין רחמנינוב, בעיבוד לסקסופון אלט.
<איתי ברנע: בבקשה.
<איתי ברנע: (אתנחתא מוזיקלית) תודה לחן שובל ולטניה שצ'ופק על הנגינה המקסימה.
<איתי ברנע: חברת אינטל ישראל מציינת השנה 40 שנות פעילות בארץ.
<איתי ברנע: חברת אינטל שותפה מלאה לתחרות מדענים ומפתחים צעירים מיומה הראשון בישראל.
<איתי ברנע: אני מתכבד לקרוא למר מולי אדן, נשיא חברת אינטל וסגן נשיא אינטל העולמית.
<שמואל אדן: זה מוזר לעמוד ליד מיקרופון ולא לרוץ.
<שמואל אדן: מכובדיי כולם, נערים ונערות, או מדענים צעירים.
<שמואל אדן: אינטל ישראל חוגגת 40 שנות פעילות בארץ.
<שמואל אדן: לאורך השנים השקיעה אינטל ישראל רבות בתחום החינוך.
<שמואל אדן: לפני כשנה אינטל החליטה לחבור ליעד לאומי, בצוותא עם משרד החינוך וארגונים נוספים, לטובת קידום וחיזוק החינוך המדעי טכנולוגי בישראל.
<שמואל אדן: כיום רק 6.5% מבוגרי התיכון בישראל זכאים לתעודת בגרות מדעית טכנולוגית.
<שמואל אדן: תנו לי לחזור, רק 6.5% מבוגרי התיכון זכאים לתעודת בגרות מדעית טכנולוגית, 5 יחידות לימוד במתמטיקה ובתחומים נוספים.
<שמואל אדן: המערך האסטרטגי של אינטל ומשרד החינוך מתפרש על פני ארבע שנים ונועד להגדיל את שיעור התלמידים המסיימים לימודי תיכון ובגרות עם לימודי מתמטיקה, מדעים וטכנולוגיה מוגברים, על מנת לספק בעתיד את כוח האדם האיכותי הנחוץ לתעשיות עתירות הידע בישראל ולשמור על חוסנה הכלכלי, ואם מותר לי להוסיף, הצבאי, של מדינת ישראל.
<שמואל אדן: במסגרת היוזמה פועלות כיום 11 חברות יחד עם צה"ל במטרה להגיע במהלך שנת הלימודים הנוכחית ל-80 בתי ספר וללמעלה מ-7,000 תלמידים.
<שמואל אדן: כ-100 ארגונים נוספים פועלים במסגרת נדבכים נוספים של התכנית ועל כך גאוותנו.
<שמואל אדן: השותפות של אינטל בתחרות המדענים הצעירים היא חלק מהאמונה שלנו שעידוד מדע וטכנולוגיה תורם רבות לאנושות באופן כללי ולישראל באופן ספציפי בתחומי מדע וטכנולוגיה בפרט, מצוינות שמדינת ישראל ידועה בה בכל העולם ולא בכדי קוראים לנו Israel, the startup nation.
<שמואל אדן: בשנה זו הוגשו 204 פרויקטי מחקר, 181 בתחומי מדעים וטכנולוגיה וכוללים רעיונות חדשניים במגוון רב של תחומים.
<שמואל אדן: זו הזדמנות יוצאת דופן של דור העתיד, שלכם, בתחום המדעים והטכנולוגיה להיפגש, לחלוק רעיונות, להציג פרויקטים מדעיים מהשורה הראשונה.
<שמואל אדן: התלמידים מתחרים על פרסים ונסיעה יוקרתית לאחת משתי תחרויות בינלאומיות רבות מוניטין שנקראת Intel ISEF האמריקאית ותחרות מדענים צעירים של האיחוד האירופאי.
<שמואל אדן: עד כאן לחלק הרציונאלי של החלק השמאלי של המוח ועכשיו נעבור לחלק האמוציונאלי, שזה הצד הימני של המוח.
<שמואל אדן: שר החינוך אומר שבעצם הידע מתחיל עם שאלה ואני מקווה שאני לא party pooper או איך שאומרים את זה בעברית, משבית שמחות, אבל אני אשאל את השאלה והשאלה שלי היא מה עתיד המדע במדינת ישראל.
