GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ג'עפר סבאח: אקסלרטורים בעולם קולטים 40 חברות, אקסלרטור אחד קולט איזה 20, 30, 40, ואז מהם יוצא 10, ואז ה-10 גם ממשיכים הלאה.
<ג'עפר סבאח: אצלנו קולטים שתיים, שלוש, חמש - - -
עיסאווי פריג': אז תכניס שותף יהודי - - -
עיסאווי פריג': תכניס שותף יהודי ותתקדם.
<קריאה: לא, לא, לא, לא, ממש לא.
<ג'עפר סבאח: צריך כמה כלים.
<ג'עפר סבאח: צריך כמה כלים, אדוני.
<ג'עפר סבאח: כמה כלים, לא כלי אחד.
משה גפני: אני לא חוזר לסבב נוסף.
עיסאווי פריג': אתה חייב להמשיך אותו - - -
משה גפני: כן, תודה.
<לידיה לזנס: אני רציתי רק ככה באמת לפנות אליכם, להגיש בקשות למדען הראשי - - -
<ג'עפר סבאח: - - - לא מתאים.
<לידיה לזנס: רגע.
<לידיה לזנס: יש מסלול - - -
<קריאה: "תנופה" מתאימה - - -
עיסאווי פריג': - - - תלמד, יש מסלול.
<קריאה: מסלול "תנופה", מסלול - - -
עיסאווי פריג': - - - יש מסלול.
<קריאה: לא מתאים לנו.
<קריאה: אנחנו יודעים את המסלול.
<קריאה: תאמין לי שאנחנו - - - את כל - - -
משה גפני: רק שנייה, שנייה, אתם לא רוצים את הדיון?
משה גפני: אנחנו לא נמשיך בדיון.
באסל גטאס: בחוץ, בחוץ תמשיכו את הדיון.
משה גפני: לא, אנחנו נמשיך את הדיון הזה.
משה גפני: כן, אנחנו ממשיכים את הדיון.
<לידיה לזנס: יש מסלול שמיועד ליזמים בודדים לפני שבכלל הם בונים להם או מייצרים איזושהי חברה, בשיעור תמיכה של 85%.
<לידיה לזנס: המסלול הזה בעצם עוזר ליזם הבודד לגבש את הרעיון שלו ולהביא אותו - - -
<קריאה: איך קוראים למסלול?
<קריאה: "תנופה" - - -
<לידיה לזנס: מסלול "תנופה".
<קריאה: הוא לא מתאים.
<ג'עפר סבאח: אבל הוא לא משלם שכר.
<ג'עפר סבאח: לא משלם שכר ליזם, אדוני.
<ג'עפר סבאח: איך הוא יחיה?
<ג'עפר סבאח: מאיפה הוא יחיה?
<ג'עפר סבאח: מהמים, השמיים - - - מה זה זה?
<לידיה לזנס: אבל הוא משלם לך 85% מההוצאות.
באסל גטאס: אם "תנופה" הייתה מספיקה לא הייתי מביא את ההצעה שלי.
באסל גטאס: צריך משהו מיוחד - - - הערבים.
משה גפני: בסדר - - - ככה.
משה גפני: מר איציק פריד.
משה גפני: בקצרה, בבקשה, אני רוצה להתכנס לסיכום.
באסל גטאס: תסביר קצת על Takwin - - -
משה גפני: כן, מר איציק פריד, בבקשה.
<איציק פריד: אני אסביר בקצרה.
<איציק פריד: מר ג'עפר סבאח הזכיר - - -
משה גפני: מה אתה מייצג?
<איציק פריד: Takwin היא הקרן שחבר הכנסת אראל מרגלית הזכיר בדבריו.
<איציק פריד: Takwin היא החממה הראשונה בעצם של יזמים ערבים בתחום המדיה והאינטרנט, שהוקמה על ידי שלושה גורמים מאוד חזקים: אחד מהם זה חבר הכנסת אראל מרגלית שהקים את קרן J.V.P., שהיא אחת הקרנות, מהעשר הטובות בעולם, נחשבת כיום.
<איציק פריד: מר חמי פרס, ה-founder של Pitango – קרן ההשקעות הגדולה בישראל.
<איציק פריד: ועימאד אל חאבי, שהוא תעשיין מאוד מוצלח, שגם הקים את Babcom centers, שהשר היה שם ומאוד התפעל מהפעילות.
<איציק פריד: אז אני חלק מהפתרון יותר מאשר חלק מהבעיה, אבל אני יכול לחלוק מהמעט שאני נחשפתי אליו - - -
<איציק פריד: אז אני אעשה את זה ממש בשתי מילים.
<איציק פריד: אני חושב שלתת יחס שוויוני לאוכלוסייה לא שוויונית זה להיות אי שוויוני.
<איציק פריד: חברת הכנסת שלי יחימוביץ נגעה בזה גם קודם בשאלה שלה.
<איציק פריד: אני אתן דוגמה מהטכניון: עזבו את ההייטק.
<איציק פריד: בטכניון יש 20% סטודנטים ערבים.
<איציק פריד: אנשים מופלאים שנכנסים בגלל שהם טובים, לא בגלל שהם ערבים.
<איציק פריד: אתם יודעים מה היה שיעור הנשירה של סטודנטים ערבים בטכניון עד לפני כמה שנים?
