GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אראל מרגלית: ברמה הכללית מדינת ישראל שידרה שדר של מבצר ולא שדר של מדינה פתוחה ועכשיו צריך לשנות את השיח אבל השיח קודם כל מתחיל מלמעלה ולא מדיון עם ארגון כזה כמו ASA או חמש אותיות אחרות.
אראל מרגלית: הוא מתחיל מתוך זה שמדינת ישראל צריכה לומר בצורה ברורה שהיא רוצה הסדר ולקבוע את הגבולות האמיתיים שלה תוך כדי משא ומתן, גם אם זה ייקח זמן וגם אם זאת לא תהיה אשמתנו שלא נגיע להסדר הזה, אבל מדינת ישראל צריכה לשדר את השדר כי דבר מרכזי אחד היא איבדה בשנים האחרונות וקשה לכמת אותו אבל הוא נקראgood will .
אראל מרגלית: כאשר רבין ב-1992 עלה לשלטון ונתן את זה לעולם, זה מה שעכשיו לקחו לנו.
אראל מרגלית: דבר שני הוא ברמה האופרטיבית.
אראל מרגלית: צריך להבין שחלק מזה יהיה ממניעים אנטישמיים, חלק מזה יהיה ממניעים של חוסר הסכמה עם הלגיטימיות של מדינת ישראל בכלל וחלק מזה יהיה ממניעים כמו שעשו בזמנו עם סחורות שיצאו מתוך יהודה ושומרון והיו צריכים לפתור שם את הפלונטר כי סחורה של שטראוס הייתה תקועה בנמל.
<קריאה: נפתרה הבעיה ובכל אנגליה מוכרים ירקות.
אראל מרגלית: נכון, אבל תזכור מה היה ואיך שרון פתר את הבעיה.
אראל מרגלית: הסחורה הייתה תקועה בנמל, הסבלים של הנמל – לא תגיד אקדמאיים – בלונדון לא היו מוכנים לפרוק את הסחורה בגלל איזשהו חרם של האיגוד בכמה מקומות בצפון אירופה ועד ששרון לא הפריד את הסחורה מהשטחים, לא שחררו אותה אבל פתאום היא שוחררה.
אראל מרגלית: אני חושב שאריאל צריכה להיות בתוך כל הסדר בגבולות ישראל, זה לא קשור, אבל כל עוד אתה לא קבעת את הגבולות שלך ואתה לא מחויב לקבוע את הגבולות שלך בצורה ברורה, דין יצהר יהיה כדין ירושלים.
אראל מרגלית: זה גם מה שקרה בבנייה בירושלים,.
אראל מרגלית: טדי קולק בנה.
אראל מרגלית: כשהיינו צריכים לאשר 700 יחידות דיור בגילה, אנחנו היינו מוציאים את הכתבים ואת הכתבות הנחמדים והנחמדות לדינר שבוע קודם ופותחים קליניקה בשייח ג'ראח והיום מפנים שש משפחות משייח ג'ראח ובעולם חושבים שגילה היא שייח ג'ראח ואז כבר לא בונים בגילה.
אראל מרגלית: אנחנו מכירים את הרביזיוניסטים.
אראל מרגלית: אתם אוהבים להישבע על גבולותיה של העיר, במקום לבנות את תכניה.
אראל מרגלית: נחזור לעניין האקדמי.
אראל מרגלית: אני מציע לא להגדיר את הבעיה כבעיה שולית.
אראל מרגלית: זאת בעיה מרכזית.
אראל מרגלית: אני לא מציע להגיד שהסיפור הזה נובע רק מאנטישמיות כללית בגלל שכל העולם נגדנו.
אראל מרגלית: לכן אני אומר שאנחנו חייבים להתמודד עם זה בחכמה ולראות את המגמות הכלליות שסובבות את האקדמיה בכלל בארצות הברית ולבוא במונחים חכמים.