<שמואל אדן: הנקודה, לפחות לגביי, כמו מישהו שנמצא בתעשייה, היא לא נקודה מבריקה.
<שמואל אדן: אם אני מסתכל בשנת 2007 על מספר התלמידים שגמרו מתמטיקה 5 יחידות, מספר התלמידים מעל 12,500 ב-2007, אם אני מסתכל היום ב-2013, מספר התלמידים הוא פחות מ-8,500, ירידה של 30%.
<שמואל אדן: מאחר שכולכם אנשי מדעים בואו נעשה את החשבון, 2007, ועוד לחלקם שלוש שנים צבא זה 2010, ארבע שנים מוסד אקדמי 2014, היום התעשיות עתירות הידע מקבלות את אותם ילדים, את אותם 12,500 ילדים שגמרו לפני שבע שנים.
<שמואל אדן: זה אומר שאם המספרים האלה נכונים והם נכונים, כי לקחתי אותם ממשרד החינוך, בחמש השנים הקרובות כמות האנשים שהולכים להזין את התעשיות עתירות הידע יותר קטן ממספר האנשים שאנחנו מקבלים אותם היום.
<שמואל אדן: רבותיי, לגביי זה דגל אדום.
<שמואל אדן: אז אני מצטער שאני משתמש בפורום הזה בשביל להדליק נורת אזהרה, אל תבינו אותי לא נכון, אני לא מרים ידיים, אני חושב שיש הרבה עתיד.
<שמואל אדן: מאחר שכולם כאן ציטטו את אלברט איינשטיין, תנו לי גם כן לצטט אותו.
<שמואל אדן: אחת הציטטות הידועות של אלברט איינשטיין היה the definition of insanity.
<שמואל אדן: The definition of insanity is doing the same thing again and again and expects different results, או בעברית, ההגדרה של חוסר שפיות דעת זה לעשות את אותם דברים עוד פעם ועוד פעם ולצפות לתוצאות שונות.
<שמואל אדן: אני יכול להכביר על זה את הדיבור במשך שעה אבל זה לא הזמן שניתן לי, אבל אני חושב שזו אחריות של משרד החינוך, של משרד המדע, תעשיות ההיי טק, אני לא מוריד את האחריות מאיתנו, ושלכם, כי בעצם התלמידים שרואים כאן, התלמידים שנמצאים בחזית, בשפיץ, בחוד החנית של האנשים שיובילו את הטכנולוגיה קדימה, אני רואה בכם שגרירים לעזור למשרד החינוך לעזור לנו, לעזור לכולנו, לתת יותר מוטיבציה לתלמידים של היום כדי להתאמץ, כדי שנגיע ליותר ילדים שגומרים במצוינות מתמטיקה, פיזיקה 5 יחידות, מדעי הטבע, כדי שנוכל להזין גם את התעשיות עתירות הידע, גם את כל הכלכלה הישראלית, גם את מערכת הביטחון ובעצם לתת לכולנו רמת חיים טובה יותר.
<שמואל אדן: כל הכבוד לכם.
<שמואל אדן: אמרתי שאולי אני אסיים את זה כמו שאני בדרך כלל מסיים את ההרצאות שלי, ואומר, ולגבי המצטיינים שלכם, אל תשכחו, , אמרו לי, מולי, אל תעשה את זה, אני לא אעשה את זה, אבל אני באמת מקווה שבעתיד ייצא לי להיפגש עם חלק מכם, כי אין דבר שמעורר יותר כיף מאשר לראות באמת יצירתיות, לראות רעיונות של ילדים צעירים, לראות ילדים שבעצם לא חושבים מחוץ לקופסה.
<שמואל אדן: אני חזרתי מארצות הברית ואני אומר לכולם, I'm not looking for people that think out of the box, I'm looking for people that do not have box at all .
<שמואל אדן: אני חושב שזה אתם, יישר כוח ותודה רבה.
<איתי ברנע: תודה למר אדן.