<איציק פריד: אף אחד לא ינחש – 73%.
<איציק פריד: החבר'ה האלה נפלו.
<איציק פריד: בטכניון עשו פרויקט מאוד גדול בשנים האחרונות בראשות פרופסור ערבי בשם יוסף ג'אבארין, כדי להוריד את שיעור הנשירה, והם הצליחו להוריד אותו ל-13%.
<איציק פריד: זה עדיין פי שניים, אגב, מהשיעור של יהודים, כי זה מוסד - - -.
<איציק פריד: הפוקוס שם היה - - -
באסל גטאס: זה נקרא - - - action.
באסל גטאס: זה נקרא - - -
<איציק פריד: בדיוק.
<איציק פריד: תכניות המצוינות של הטכניון – "לפידים", שבאה לעודד יזמות.
<איציק פריד: עד היום לא התקבל אליה אפילו אחד.
<איציק פריד: מה שצריך לעשות זה קודם כל להקים קרן כזאת.
<איציק פריד: אנחנו מתעלמים גם, בדיונים שלנו אנחנו כל הזמן מסתכלים גם למטה, לתוך מה שיש לנו כאן.
<איציק פריד: אנחנו גם מתעלמים מההיבט האזורי.
<איציק פריד: באזור שלנו קורים דברי.
<איציק פריד: בכוויית הקימו קרן של שבעה מיליארד דולר להשקעות, ואין שם שום תשתית של יזמות ושום תשתית של הייטק שקרובה אפילו למה שיש כאן בארץ.
<איציק פריד: ברשות הפלסטינית יודיעו באמצע החודש הבא על רשות של 350 מיליון דולר ליזמות, והרשות הפלסטינית נמצאת שנות דור אחרי יזמים מצוינים שיש כאן במגזר הערבי.
<איציק פריד: ושוב, זה כדי לגשר בעיקר את הגאפים האלה.
<איציק פריד: זה כמו להסביר לבחור מה זה להיות בצבא.
<איציק פריד: בחור יהודי יודע מיד מה זה להיות בצבא, כי הוא היה, החברים שלו היו, המשפחה שלו הייתה.
<איציק פריד: בחור ערבי, אותו דבר, להגיד לו מה זה יזמות, זה אותו מרחק כמו להסביר למישהו גם מה זה לגדל ילד – עד שאין לך קשה מאוד להבין.
עיסאווי פריג': אין אפליה - - -.
עיסאווי פריג': אין אפליה, הכול בסדר.
משה גפני: הגברת בלה אברהמס.
<קריאה: אפשר משפט אחרון?
<קריאה: משפט אחרון.
<קריאה: משפט במילה.
משה גפני: רגע, אני אאפשר לך.
<בלה אברהמס: כן, אז תודה רבה.
<ענת לוי: רק תציגי את עצמך לפרוטוקול.
משה גפני: הגברת בלה אברהמס, בבקשה, משפט.
<בלה אברהמס: אוקיי, תודה, אדוני יושב הראש.
<בלה אברהמס: בלה אברהמס, מאינטל ישראל.
<בלה אברהמס: אני רוצה להגיד שלהייטק יש לנו בעצם שתי זרועות: יש את הזרוע של היזמות והסטרטאפים, ויש את הזרוע של החברות הגדולות.
<בלה אברהמס: ואני חושבת שבדיון על שילוב המגזר הערבי בהייטק צריך לדבר גם על הזרוע הזו, על הזרוע של החברות הגדולות.
<בלה אברהמס: אני חושבת שאינטל יכולה לייצג ובגאווה רבה, ואפשר ללמוד ממה שאנחנו עושים.
<בלה אברהמס: בכל שנה אנחנו מגייסים עשרות רבות של מהנדסים ערבים אלינו.
<בלה אברהמס: חלק מהעשייה שלנו היא גם בפנייה, בגיוס, דרך חבר מביא חבר, דרך העיתונות הערבית וכולי.
<בלה אברהמס: אנחנו משקיעים מאמצים גדולים מאוד בקליטה, כי הקליטה, שוב, כפי שאמרת קודם, היא קליטה שצריכה קצת התייחסות שונה.
<בלה אברהמס: עוד דברים שאנחנו עושים זה אנחנו תמיד מדברים על להביא את ההייטק למקומות שבהם יושבים הערבים.
<בלה אברהמס: חלק ממה שאנחנו עושים זה גם הפוך: בכל יום יוצאים שני אוטובוסים מלאים מהצפון, מאזור הגליל ומאזור הכרמל, לקריית גת עם עשרות עובדים שבאים לעבוד מהצפון בדרום, ואנחנו מממנים את זה בעלות מאוד-מאוד גבוהה.
<בלה אברהמס: אנחנו משתפים פעולה עם "צופן", שיושבת כאן חברה, ואנחנו משלבים, נותנים מהנדסים שלנו ומנהלים בכירים שיעשו mentoring לסטודנטים כדי שיוכלו להשתלב בשוק ההייטק.
<בלה אברהמס: אז יש לנו מגוון של עשייה.
<בלה אברהמס: ואני חושבת שבדיון כזה אסור לשכוח את הזרוע הזאת של החברות שמעסיקות ומשלבות אנשים מהמגזר.