אראל מרגלית: לפני כמה ימים הייתה כתבה בטלוויזיה על הארגון הפלשתיני BDS.
אראל מרגלית: זה היה מצוין.
אראל מרגלית: גם אני לא בדיוק ידעתי על כל מרכיבי הארגון.
אראל מרגלית: במידע צריך להילחם במידע נגדי וצריך לשים את הדברים על השולחן ולחשוף את העניינים.
אראל מרגלית: צריכים להיות גם צודקים אבל גם חכמים ולהבין שזה יכול להתפשט לכל מיני כיוונים שהם הרבה יותר מיינסטרים ממה שאנחנו חושבים ולהבין שאנחנו צריכים לטפל בזה עסקית, תרבותית ומדעית כי זה הכול ביחד.
שמעון אוחיון: מילה אחת.
שמעון אוחיון: אחת ההחלטות הקשות ביותר שהתקבלה עבור מדינת ישראל, ציונות היא גזענות, התקבלה עת היו לנו שרי החוץ הטובים ביותר וחיים הרצוג היה נציגנו באו"ם.
משה גפני: אני כבר יודע לאיזה כיוון אנחנו צריכים ללכת ואני אציע זאת לחברים.
משה גפני: אם אתה רוצה, אני יכול להוסיף סעיף האם זה נובע מתוך אנטישמיות בגלל יהודה ושומרון וכל מה שנלווה לעניין.
משה גפני: נביא את זה להצבעה כהחלטה של הוועדה אבל תבדוק את הרוב שיש לך כאן.
שמעון אוחיון: זה לא על סדר היום.
משה גפני: סתם בדיחה.
שמעון אוחיון: גם אני צוחק.
משה גפני: אני רוצה להתכנס לסיכום אבל אני רוצה לאפשר לכולם להביע את עמדתם.
משה גפני: המועצה להשכלה גבוהה, ליאת מעוז.
משה גפני: אם אפשר בקצרה, כבר הבנו את העיקרון.
<ליאת מעוז: אני רק אומר תודה על הדיון כי זה דיון מאוד חשוב.
משה גפני: זה יהיה רשום בפרוטוקול.
משה גפני: שמך ליאת מעוז, ומה תפקידך?
<ליאת מעוז: ראש היחידה לפרויקטים ובין היתר אחראית על נושא הקשרים הבין לאומיים האקדמיים.
<ליאת מעוז: אני רוצה לומר שהאירוע הזה הוא אירוע דרמטי, גם בתוך העולם האקדמי ולא בגלל החשיבות של ארגון ASA אלא בגלל שמה שקרה בשבועיים האחרונים בעיקר זה דיון ציבורי מאוד רחב באקדמיה שהתבטא בז'ורנלים מובילים בתחום הזה לגבי הלגיטימיות של מדינת ישראל ומה שהיא עושה כתגובה לעבודות אקדמאיות.
<ליאת מעוז: אנחנו רואים את זה גם במאמרים שהתפרסמו, גם בהרבה מאוד מיילים שהתחילו להגיע מחברי סגל מארצות הברית לחברי סגל עמיתים שלהם בארץ לשאול ולהבין מה קורה.
<ליאת מעוז: הם מתלבטים בינם לבין עצמם איך הם צריכים להגיב ואני מניחה שאחרי ה-MLA אנחנו נראה עוד ועוד דיונים כאלה של אגודות נוספות.
נחמן שי: לדעתך הם יקבלו את ההחלטה הזאת?
<ליאת מעוז: אני לא יודעת להגיד.
בועז טופורובסקי: המועצה להשכלה גבוהה אמרה שהיא לא מתעסקת בזה.
בועז טופורובסקי: במסמך של מרכז המחקר המועצה להשכלה גבוהה אמרה שהיא לא מתעסקת בזה.
<ליאת מעוז: אני לא אחזור על דברים שנאמרו אבל אני כן רוצה לומר מה אני חושבת שצריך לעשות.