<איתי ברנע: לפני שנעבור לטקס ההכרזה על הזוכים בתחרות מדענים ומפתחים צעירים, אני שמח להזמין את נציג המדענים הצעירים, רם מנחם, לומר מספר מילים בשמו ובשם חבריו.
<איתי ברנע: רם הוא תלמיד כיתה י"ב בתיכון קשת בירושלים והעבודה שהגיש לתחרות עוסקת בתקשורת לא מילולית של פוליטיקאים, שזה מאוד מתאים למקום שבו אנחנו נמצאים, באמצעות בחינה של שפת הגוף.
<איתי ברנע: רם, בבקשה.
<רם מנחם: טוב, הרבה ציטטו פה את אלברט איינשטיין, אני אצטט דווקא מישהו ממדעי הרוח.
<רם מנחם: פרידריך ניטשה אמר שהאושר היחידי שניתן לנו הוא במפעלי היצירה.
<רם מנחם: ובכן, אחד הדברים שהופכים את עבודות הגמר שלנו לכל כך משמעותיות עבורנו הוא החופש ליצור מחקר שהוא באמת פרי יצירתנו, הוא באמת שלנו.
<רם מנחם: כמובן שמה שמעצים את המסע הזה עוד יותר היא ההזדמנות לשתף את עבודתנו עם חברינו לתחרות, עם השופטים ועם כל יתר האנשים שהקשיבו לנו מהלב והעריכו את עבודתנו המושקעת.
<רם מנחם: התחרות נתנה לנו הזדמנות להביע את עצמנו מול אנשים שבאמת מתעניינים בעבודתנו ולכן אני יותר משמח להודות בשמי ובשם חבריי לתחרות למוזיאון המדע על שם בלומפילד, בראשותו של פרופ' ראם סרי ומיה הלוי, לריטה גלעד, מנהלת התחרות, למלווים המסורים שלנו בשלושת הימים האחרונים, יקיר ושלומית, תודה רבה.
<רם מנחם: המון תודה לכם.
<רם מנחם: ולצוות המדריכים הנפלא, עומר, טל, עתיר, עקיל, יעלה, סאמר ולאה.
<רם מנחם: תודה רבה.
<רם מנחם: כמובן לצוות השופטים הנכבד, בראשותו של פרופ' חנוך גוטפרוינד, ולרכז האקדמי, פרופ' גדי גלזר, תודה רבה.
<רם מנחם: ולתומכים בתחרות, משרד החינוך, המינהל למדע וטכנולוגיה וחברת אינטל ישראל ולכנסת ישראל, ועדת המדע והטכנולוגיה בראשותו של חבר הכנסת משה גפני שמארחת אותנו כאן היום.
<רם מנחם: ותודה רבה לכולם.
<איתי ברנע: תודה לרם מנחם.
<איתי ברנע: הגענו לחלקו השני של האירוע, לטקס הענקת הפרסים לזוכים בתחרות מדענים ומפתחים צעירים בישראל.
<איתי ברנע: זו השנה ה-17 שבה נערכת התחרות בישראל בניהולו של מוזיאון המדע על של בלומפילד ירושלים.
<איתי ברנע: התחרות היא חלק מתכנית האיחוד האירופי לעידוד הקשר ושיתוף הפעולה בין מדענים צעירים באירופה ומתחרות Intel ISEF העולמית, הנערכת בארצות הברית.
<איתי ברנע: שותפים לתחרות, המינהל למדע ולטכנולוגיה במשרד החינוך, בראשותו של ד"ר עופר רימון וחברת אינטל בהנהלת מולי אדן ומקסין פסברג, שלושתם נמצאים איתנו כאן היום.
<איתי ברנע: אני רוצה לברך את פרופ' חנוך גוטפרוינד, יושב ראש חבר הושפטים בתחרות, את פרופ' גדי גלזר, הרכז האקדמי, את פרופ' ראם סרי, יושב ראש הוועד המנהל של מוזיאון המדע על שם בלומפילד ירושלים וכמובן את המדענים הצעירים שיושבים כאן עמנו, את המורים, את המנחים ואת הורי המדענים הצעירים.