<קריאה: מברכים, לא שוכחים.
<קריאה: מברכים.
<קריאה: רק מברכים.
<בלה אברהמס: מברכים?
<בלה אברהמס: ונמשיך לחזק את זה.
<קריאה: זה חלק מהפתרון.
<בלה אברהמס: זה חלק, לגמרי.
באסל גטאס: ב"צופן" רוצים להתייחס?
<נגה קפ: כן, אני רוצה להתייחס.
<בלה אברהמס: כן.
<בלה אברהמס: תודה רבה.
משה גפני: עורך הדין רונן מונוסביץ'.
<רונן מונוסביץ: כן.
<רונן מונוסביץ: קודם כל, דיברו פה על דוגמאות אז - - -
באסל גטאס: תציג את עצמך.
<רונן מונוסביץ: שמי רונן מונוסביץ, מטעם לשכת עורכי הדין.
<רונן מונוסביץ: מייצג באופן שוטף יזמים וחברות בתחום: קטנות, גדולות, סטרטאפים, מכל המינים והסוגים.
<רונן מונוסביץ: אני חושב שהקרן היא רעיון טוב.
<רונן מונוסביץ: אני חושב, כמו שחבר הכנסת אראל מרגלית אמר, שזה לא הדבר המרכזי שצריך לעשות.
<רונן מונוסביץ: הדבר המרכזי זה לגרום לחברות כמו אינטל, שלא עושות את זה בעצמן, להכניס פנימה אנשים שהם מסיימים באוניברסיטאות, להביא אותם לכדי תעסוקה בתחום.
<רונן מונוסביץ: גם ההייטק הישראלי, נכון שהוא נעזר ב"תנופה", אבל הוא צמח מתוך מקומות גדולים.
<רונן מונוסביץ: אם מסתכלים על - - -
<קריאה: ל-8200 אתה מתכוון?
<קריאה: אתה מתכוון ל-8200, נכון?
<רונן מונוסביץ: לא רק.
משה גפני: רבותיי, אני מסיים את הדיון.
<קריאה: אנחנו בהתחלה.
<קריאה: בהתחלה רק.
<רונן מונוסביץ: לא.
<רונן מונוסביץ: עוד דבר אחד.
<קריאה: אני אכנס ל-8200.
<קריאה: הלוואי - - -
משה גפני: לא, תראו, אני לא יכול ככה לקיים דיון.
<רונן מונוסביץ: דוגמה לחברה: חברת "אגרוביקס", בשיתוף פעולה עם "מקורות", קיבלה מימון מדען בשנה האחרונה.
<רונן מונוסביץ: חברה יוצאת מן הכלל, בתחום של טכנולוגיות מים.
<רונן מונוסביץ: אז אפשר.
<רונן מונוסביץ: ועוד מילה אחת ליזמים, כל היזמים, ליזמים, מה ששמעתי מכם: אני שומע את אותו הדבר מיזמים יהודים.
<רונן מונוסביץ: בדיוק אותו דבר.
<קריאה: אבל אני מכיר חברים יהודים - - - בהרצליה - - -, ויש להם את הקרנות האלה.
<רונן מונוסביץ: ויש כאלה שלא.
<רונן מונוסביץ: כן, אבל - - -
משה גפני: עורך הדין רונן מונוסביץ, זה בלתי אפשרי הדבר הזה, באמת.
משה גפני: בבקשה, משפט, שם.
<נגה קפ: שמי נגה.
<נגה קפ: אני חברת דירקטוריון בעמותת "צופן" שהוזכרה פה מספר פעמים.
<נגה קפ: עמותת "צופן" – רק בשביל לאשר במילה – עושה אקסלרציה בעצם של המהנדסים, בוגרי האוניברסיטאות בארץ, לתוך ההייטק הישראלי, דבר שעמד באמת על אחוזים, על פרומילים, מכמות האוכלוסייה באופן יחסי לבוגרים, והיום הוא עומד על מאות, מתקרב ל-1,000, אבל עוד רחוק מלהגיע לשם.
<נגה קפ: אם היו שואלים אותי לפני שנתיים הייתי אומרת שאין מקום ליזמות ערבית, כי אנחנו עוד בשלב ההבשלה הראשוני של להפנים את המהנדסים הערבים לתוך קהילת ההייטק הישראלית.
<נגה קפ: רק אחרי דבר כזה בעצם יבוא הצורך ליזמות.
<נגה קפ: קודם כל יש job security.
<נגה קפ: יש את הדבר שבעצם עובד רוצה להחזיק את מקום העבודה שלו.
<נגה קפ: אנחנו רואים כרגע התעוררות חסרת תקדים, הייתי אומרת, בכל מה שקשור ביזמות ערבית.
<נגה קפ: אנחנו רואים את זה דרך Mobile Monday, כמו שהוזכר קודם, שזה ארגון כלל עולמי שנמצא בנצרת, בין השאר כל יום שני, ראשון בחודש.
<נגה קפ: כמות האנשים שמגיעה לשם היא עצומה.
<נגה קפ: רואים את זה ב-Sisco, שגם שם יש מערך לטובת סטרטאפים בשלבי התחלה.
<נגה קפ: אנחנו רואים את הצורך הזה.