<ליאת מעוז: אני לא בטוחה שצריך להגיב נקודתית לאירוע הזה או לאירועים האלה, אבל אני חושבת שזה קריטי שאנחנו באקדמיה נמשיך להיות שותפים ונקדם ככל האפשר שותפות וחברות של מדינת ישראל בארגונים אקדמיים מובילים בין לאומיים.
<ליאת מעוז: מה שקרה עם הורייזן 2020, לחשוב שאנחנו כמעט החרמנו את עצמנו מאחד הארגונים הכי חשובים הבין לאומיים וזה נזק שלא יתואר לאקדמיה הישראלית, לדימוי של מדינת ישראל, ליכולת שלנו להשפיע מבפנים על החלטות שמתקבלות, על הערכה לחוקרים ישראלים ועל מיצוב האקדמיה במקום לא פוליטי, במקום שמביא את מדינת ישראל למקומות אחרים.
<ליאת מעוז: מה שקרה בהורייזן 2020 הוא חשוב מאוד.
<ליאת מעוז: מה שקרה ב-"סרן" לאחרונה, עם החברות המלאה של ישראל, יש לזה חשיבות דיפלומטית אפילו יותר ממדעית אדירה.
<ליאת מעוז: אני חושבת שאנחנו חייבים להמשיך במסלול הזה ולאתר ארגונים כאלה גם בארצות הברית וגם באירופה, להמשיך להיות חברים ולדאוג שאנחנו נהיה בתוך המנגנונים האלה ולא נישאר מבחוץ.
משה גפני: באמת דברי טעם.
משה גפני: כולם דיברו דברי טעם אבל אצלך ציינתי את זה.
משה גפני: פרופסור צבי ציגלר, יושב ראש הוועדה הבין-סנאטית באוניברסיטאות.
<צבי ציגלר: ראשית, אני לא רוצה להיכנס כמובן לפוליטיקה.
<צבי ציגלר: שנית, אני רוצה ברשותך לומר כמה מלים על החרמות שהיו, איך טופלו על ידי הסגל האקדמי והסנאטים של האוניברסיטאות וגם להציג בסוף מה לעשות בהמשך.
<צבי ציגלר: בניגוד למר שאמר דוקטור מאיר צדוק, כבר היו דיונים בכנסת בנושא החרם האקדמי ואחד מהם, צוטט כאן, התקיים בוועדת החינוך בראשות זבולון אורלב לפני כשש שנים.
<צבי ציגלר: החרם התחיל באנגליה ושם הוא טופל.
<צבי ציגלר: אני רוצה שנפריד בין חרם אקדמי לבין חרמות כלליים.
<צבי ציגלר: אני לא מבין בחרמות כלליים, לא חרמות של העולם הריאלי, של העסקים, ולא דברים אחרים אבל אני כן מבין בחרם אקדמי.
<צבי ציגלר: כאשר התחילו היוזמות באנגליה, הם התחילו על ידי גופים שהם איגודים מקצועיים לא אקדמאיים אלא איגודים מקצועיים של חברי הסגל של האוניברסיטאות באנגליה.
<צבי ציגלר: איגוד מקצועי, יש לו אג'נדות אחרות, כמו ההסתדרות אצלנו שזה נושא די פוליטי והם קיבלו החלטות חרם, בהתחלה על שתי אוניברסיטאות בארץ ולאחר מכן רצו להחרים יותר בהחרמות מקרטיסטיות כי הם רצו לקבוע החלטה שמחרימים כל חבר סגל שעמדותיו הפוליטיות אינן נראות להם.