<איתי ברנע: אני מתכבד להזמין לשולחן הנשיאות את חבר הכנסת שמעון אוחיון, ממלא מקום יושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה.
<איתי ברנע: את הגב' בינה בר-און, מנכ"לית משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל.
<איתי ברנע: פרופ' בנימין זאב קדר, סגן נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
<איתי ברנע: גב' מקסין פסברג, מנכ"לית חברת אינטל ישראל וסגנית נשיא אינטל העולמית.
<איתי ברנע: גב' גבריאלה הרמני, הנספחת המדעית בשגרירות גרמניה בישראל.
<איתי ברנע: אנא תפסו את מקומותיכם ליד שולחן הנשיאות.
<איתי ברנע: את טקס הענקת הפרסים לזוכים בתחרות ינחה פרופ' חנוך גוטפרוינד, יושב ראש חבר השופטים.
<איתי ברנע: פרופ' גוטפרוינד, בבקשה.
<חנוך גוטפרוינד: שלום לכולכם, הגיע הרגע שכולנו מצפים לו.
<חנוך גוטפרוינד: אני לא אבזבז זמן על לציין את שמות כל המכובדים כאן, המכובדים בחלק הזה של הטקס הם המדענים והמדעניות, המפתחים והמפתחות הצעירים.
<חנוך גוטפרוינד: זה סיומו, רגע השיא של תהליך ארוך שלמעשה הגיע לשלב הגמר אתמול כאשר במשך יום שלם חבריי השופטים, מומחים בכל תחומי המדע והדעת שמיוצגים על ידי העבודות שהוגשו לתחרות הזאת מכל מוסדות המדע וההשכלה הגבוהה בישראל ומחברת אינטל, כולנו יחד אתמול שוחחנו עם הצעירים, ראינו את העבודות שלהם, שאלנו אותם שאלות ובסופו של דבר היינו צריכים להחליט, וזה היה הדבר הקשה והמייסר.
<חנוך גוטפרוינד: אני אומר כמה מילים שכבר אמרתי הבוקר, אלה שהיו בטקס שחילקנו בו תעודות במוזיאון שמעו את זה, יש כאן רבים אחרים, אני נוהג להשוות את התהליך הזה למשחקים האולימפיים.
<חנוך גוטפרוינד: אתם יודעים כמה קשה להיכלל בנבחרת הלאומית של מדינה ולייצג מדינה באולימפיאדה.
<חנוך גוטפרוינד: בזה אתם זכיתם, כי היה תהליך של ברירה, מסובך, ארוך ומקפיד, אז לנבחרת אתם הגעתם וזה הניצחון.
<חנוך גוטפרוינד: אבל בסופו של דבר על הפודיום עומדים רק שלושה ורובם השתתפו וזכו.
<חנוך גוטפרוינד: זה מה שיקרה גם כאן, קצת יותר משלושה, אבל לא הרוב.
<חנוך גוטפרוינד: אז את זה כולם צריכים להבין.
<חנוך גוטפרוינד: אנחנו שופטים עבודות מכל תחומי המחקר והדעת, מדעי הרוח, מדעי החברה, מדעים מדויקים בסיסיים ועבודות בטכנולוגיה והנדסה.
<חנוך גוטפרוינד: מה אנחנו מחפשים?
<חנוך גוטפרוינד: אנחנו בכל אחד מן התחומים האלה כמובן מחפשים קורטוב של מקוריות, חדשנות ועבודה עצמאית.
<חנוך גוטפרוינד: אנחנו דורשים ומצפים שהעבודה תהיה מתוארת בצורה רחבה, נבונה, מעמיקה, שהכתיבה תהיה רהוטה, שההצגה בעל פה גם כן תעמוד באיזה שהם סטנדרטים כאלה.
<חנוך גוטפרוינד: כאשר אנחנו מדברים למשל בעבודות על טכנולוגיה והנדסה אנחנו מצפים שבנושא הנבחר יהיה איזה שהוא עניין יישומי מוגדר היטב, שהוא יענה על צורך ברור, שתהיה עם העבודה הזאת גם הוכחה של היתכנות, שאפשר באמת לעשות את זה, שתהיה איזה שהיא הערכה שזה לא יהיה יקר מדי.