<נגה קפ: אותם יזמים ערבים, אם הם יגיעו לקרנות ולאנג'לים, שבדרך כלל ישראלים מגיעים לשם, יהודים, המגזר היהודי, הם לא יקבלו את המימון.
<נגה קפ: הדרך היחידה לגשר פה על הפער היא לעשות אפליה מתקנת, לעשות mentorship, לעשות אקסלרטורים, ובוודאי חממות.
משה גפני: רצית להגיד משפט?
<קריאה: אני חושב, וסליחה על החוצפה, שזו בושה למדינה שאנחנו בכל הדיון הזה מדברים על שתי חברות גדולות במשק, שזה Babcom ו-Galil software.
<קריאה: נגמרנו?
<קריאה: כאילו שתי חברות מהסך הכול?
<קריאה: אין עוד?
<קריאה: - - - משפט - - -
משה גפני: לא, אני לא מאפשר יותר.
חנין זועבי: רק אפשר, אדוני?
חנין זועבי: רק משפט: אני חושבת שאם לא מכירים בבעיה אז גם לא יכולים להתחיל לפתור את הבעיה, ואני חושבת שהבעיה היא יותר גדולה אחרי ששמעתי את הסגנית של המדען הראשי, כי היא, בתפיסה שלה, כאשר היא אומרת שיש שוויון בגלל שאני מפעילה את אותו קריטריון על כולם, והמסקנה שלנו שאת לא מכירה ואני חושבת שאת לא תופסת את הבעייתיות המיוחדת של היזמים הערבים; את לא תופסת את כשל השוק המיוחד, היותר גדול, לגבי היזמים הערבים, ואת אומרת שרק תפנו, ומי שפונה אנחנו משלמים לו.
חנין זועבי: זו התגלמותה של הבעיה, זו הסיבה למה יש בעיה ולמה לא פותרים את הבעיה של היזמים הערבים.
חנין זועבי: כלומר, התפיסה שלך היא חלק מהבעיה.
חנין זועבי: התפיסה שלך והתפיסה של מי שחושב כמוך היא חלק מהבעיה.
חנין זועבי: רק בתפיסה של אפליה מתקנת אנחנו יכולים לפתור את הבעיה, ולא להפעיל ולהגיד שיש שוויון בגלל שמפעילים את אותם קריטריונים על מגזר חלש, חלש ומופלה לרעה, אז זו בעצם הסיבה, והיא חלק מהבעיה, ולא פותרים - - -
<לידיה לזנס: אני לא מסכימה.
משה גפני: משפט, תעני לה.
<לידיה לזנס: צר לי אבל אני לא מסכימה איתך.
<לידיה לזנס: לשכת המדען הראשי הרחיבה תכנית.
<לידיה לזנס: פשוט לא הייתה לי הזדמנות גם לספר מה אנחנו עושים - - -
משה גפני: לא, אין את ההזדמנות.
משה גפני: תהיה בהמשך.
<לידיה לזנס: אוקיי.
<לידיה לזנס: אבל אנחנו עושים פעולה ממש נקודתית, ואנחנו הרחבנו תכנית קיימת שמיועדת למגזר הערבי - - -
חנין זועבי: - - - התוצאה בשטח.
חנין זועבי: יש תוצאה.
<לידיה לזנס: שאנחנו מתחילים להפעיל אותה מינואר 2014, ואנחנו פותחים אותה לא רק למגזר של התעשייה המסורתית במגזר הערבי אלא לכלל ענפי הטכנולוגיה, לכלל המגזר העסקי במגזר הערבי.
<לידיה לזנס: עכשיו, מעבר לזה אנחנו יושבים כבר מספר שבועות על מנת להביא לאיזשהו מודל ייעודי, תפור, למגזר הערבי.
<לידיה לזנס: בכדי שייתן להם את אותה נחיתה רכה על מנת להשוות את התנאים ולעמוד - - -
משה גפני: תראו, רבותיי, גבירותי ורבותיי, תמונת המצב היא פשוטה מאוד: המגזר הערבי שונה מאשר המגזר היהודי.
משה גפני: כל בר דעת מבין את זה.
משה גפני: אם היה מדובר בעובדה שהערבים לא היו רוצים להשתלב בהייטק – בסדר, אז לא רוצים, מה אפשר לעשות.
משה גפני: אי אפשר לכפות עליהם.
משה גפני: המגזר הערבי מבקש להשתלב.
משה גפני: מדינה מסודרת צריכה להתאים את עצמה.
משה גפני: כשאני הייתי יושב ראש ועדת הכספים היה מר פפרמן ממשרד התמ"ת, הופיע.
משה גפני: הוא אמר שבארצות הברית מתאימים כל דבר למגזרים השונים שנמצאים בארצות הברית.
משה גפני: אצלנו אין דבר כזה.
משה גפני: לא קיים.
משה גפני: זה רק אמירות שהן אמירות כלפי חוץ.
משה גפני: בינתיים לא קרה דבר בעניין הזה.
משה גפני: אני מציע ככה: אם אפשר להגיע לנייר מעבר לעניין של הקמת הקרן, אם אפשר להגיע לנייר שהיזמים הערבים יכתבו אותו – מה הבעיות שיש למגזר הערבי, ספציפית למגזר הערבי, שאין את זה במגזר היהודי.