<צבי ציגלר: בארץ, אנחנו כוועדה הבין-סנאטית של האוניברסיטאות, יזמנו החלטה שמגנה חרם אקדמי מדעי, לא חרמות אחרים, לא פוליטי לגמרי, וההחלטה הזאת עברה כמעט פה אחד ללא מתנגדים, חלק נמנעו, בכל הסנאטים של אוניברסיטאות המחקר בישראל שאלה גופים שהם מאוד מאוד לא אחידים בהשקפות הפוליטיות שלהם.
<צבי ציגלר: כולם הסכימו להחלטה שאומרת שחרם אקדמי מדעי הוא מחוץ לתחום.
<צבי ציגלר: יתר על כן, בהמשך יזמנו את התמיכה של האקדמיה הלאומית למדעים האמריקאית, האקדמיה של ניו יורק ואקדמיות נוספות וחלקים של ה-רויאל סוסייטי באנגליה שיצאו בהכרזות מאוד חריפות נגד חרם אקדמי.
משה גפני: מה אתה מציע לעשות.
משה גפני: אנחנו מאוד משבחים את הפעילות שלכם בעניין אבל מה אתה מציע לעשות עכשיו?
<צבי ציגלר: תכף.
<צבי ציגלר: אני רוצה לומר עוד שלב אחד וזה השלב שיביא אותו לתשובה.
<צבי ציגלר: בהמשך עשינו עוד דבר והוא היה מאוד אפקטיבי.
<צבי ציגלר: פנינו לנשיאי האוניברסיטאות באנגליה והאוניברסיטאות המובילות באנגליה, שלושים אוניברסיטאות, הוציאו החלטות פנימיות שאוסרות על אנשים להחרים כי יש הבדל בין הכרזה לבין פעולות חרם אמיתיות ואת זה רצינו למנוע ואכן מנענו.
<צבי ציגלר: באנגליה אין חרם פורמלי.
<צבי ציגלר: יש אנשים שמחרימים באופן אישי ולא מודיעים על כך, כך שכמובן זה נעשה פחות אפקטיבי.
<צבי ציגלר: חרם פורמלי אין בשום מקום כי נשיאי האוניברסיטאות אוסרים על כך פנימית.
<צבי ציגלר: נכון להיום.
<צבי ציגלר: החידוש בדבר האמריקאי הזה היום, ויש כאן חידוש וזה חידוש מסוג שצריך להתמודד אתו ואני חושב שאסור לזלזל בזה, אלה אמנם גופים קיקיוניים אבל זאת הפעם הראשונה שזה גוף שהוא אגודה פרופסיונאלית, לא איגוד מקצועי אלא איגוד של אנשים שעוסקים בתחום, שהחליטו בתחום הזה להחרים את ישראל.
שמעון אוחיון: החרם הוא לא טוטאלי אלא רק חרם מוסדי לא פרסונלי.
<צבי ציגלר: זה אותו הדבר.
משה גפני: פרופסור ציגלר, אתה אומר דברים מאוד מעניינים אבל אין לנו את הזמן לזה.
משה גפני: יש עוד ועדות שעובדות כאן היום.
<צבי ציגלר: שלושה משפטים.
משה גפני: בעיקר מה לפי דעתך צריך לעשות.
משה גפני: האם להיות רגוע שאתם עושים את העבודה ולא צריך יותר להתערב או שצריך לעשות משהו?
<צבי ציגלר: הדבר הבסיסי שצריך להיעשות הוא על ידי המוסדות האקדמיים בקטע הזה.
<צבי ציגלר: מעורבות ממשלתית ישירה או ממלכתית ישירה, אפילו של המועצה להשכלה גבוהה, היא לא טובה כי זה הופך את הנושא האקדמי לנושא שהוא חלק מהשלטון ויכול להביא אש נוספת למוסדות.
<צבי ציגלר: ישראל יכולה להועיל בכך שהיא תעביר יותר מידע ולמשל לתמוך בפעילות סטודנטיאלית בקמפוסים לצורך הסברה.
<צבי ציגלר: אני במפורש לא חושב שהממלכה, השלטון, צריך להיות מעורב בלחץ ישיר על האקדמיה באמריקה.