<חנוך גוטפרוינד: כל דבר וכל בעיה אנושית, שהיא לא רק שלנו, שהיא נמצאת בכל מקום, סביר להניח שבכל מקום אחר כבר חשבו על זה, ואז צריך לראות אם התלמיד או התלמידה יודעים מה נעשה במקומות אחרים, צריך להדגיש שמה שהם מציעים, יש בו איזה שהוא יתרון.
<חנוך גוטפרוינד: זאת דרישה מאוד מחמירה ואנחנו מוצאים דברים כאלה וכפי שתראו, מצאנו דברים כאלה.
<חנוך גוטפרוינד: כשאנחנו מדברים על עבודה במדעי הרוח אנחנו מחפשים איזה שהיא תובנה חדשה, אנחנו מחפשים שימוש מתוחכם במקורות ורצוי מקורות ראשוניים ולא מקורות משניים.
<חנוך גוטפרוינד: כשאנחנו שופטים עבודה במדעי החברה, כשמדובר על התנהגות ישנה מתודולוגיה שלמה, צריך לבדוק קבוצות של אוכלוסיות, צריך לעשות קבוצות ביקורת, צריך להשתמש בכלים סטטיסטיים.
<חנוך גוטפרוינד: כשאנחנו שופטים עבודה במדע בסיסי, ביולוגיה, פיסיקה, מתמטיקה, אנחנו מחפשים, נוסף לדברים שאמרתי קודם, הבנה טובה ורחבה של הרקע, של כל המושגים, אם מישהו משתמש בשיטות ניסוייות אנחנו רוצים לראות עד כמה מבינים את השיטות האלה, אם מישהו משתמש בשיטות מתמטיות מורכבות, גם כאן אנחנו רוצים לראות הבנה.
<חנוך גוטפרוינד: אתם יכולים לתמוה איך אפשר לדרוש דברים כאלה מתלמידי תיכון בסך הכול.
<חנוך גוטפרוינד: אפשר ואנחנו מוצאים.
<חנוך גוטפרוינד: אני רוצה לומר לכם שבכל אחת מהעבודות ששפטנו יש מרכיבים מכל הדברים שאמרתי ואנחנו חיפשנו את אותן העבודות, ואת אותן העבודת אני אזכיר ואציין, שיש בהן מינון יותר גבוה מבאחרות של צירוף של כמה או כולם, של כל הדברים האלה.
<חנוך גוטפרוינד: אז עכשיו אני ניגש לשמות.
<חנוך גוטפרוינד: מה שאני אעשה, אנחנו ציינו שמונה מן העבודות לשבח ואני אתחיל בעבודות שצוינו לשבח, כל עבודה כזאת, הזוכים מקבלים תעודה של 500 שקל לקניית ספרים ויש עוד כמה צ'ופרים שאני אזכיר אותם פה.
<חנוך גוטפרוינד: אז עכשיו אני מתחיל בעבודות לשבח, אחר כך נעבור לפרסים.
<חנוך גוטפרוינד: כשאני אקרא את השמות, לא קודם, הזוכים, הזוכה, יעלו לכאן.
<חנוך גוטפרוינד: יש עבודות שהן עבודות צוות ובעבודות צוות גם חיפשנו ורצינו לראות את שיתוף הפעולה בתוך הצוות, את ההשתתפות הכללית, אז יבואו אליי ויקבלו.
<חנוך גוטפרוינד: החלטנו לציין לשבח דווקא, הראשונה שאני אזכיר, לא עבודה במדעים המדויקים, כי יש הרבה תחכום ואתגר גם בנושאים אחרים, ואני יודע שחברת אינטל מעריכה את זה מאוד ואנחנו החלטנו לציין עבודה שעוסקת באירועי ספורט.
<חנוך גוטפרוינד: אירועי ספורט בקונטקסט היסטורי.
<חנוך גוטפרוינד: מדובר באירועים מעצבים, אירועים דרמטיים בתולדות הכדורגל הבריטי בימיה של מרגרט תאצ'ר בעיקר.