משה גפני: מה ההצעות לפתרון.
משה גפני: להעביר את זה למנהלת הוועדה.
<קריאה: שלושתנו - - -
משה גפני: כן, תנסו אתם להגיע לנייר.
משה גפני: אנחנו נתאם את הישיבה עם שר הכלכלה, ושם אנחנו נבקש גם ממשרד ראש הממשלה, ממר איימן סייף, וגם מהמדען הראשי ומסגנית המדען הראשי להשתתף בישיבה הזאת שאנחנו נקיים אותה.
משה גפני: לפני זה נגיש לו את הנייר.
משה גפני: נגיד לו אלה הבעיות.
משה גפני: זה ההצעות לפתרון של האנשים שעוסקים בעניין הזה.
משה גפני: יכול להיות שהוא יחלוק על זה, יכול להיות שהוא יגיד שצריך לשנות, אבל תדעו שזה נושא שלא היה על סדר היום הציבורי יותר מדי.
משה גפני: הוא היה, מעט.
משה גפני: אני מודה לך, חבר הכנסת באסל גטאס, על זה שהעלית את זה על סדר היום.
משה גפני: אנחנו לא מסכמים את הדיון עכשיו.
משה גפני: הוא דיון ראשוני.
משה גפני: אני מצטער שהשר היה רק חצי שעה ולא שמע את כל הדברים.
משה גפני: אני מבקש את הנייר הזה, אם אפשר.
משה גפני: אני יודע שלפעמים יש מחלוקות בהכנת נייר כזה: יש כאלה שסבורים כך, יש כאלה שסבורים אחרת, אבל נייר כזה, אם הוא אכן רציני ומקצועי, הוא מביא לידי ביטוי את דעת היזמים הערבים כולם, זה הופך להיות מסמך שעם המסמך הזה תמיד אפשר לבוא ולהגיד: מה אתם אומרים, שאנחנו לא יודעים מה שאנחנו מדברים?
משה גפני: אתם הדואגים לנו?
משה גפני: הנה הנייר, תחלקו עליו, תגידו שצריך לשנות אותו, ועם זה צריך ללכת אליו לפגישה.
משה גפני: אני מודה ליוזם הדיון, חבר הכנסת באסל גטאס.
משה גפני: צהריים טובים לכולם.
משה גפני: כבוד יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, מנכ"ל הכנסת, האמת היא שהמנחה לקח לי את כל ה - - - כבוד שר החינוך, הרב שי פירון, אני אמרתי להם שדתיים תמיד מאחרים.
שי פירון: הייתי באספה אלטרנטיבית.
משה גפני: שר החינוך, הרב שי פירון.
משה גפני: שר המדע והטכנולוגיה יגיע מאוחר יותר.
משה גפני: אני בכלל מתנצל, היום הזה נפל בזמן מבחינת הכנסת מאוד לא פשוט, דיונים אלטרנטיביים, ויהיו שרים שיבואו וייצאו וגם אני אצטרך לצאת, אבל האירוע הזה הוא אירוע מאוד מאוד חשוב, מאוד מאוד מכובד, שלא עלה בדעתנו אפילו לשנות אותו ואני שמח שנמצאים פה כבר יושב ראש הכנסת ושר החינוך.
משה גפני: מנכ"לית משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, הגב' בינה בר-און, חברי ועדת המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בהמשך יבואו חברים נוספים.
משה גפני: סגן נשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, פרופ' בנימין זאב קדר, נשיא אינטל ישראל וסגן בכיר למנכ"ל אינטל העולמי מר מולי אדן, המדענים הראשיים, נציגי משרדי הממשלה השונים, הנספחת המדעית, מה שהמנחה הציג קודם, הנספחת המדעית בשגרירות גרמניה בישראל, הגב' גבריאלה הרמני, נציגי האקדמיה, יושב ראש ועד מנהל מוזיאון המדע על שם בלומפילד בירושלים, פרופ' ראם סרי ויושב ראש חבר השופטים, פרופ' חנוך גוטפרוינד, ואחרונים חביבים במיוחד, המדענים הצעירים, המפתחים הצעירים ומשפחותיהם.
משה גפני: אורחים יקרים.
משה גפני: היום הלאומי, שנקבע, כפי שהמנחה תיאר אותו, היה ביוזמתה של ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת לפני שנים רבות, 14 שנים, ועדת השרים לסמלים וטקסים אישרה את קיום היום הזה כיום לאומי למדע ומאז מדי שנה בשנה ועדת המדע והטכנולוגיה מקיימת את האירוע הזה, שהוא אירוע מאוד חשוב, גם לכנסת וגם למדינת ישראל.
משה גפני: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות למנהלת הוועדה שהיא מארגנת את היום הזה.
משה גפני: היא מארגנת את זה כבר הרבה מאוד שנים, אפילו השנה, שאני זכיתי להיות היושב ראש של ועדת המדע, ואפילו אותי רתמה גב' לוי לעניין הזה ואני נדבקתי בחיידק הזה שצריך לעשות את זה.
משה גפני: אתם יכולים לתאר לעצמכם, אני אהיה פה את חצי השעה הזו, גם בשעה שאני צריך להיות בהנהלת האופוזיציה וגם כשאני צריך להיות בבחירות בבית שמש, סימן שענת רתמה אותי לגמרי לעניין.