משה גפני: ענבל אבנון, התאחדות הסטודנטים.
<ענבל אבנון: אני מסכימה עם מה שנאמר כאן.
<ענבל אבנון: העובדה שהדיון הזה מתקיים הוא חשוב אבל העובדה שהוא מתקיים רק עכשיו, היא קצת בגדר שערורייה כי זה לא נושא שולי והסטודנטים נמצאים בחזית המאבק על ההסברה הישראלית כבר הרבה מאוד שנים.
<ענבל אבנון: זה משהו שכולם חייבים להידרש אליו אבל אנחנו לא מרגישים שיד שמאל יודעת מה עושה יד ימין בכל מה שקשור בעולם ההסברה.
<ענבל אבנון: אנחנו כן חושבים שאם יש לוועדה הזאת מקום לעשות משהו, זה להביא את כל הגורמים ולשבת ולחשוב איך אנחנו עכשיו הולכים בצעדים אופרטיביים לתקוף את הבעיה הזאת.
<ענבל אבנון: פרופסור כרמי ציינה, וציינו עוד נוספים, כמה חשובים הסטודנטים במאבק הזה וכמובן שהכול בסופו של דבר מתבטא בכך שאנחנו רוצים, אנחנו הולכים, יש לנו מלגות נגד אנטישמיות וכחול-לבן, אנחנו שולחים נציגים שלנו לכנסים בחוץ לארץ ובכך מונעים כל מיני רזולוציות נגד ישראל אבל כמובן שהדברים האלה דורשים משאבים ותקציבים.
משה גפני: מיכאל מנקין, מנכ"ל "מולד".
<מיכאל מנקין: רק להציע הצעה אחת בהקשר של מה הלאה.
<מיכאל מנקין: אני חושב שכל שלב של התמודדות עם בעיה, השלב הראשון צריך להיות אפיונה.
<מיכאל מנקין: אני חושב שגם כאן
<מיכאל מנקין: מאוד ברור בשעה האחרונה שלא כל כך ברור ממדי התופעה אבל לא רק ממדי התופעה אלא מי המובילים של החרמות נגדנו ולמה.
<מיכאל מנקין: אני חושב שגם אם צריך להתמודד ביחד עם סיפור הדה לגיטימציה נגד מדינת ישראל בכללי או נגד הימצאותנו בשטחים באופן כללי, צריך להבין שההתמודדויות הן שונות ברמה האופרטיבית וכדי להתמודד עם העסקים ברמה האופרטיבית צריך להבין איפה נמצאת הבעיה.
<מיכאל מנקין: כיום המידע הזה לא נמצא בתוך המערכות.
<מיכאל מנקין: כלומר, אנחנו לא יודעים לאפיין את גודל הבעיה.
<מיכאל מנקין: דובר כאן כל הזמן על חרם רשמי אבל היום יש תופעה גדולה של חרם סמוי ואלה אקדמאים שלא רוצים לבוא לכאן ולא אומרים למה.
<מיכאל מנקין: אין אקדמאי שאפשר לדבר אתו שלא יתאר את התופעה שלא נעים לו לבוא לחוץ לארץ ולא נעים לחברים האקדמאים שחלו לבוא לארץ.
<מיכאל מנקין: צריך לאפיין את הבעיה כדי להתמודד אתה אבל כיום הבעיה הזאת לא מאופיינת.
משה גפני: אחרון הדוברים, מייקל דיקסון.
<מייקל דיקסון: אנחנו ארגון לא ממשלתי.
<מייקל דיקסון: אנחנו פעילים 24 שעות ביממה נגד ה-BDS, נגד החרם.
<מייקל דיקסון: לדעתי הניסיון לעשות חרם על מדינת ישראל של ה-ASA יביא לתוצאות הפוכות.