<חנוך גוטפרוינד: אירוע אחד נגמר בעשרות הרוגים, כשהאוהדים של קבוצות הכדורגל הבריטיות התפרעו בבלגיה והתלמיד אייל פישר בחר את הנושא, אתם רואים, זה נושא מקורי, הוא טיפל היטב במקורות השונים, הוא כתב את העבודה בצורה מאוד אינטליגנטית והוא קשר את כל האירועים האלה בהקשר ההיסטורי, החברתי, הסוציולוגי והכלכלי של השינויים שחלו בחברה הבריטית בתקופת מרגרט תאצ'ר.
<חנוך גוטפרוינד: ועל כך אנחנו מציינים את העבודה הזאת.
<חנוך גוטפרוינד: העבודה השנייה שהחלטנו לציין לשבח עוסקת בבעיה מאוד חמורה, מאתגרת, חשובה, על סדר היום של העולם התעשייתי כולו.
<חנוך גוטפרוינד: אתם יודעים שהתעשייה עם כל היתרונות שלה היא גם לא כל כך ידידותית לסביבה מפני שהיא מפיקה שפכים ואת השפכים, את העודפים, צריך בצורה בטוחה וטובה לשלוח לביוב, אבל הבעיה שהשפכים האלה מאוד חומציים וצינורות הביוב עוברים קורוזיה והיום בכל המקומות יש תקנות מאוד מחמירות של המוסדות להיפטר או לנטרל את החומציות של השפכים עוד לפני שמעבירים אותם לביוב.
<חנוך גוטפרוינד: יש כל מיני שיטות להשתמש בחומרים שונים והתלמיד עידן פרידברג בחר את זה כנושא.
<חנוך גוטפרוינד: זאת עבודה בסיסית בהנדסה כימית.
<חנוך גוטפרוינד: קשה לחדש בתחום הזה ובכל זאת כפי שלמדנו מהמומחים, אפילו יותר מומחים משלנו, יש איזה מהנדס כימי שראה את זה ושיבח את זה, יש כאן משהו חדש, יש כאן חשיבה יפה והחשיבה היפה היא להשתמש בערבובים שונים ולחקור את האופטימיות של הערבובים של חומרים מנטרלים שונים.
<חנוך גוטפרוינד: הוא עשה את העבודה, הוא כתב אותה בצורה מאוד מאוד טובה ועל כך מגיע לו שבח.
<חנוך גוטפרוינד: אתם רואים, אנחנו כולנו לוקחים תרופות וברגע שאנחנו לוקחים איזה שהיא תרופה דרך זריקה, דרך נוזל, עם כדור, זה מתמוסס והמולקולות של התרופה מתחילות לבעבע דרך הרקמות שלנו, דרך הדם ומגיעות לכל מיני מקומות ויש תרופות שאנחנו רוצים לכוון אותן דווקא למקום מסוים, כי לזה הם נועדו ואולי יש להן תכונות שמגיעות לשם ואנחנו רוצים לדעת לאן מגיעה התרופה, כי תרופות שמגיעות למקום לא נכון אז הן טוקסיות, הן רעילות.
<חנוך גוטפרוינד: יש כל מיני שיטות לעקוב אחרי זה.
<חנוך גוטפרוינד: בזמן האחרון ישנו מודל מעניין והמודל הזה הוא דג הזברה, דג קטן ושקוף, שאפשר לראות את כל האיברים הפנימיים שלו.
<חנוך גוטפרוינד: אז לא שדג הזברה דומה לבן אדם, אבל כן משתמשים בדג הזברה כדי לעקוב אחרי מהלך תרופות, ושיר זקן עשתה עבודה עצמאית מאוד, היא בחרה שלושה חומרים שיש להם עניין תרפויטי בזמן האחרון והיא עשתה את כל העבודה והדביקה להם סמנים פלורוסנטיים שאפשר יהיה לראות את זה וחקרה באמת על דג הזברה, לאן התרופות האלה מובילות ואנחנו ציינו את זה.
<חנוך גוטפרוינד: גם הרעיון מעניין, העבודה מאוד עצמאית, היא הציגה את זה מאוד יפה, כתבה מאוד יפה, וכל הכבוד.