משה גפני: אנחנו רוצים גם להודות לגב' איילת חכימיאן, רכזת בכירה בוועדה, לגב' נעמי ברוך, שהצטרפה לאחרונה לצוות העבודה וכמובן לכל צוות אגף טקסים ואירועים, שגם להם חלק נכבד בעשייה, לצוות המקצועי של מוזיאון בלומפילד למדע, ולכל העוסקים במלאכה, תודה רבה.
משה גפני: אני רק אקדים במספר משפטים.
משה גפני: הקדוש ברוך הוא ברא את האדם עם יכולות אינסופיות, בלתי מוגבלות, ביכולות שלו להתפתח במדע, בטכנולוגיה וגם בחלל.
משה גפני: המציאות הזאת שבה ההתפתחויות הן בלתי נתפסות בשנים האחרונות, המציאות הזאת קיימת בעולם כולו, אבל אנחנו מדברים על מדינת ישראל ובמדינת ישראל באמת יש התפתחות שהיא בלתי רגילה.
משה גפני: אני אמרתי במספר דיונים בוועדה, ממשלת ישראל איננה מקדישה את המשאבים הדרושים כדי לפתח את המדע ובעקבות העובדה הזאת קיימנו גם דיון על בריחת מוחות.
משה גפני: אנחנו בישראל יכולים להשתבח ברבים מאוד באופן יחסי יותר מאשר העם היהודי באנושות כולה שמקבלים פרסי נובל.
משה גפני: אנשים שמכבדים גם את מדינת ישראל וגם את העם היהודי בכלל, אנחנו משתבחים בעניין הזה ואני חושב שמכאן אנחנו יכולים לצאת בקריאה לממשלת ישראל, צריך להגדיר את התקצוב לכל הנושאים הללו, שהם נושאים שמתפתחים ובסופו של דבר גם מחזירים כסף למעשה למדינת ישראל.
משה גפני: אני מדבר רק על ההתפתחות הטכנולוגית והמדעית האזרחית, שלא לדבר על ההתפתחות הצבאית שהיא מאוד מאוד משמעותית ונוגעת בכלל לחיי אדם ונוגעת לדברים שהם מבחינתנו קריטיים מאוד.
משה גפני: אני רוצה להקריא לכם, הביא לי רועי ממרכז המחקר של הכנסת דיון שהתקיים, אדוני שר החינוך, ב-1969, אז יגאל אלון היה סגן ראש הממשלה, נדמה לי שהוא היה גם שר החינוך אבל זה לא כתוב בדברי הכנסת ב-1969, אדוני היושב ראש, הוא ככל הנראה גם היה.
משה גפני: היה דיון במליאת הכנסת על הקדשת אמצעים לזירוזה ועידודה של התפתחות המחקר המדעי.
משה גפני: מדברים על 1969, אומר סגן ראש הממשלה, יגאל אלון, 'אדוני היושב ראש, כנסת נכבדה, בימים אלה ובשעה זו עצמה אנו עדים לדרמה מדעית טכנולוגית מרקיעת שחקים, בזכות גאון האדם, סקרנותו האינטלקטואלית ועוז רוחו, עתה מפלסים את הדרך אל הירח', 1969, 'עתה מפלסים את הדרך אל הירח שלושה אסטרונאוטים נוספים בני עם גדול המייצגים את המין האנושי.
משה גפני: ברכתנו מצטרפת אל ברכת העולם הנאור כולו.
משה גפני: ינחתו בשלום במחוז חפצים וישובו בשלום אל כדור מכורתם ויעשירו את המדע באוצרות ידע חדשים לרווחתו של האדם'.
משה גפני: אבל הכנסת הייתה אותו דבר.
משה גפני: חבר הכנסת מרדכי ביבי הציע הצעת סיכום בשם כל הסיעות וההצעה הזאת התקבלה, אורי אבנרי הציע לבד הצעה ולא התקבלה.
משה גפני: זאת אומרת כבר היה לעולמים שהיו מחלוקות בכנסת.
משה גפני: אתה לא צריך להיות כל כך מוטרד, אדוני היושב ראש, זה לא רק בזמן שלך.
משה גפני: אני מברך את כל המשתתפים בטקס הזה.
משה גפני: אני מתנצל שאני אצטרך לצאת, אני מקווה שתבינו אותי.
משה גפני: הכבוד הוא שלי להזמין את יושב ראש הכנסת יולי (יואל) אדלשטיין לשאת את דברו, בבקשה.
יולי יואל אדלשטיין: קודם כל ברוכים הבאים כולם, יישר כוח לחבר הכנסת גפני, יושב ראש ועדת המדע, אני מקבל בברכה גם את שר החינוך ואני הולך להפתיע, אני לא הולך לחזור על כל הרשימה הארוכה של האזכורים.
יולי יואל אדלשטיין: המנחה עשה את זה מצוין.
יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד למדע הישראלי ולאלה שקבעו את יום המדע כי אני פעם ראשונה בשלושה ימים ראיתי חבר כנסת מהאופוזיציה ואני מאוד התגעגעתי לפנים היפות של חברי הכנסת מהאופוזיציה.
יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם, זה אחד מהישגי המדע הישראלי, בהחלט המדע תורם בכל התחומים.
יולי יואל אדלשטיין: אני אחזור על מה שכבר נאמר כאן, לא במובן של האזכורים, אבל נאמר על ידי המנחה שהיום הזה קשור לאישיות של אלברט איינשטיין.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבלי להגזים אנחנו יכולים לומר, ובאמת רק ליחידי סגולה המשפטים האלה שמורים, שהעולם לפני איינשטיין והעולם כפי שאנחנו מכירים אותו אחרי איינשטיין זה לא בדיוק אותו דבר.
יולי יואל אדלשטיין: זה כבר משהו שונה.
יולי יואל אדלשטיין: בוודאי אני תמיד בנסיבות האלה אומר, אמרתי את זה גם בזמנו כשנבחר חבר הכנסת גפני ליושב ראש ועדת המדע, הבעיה שלי שאני דור שלישי למדעי הרוח ומעבר לדברים מאוד בסיסיים בתחום המדע אני לא מנסה אפילו להבין מה בדיוק איינשטיין התכוון לומר, אבל דבר אחד אני כן יודע על אישיותו, שעם כל הכבוד להישגים המדעיים שלו ועם כל הרצון שלו באמת לפרוץ ממש לעולמות חדשים ולעולמות שונים אני זוכר שכל הזמן הוא ידע שכנראה ליד עץ הדעת יש גם עץ החיים ומדע, כידוע, זה כמו כל דבר בחיים, כמו כסף, או כמו כוח, או כל דבר אחר בחיים, זה לא ערך בפני עצמו, הייתי מעז לומר, אפילו ביום המדע, מדע יכול להיות דבר הכי נפלא ומדע יכול להיות דבר הכי רע והעולם, כפי שאנחנו מכירים אותו אחרי איינשטיין, זה גם עולם של פצצות אטום ועוד כל מיני כלי נשק שאלמלא ההתפתחות המדעית הוא לא היה קיים אולי, העולם הזה.
יולי יואל אדלשטיין: אבל מצד שני, גם למחות נגד זה זה מגוחך, כי היו גם, מה שלמדנו בשיעורי היסטוריה כשהיינו צעירים, מלחמות ומרד כנגד תיעוש וכנגד הכנסת מכונות למפעלים.
יולי יואל אדלשטיין: את הדברים האלה אפשר לאהוב או לא לאהוב, אבל לעצור את הקדמה לא ניתן וגם כנראה בסופו של דבר לא ראוי, בתנאי אחד, שאנחנו, כפי שאמרתי, תמיד נזכור שפרט לעץ הדעת יש גם עץ החיים.
יולי יואל אדלשטיין: למה אני דיברתי ככה בתחילת דבריי על החוברת שכמעט גנבו לי?
יולי יואל אדלשטיין: כי הודות לחבר הכנסת משה גפני וחבריו, בניגוד לתחזיות ולדיונים סוערים מאוד במליאה, היה לי יותר זמן היום.
יולי יואל אדלשטיין: הדיונים היו יותר מהירות, ההצבעות יותר מהירות ויכולתי באמת לשבת, בניגוד למציאות שבה אתה עובר על הנאום מה בדיוק אני צריך לומר, גם קצת לעיין בחוברת.
יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה להיכנס לכל האשמות, אני גם אתבלבל או לא אזכיר מישהו או לא אבטא איזה שהוא שם נכון, אבל זה שאני רואה כאן שחבר'ה מבאקה אל גרבייה מפתחים משהו שקשור לפעילות היד במקום עצבים, וזה מישהו, סבא או מישהו, אני לא זוכר, משקיע בעניין של כיסא גלגלים או דברים שהם קשורים לאפשרות אולי לאנשים שמוגבלים קצת בתנועתם, רשום לי אפילו, מפתחים כיסא גלגלים שנשלט על ידי המוח ועוד פתרונות שונים לבעיות שונות, את הבעיות אני מכיר, וכפי שאמרתי כבר, הפתרונות נשמעים לי כמו מגילת מלחמה יפנית מימי הביניים, אבל יחד עם זה אני חושב שכאן, כשאני מסתכל על החוברת הזאת, אני לא רק רואה חבר'ה מוכשרים שבהנחיית אנשים עוד יותר מוכשרים עושים דברים נפלאים, אלא אני רואה אנשים שלא רק יהיו מדענים במגדל השן, אלא אולי את הידע שלהם, את ההישגים שלהם, את היכולות שלהם יהפכו גם לכך שעץ החיים של כולנו יפרח עוד יותר.
<איתי ברנע: תודה ליושב ראש הכנסת יולי יואל אדלשטיין.
<איתי ברנע: מינהל מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך מוביל מהלך ארצי מקיף של קידום למידת חקר וביצוע פרויקטים, החל מתלמידים בגיל בית הספר היסודי ועד אל תלמידי תיכון מצטיינים.
<איתי ברנע: נמצאים איתנו כאן 57 תלמידי תיכון מכל רחבי הארץ, תלמידים מצטיינים שעלו לשלב הגמר בתחרות מדענים ומפתחים צעירים, תלמידים בעלי יכולות מחקר מדעיות, חשיבה מקורית, פתיחות וסקרנות.