<חנוך גוטפרוינד: אנחנו התחלנו עם תרופות אז אנחנו נדבר קצת על מחלות.
<חנוך גוטפרוינד: ישנן מחלות יותר נפוצות, פחות נפוצות, ישנה מחלה אחת מאוד מאוד לא סימפטית, יש כ-500 נפגעים בישראל במחלה הזאת והיא מחלה ניוונית עצבית שבה בני אדם מאבדים את חוש המישוש.
<חנוך גוטפרוינד: ברגע שהם מאבדים את חוש המישוש אז היד לא מזהירה אותנו כשאנחנו נוגעים בתנור לוהט או במשהו חם, או במשהו קר, ואז הבן אדם הזה נוגע בדברים חמים ולא מודע לזה שזה עושה לו נזקים פיזיולוגיים חמורים.
<חנוך גוטפרוינד: שתי תלמידות, אסיל כיסאר כבהא וסאלי הדרא, כאן יש לכם את כל הפרטים, חשבו על רעיון לפתח כפפה ועל הכפפה הזאת יהיו חיישנים לכל הדברים הגרועים האלה, לכל הסכנות האלה ושהכפפה תזהיר אותנו מהם.
<חנוך גוטפרוינד: מה שהן עשו פה, הן לקחו הרבה אלמנטים, אפשר לומר מן המדע, אבל התרומה היפה שלהן זה לעשות אינטגרציה חכמה של כל הדברים האלה.
<חנוך גוטפרוינד: זה מה שהן עשו ועל זה מגיע להן ציון לשבח.
<חנוך גוטפרוינד: עכשיו במדע ובטכנולוגיה מודרנית, להרבה מאוד תהליכים יותר ויותר משתמשים בתכשירים שהם ננו חלקיקים.
<חנוך גוטפרוינד: אלה הם חלקיקים בממדים מאוד מאוד מאוד קטנים והחלקיקים האלה מופיעים בכל מיני מקומות ולפעמים הם מזהמים את הסביבה, לפעמים הם מועילים לנו וחשוב מאוד לפתח או ללוות את כל התהליכים האלה בדרך פשוטה, זולה ומהירה, לזהות איפה יש ננו חלקיקים כאלה ומה הגודל שלהם וזאת הייתה העבודה של ימית פיסמן.
<חנוך גוטפרוינד: אנחנו במיוחד התרשמנו מן הכתיבה.
<חנוך גוטפרוינד: העבודה שלה כתובה ברמה מאוד גבוהה, כמעט מאמר מדעי, וגם הוצגה לנו כך והעבודה שהיא עשתה היא עבודה עצמאית ועל כך, ימית, מגיע לך.
<חנוך גוטפרוינד: עכשיו אני עובר לנושא שהוא אפילו מרגש.
<חנוך גוטפרוינד: אתם יודעים שיש לא מעט ילדים עם בעיות קוגניטיביות ופיזיולוגיות.
<חנוך גוטפרוינד: מערכת החינוך מקיימת מוסדות מיוחדים, מוסדות לחינוך מיוחד, ילדים כאלה דורשים טיפול מאוד מיוחד, ילדים כאלה, קשה להם לתקשר מילולית, וילדים כאלה קשה להם והם לא יודעים כיצד לבטא את הצרכים המיידיים שלהם, את הרגשות שלהם.
<חנוך גוטפרוינד: שלוש תלמידות, נג'אח ותאת, מלק מהביט ומרואה אבו עטף, פיתחו מערכת של תקשורת שמחליפה תקשורת מילולית, תקשורת בין ילדים כאלה בכיתה ובין המורה והמורה.
<חנוך גוטפרוינד: העבודה שלהן היא קודם כל בחירת הרעיון, הוא שלהן, הן עשו את כל האלקטרוניקה, הן בנו, פיתחו, תכננו, תכננו לבד, הן עומדות בקשר עם המערכת החינוכית והפסיכולוגית של הילדים האלה ואין לי מילים, זה פשוט מרגש, אז מגיע להן ציון לשבח.
<חנוך גוטפרוינד: ועכשיו אני רוצה להוסיף עוד משהו, שנג'אח, מלק ומרואה, נוסף למה שהן עשו, הן תיסענה לגרמניה לביקור מוסדות מחקר ופיתוח בגרמניה.
<חנוך גוטפרוינד: הגב' הרמני, אני לא יודע אם הבנת מה שעכשיו אמרתי.
<גבריאלה הרמני: אמרת שתלמידות אלה ייסעו לגרמניה.
<חנוך גוטפרוינד: התלמידות האלה יבקרו אצלכם.
<חנוך גוטפרוינד: הציון לשבח הבא עוסק במכניזם לא נפוץ, נחקר בהרחבה רבה והוא כיצד הגוף, האורגניזם החי, מטפל, מגיב, נלחם בתאים סרטניים שמתחילים להופיע מסיבות שונות.
<חנוך גוטפרוינד: ישנו מכניזם שנקרא אפופטוזיס, שזה מעין התאבדות של תאים לא טובים.
<חנוך גוטפרוינד: אבל ישנם בגוף הזה גם כל מיני תהליכים, מכניזמים, חומרים שמעכבים את האפופטוזיס.
<חנוך גוטפרוינד: אם התהליך הזה של מות תאים סרטניים לא יעיל במערכת אז מתפתח סרטן.
<חנוך גוטפרוינד: יש לנו עניין גדול להבין מה הם התהליכים שמעכבים את האפופטוזיס וישנו חלבון אחד מסוים שאנחנו יודעים שהוא עושה את זה ורותם מאיו למעשה התחילה מחקר, יש עוד הרבה מה לעשות פה, אבל ההתחלה היא מאוד טובה והיא עשתה את זה מאוד טוב והיא הציגה את זה מאוד טוב, וזה לברר את המכניזם המולקולרי שבו חלבון מסוים שנקרא BCL2 ולא החלבון הרגיל, אלא חלבון מוטנטי, שיש בו איזה שהיא מוטציה, אנחנו יודעים שהוא מפריע לאפופטוזיס ואם זה קורה, אז לא עלינו.
<חנוך גוטפרוינד: וזאת העבודה של רותם ואנחנו מציינים אותה לשבח.
<חנוך גוטפרוינד: רותם תייצג אותנו בתחרות האיחוד האירופי למדענים צעירים.
<חנוך גוטפרוינד: וציון לשבח אחרון.
<חנוך גוטפרוינד: אתם יודעים, אנחנו כל הזמן מחפשים מקורות חלופיים לאנרגיה ויש לנו שתי סיבות, אל"ף, כי המקורות הרגילים אולי ייגמרו, אולי קשה להשיג ואולי הם יקרים, וסיבה אחרת, הם בדרך כלל לא ידידותיים לסביבה.
<חנוך גוטפרוינד: אז ישנו מקור אנרגיה, או ישנו מאגר אנרגיה, שלא פשוט לנצל אותו, אבל הוא נמצא בשפע וזה כל הפסולת החקלאית והפסולת האורגנית מהבית.
<חנוך גוטפרוינד: זה מה שנקרא הביו מסה העצומה שאנחנו קוברים אותה, חלקה לא מתפרקת מהר, אז גם יש לה בעיית סביבה, ואז הרעיון שישנו, ועובדים על זה בכל העולם, זה לקחת איזה שהם אנזימים, אלה חומרים שמיוצרים על ידי מיקרו אנזימים שקיימים בטבע והם מפרקים את הביו מסה, את הפסולת הזאת לאיזה שהם חומרים שנקראים חד סוכרים ואת זה אפשר להתסיס באיזה שהוא תהליך, בשימוש שמרים ואז נוצר דלק, והדלק הזה נקרא ביו דלק וישנה תחרות גדולה בעולם לעשות.
<חנוך גוטפרוינד: שוב, דברים שקשה לחדש, אבל מה?
<חנוך גוטפרוינד: מה כן?
<חנוך גוטפרוינד: נועה שולמי עשתה עבודה מאוד מוגדרת, מאוד מצומצמת, מאוד מוקפדת ומדויקת, על אנזים אחד.