<איתי ברנע: בחלקו השני של הטקס יוענקו פרסים לזוכים בתחרות.
<איתי ברנע: אני מתכבד להזמין את שר החינוך, חבר הכנסת שי פירון, לברך את העולים לשלב הגמר בתחרות מדענים ומפתחים צעירים בישראל.
שי פירון: שלום לכולם, כל המכובדים, כפי שכבר הוזכרו על ידי המנחה, אבל אני אזכיר רק את יושב ראש חבר השופטים, ידידי פרופ' חנוך גוטפרוינד, שהוא מהווה אות ומופת לאיש מדע במובן הטהור של המילה, ולכל צוות השופטים שבעצם עשה כאן עבודה יוצאת דופן אני מבקש לומר מילים ספורות.
שי פירון: בעברית המילה מדע היא כנראה מילה שמורכבת משתי מילים, מה ודע.
שי פירון: כלומר מה צריך לדעת?
שי פירון: מה מוטל על האדם כדי שיידע.
שי פירון: הבעיה שהשאלה מה מתחדשת כל פעם מחדש ומה שכבר חשבנו שיש לנו עליו תשובה, מסתבר שאנחנו לא יודעים כלום.
שי פירון: סיפר לי לפני כמה זמן חתן פרס נובל, הפרופ' צ'חנובר, סיפור מעניין.
שי פירון: הוא סיפר לי שכשהוא קיבל את פרס הנובל הייתה סעודה, בזמן הפרס עצמו הזוכים לא מדברים, אבל אחר כך יש סעודה ובארוחה כל אחד מהזוכים מדבר דקה, שתיים, אומר משהו, ורוב הזוכים מטבע הדברים אומרים תודה לרעיה, או לבעל, תלוי אם זה גבר או אישה, למעבדה, לחוקרים וכו', אבל אחד מהחוקרים שזכו באותה שנה שהוא זכה בפרס הנובל נעמד על הבימה ואמר שהוא רוצה לשאול שאלה, האם בעוד 100 יהיה עדיין פרס נובל?
שי פירון: והוא אמר שאת השאלה האם בעוד 100 שנה יהיה פרס נובל הוא רוצה לחלק לשתי שאלות, השאלה הראשונה האם יהיה מספיק כסף בקרן כדי שבעוד 100 שנה יחלקו פרס נובל.
שי פירון: הוא אמר שהשאלה הזאת כנראה לא שאלה רצינית משני טעמים, הטעם הראשון, אני מניח, הוא אמר, שגם אם הפרס יהיה דולר הערך והמשמעות של פרס נובל יהיה כזה שאנשים ירוצו לקבל את הפרס גם אם יהיה בלי כסף, וחוץ מזה אני מניח שממלכת שבדיה תנהל את זה באופן כזה שלא תהיה בעיה כלכלית.
שי פירון: אבל הבעיה השנייה, הוא שאל, האם בעוד 100 שנה יהיה מה להמציא.
שי פירון: האם אחרי שהמדענים ייתנו כל כך הרבה תשובות ואחרי שהמדענים ימציאו כל כך הרבה המצאות ויפותחו כל כך הרבה פיתוחים, מה יהיה בעוד 100 שנה?
שי פירון: והוא עמד שם ואמר כחתן פרס נובל ואני אומר את זה לאותם תלמידים מופלאים שעלו לתחרות הגמר ולכאורה מצאו פתרון מסוים, אז הוא אמר שהחוויה המרכזית שמלווה את חתני פרס נובל בגילוי שהם גילו, בהמצאה שהם המציאו, בפתרון שהם הביאו, הדבר המרכזי זה כמה אנחנו לא יודעים ושבעצם בכל פעם שאתה זוכה בגילוי של משהו, הגילוי הזה מעורר מה חדש, מה-דע חדש ובעצם התשובה מעוררת הרבה יותר שאלות מהשאלות שהיו לפני כן, והעומק והגדולה והמיוחדות שבמדע זאת העובדה שכל יום מחדש אנחנו שואלים עוד פעם מה דע?
שי פירון: מה דע?
שי פירון: מה צריך לדעת?
שי פירון: אני חושב שמה שמייחד את המסורת היהודית ואת מדינת ישראל זה היכולת לשאול שאלות.
שי פירון: עוד מעט יבוא חג הפסח, במרכזו עומדות קושיות, לא תשובות.
שי פירון: במרכזו עומדות קושיות, משום שבאתוס היהודי שלנו, בתפיסת העולם התרבותית שלנו, תמיד למדנו שלשאול שאלה זה יותר חשוב מהתשובה.
שי פירון: אני זוכר בתור תלמיד בבית הספר שהמורה למתמטיקה תמיד ניחמה אותי שהדרך יותר חשובה מהפתרון, מאז אני מכיר חלק מהדרך ואף פעם לא הגעתי לפתרון.
שי פירון: אבל אמרו לי שהדרך יותר חשובה מהפתרון.
שי פירון: יש משהו מאוד עמוק בתפיסה הזאת שאנחנו כל הזמן חיים בעולם של שאלות, בעולם של קושיות.
שי פירון: שאלות זה כמו, איך אומרים?
שי פירון: כשם שלא תערב האכילה, כך אומר המגיד מדובנא, בלא רעב, כך לא תערב התשובה בלא שאלה.