<מייקל דיקסון: זאת אומרת, היום מעל שלושים אוניברסיטאות בארצות הברית כבר כתבו הצהרות נגד החרם של ה-ASA כול הרווארד, כולל בוסטון וכולל NYU.
<מייקל דיקסון: אני מסכים עם נציגת התאחדות הסטודנטים שאכן הסטודנטים הם חלק מהמאבק הזה ואנחנו רוצים לחזק את העבודה שלהם וגם לחזק את הפרופסורים איך לעמוד מול החרם הזה.
<מייקל דיקסון: זה מה שאנחנו עושים.
<מייקל דיקסון: מבחינתי התפקיד של הארגונים הלא ממשלתיים הוא מאוד חשוב ואם הכנסת והממשלה יכולות לחזק את המאבק שלנו, אני אשמח לכך.
<אמיר שגיא: חבר הכנסת אראל מרגלית העלה מאוד חשובה ואני חושב שתינתן תשובה.
משה גפני: מאחר ואין לנו זמן ממש תשובה טלגרפית ואחרי כן אתה יכול לקבוע אתו פגישה.
<אמיר שגיא: הפתרון הטוב ביותר שאנחנו רואים אותו הוא חיסון.
<אמיר שגיא: חיסון, זה אומר לחסן את אותם ציבורים שלא יודעים מה זאת ישראל, לא יודעים מה זה הסכסוך הישראלי-פלשתיני ומוכנים לקנות את הסחורה שמוכרים להם ב-BDS וצריך לעשות זאת באמצעות הסברה.
משה גפני: כמה כסף יש להסברה של מדינת ישראל?
<אמיר שגיא: נגיע לנושא הכספי.
<אמיר שגיא: אנחנו מאמינים בכמה דברים ואנחנו עושים אותם.
<אמיר שגיא: משלחות אקדמאיות מהוות את אחד הכלים היעילים והטובים ביותר.
<אמיר שגיא: רק לסבר את האוזן.
<אמיר שגיא: משלחת של עשרה אנשים לחמישה ימים בארץ עולה 150 אלף שקלים ואנחנו מסוגלים לעשות שתיים-שלוש משלחות כאלה בשנה.
<אמיר שגיא: אם היה לנו פי עשר תקציב, היינו מביאים פי עשר משלחות כאלה.
<יוסי קאליפא: משרד המדע.
<יוסי קאליפא: משרד המדע פועל בין היתר בשיתופי פעולה בין לאומיים בין חוקרים ישראלים לבין חוקרים מחוץ לארץ.
משה גפני: למה כל הזמן אני חי בתחושה שכל אחד פועל בשיתוף פעולה עם גורמים בין לאומיים ולא רואים שיתוף פעולה פנימי כאן?
<יוסי קאליפא: יש לנו גם שיתופי פעולה פנימיים.
<יוסי קאליפא: רק משפט, כי ניתן כאן מצג שווא.
<יוסי קאליפא: שיתופי הפעולה בין חוקרים ישראליים לחוקרים מחוץ לארץ היא מאוד ענפה.
<יוסי קאליפא: יש לנו שיתוף פעולה עם 17 מדינות שונות כאשר כל הזמן אנחנו מוצפים בפניות ממדינות לקיים שיתוף פעולה אקדמי.
<יוסי קאליפא: אנחנו גם מקדמים כנסים בין לאומיים ומביאים חוקרים מהמעלה הראשונה.
<יוסי קאליפא: לדוגמה, כנסי אמבו שאלה כנסים מאוד מאוד יוקרתיים שמתקיימים בארץ.
<יוסי קאליפא: החוקרים האלה מקבלים פרספקטיבה שונה.
אראל מרגלית: מה אתם צריכים לעשות עו"ד.
<יוסי קאליפא: אני חושב שאנחנו צריכים להביא עוד יותר כנסים.
<יוסי קאליפא: זה לא נכון מה שנאמר כאן כי החוקרים מאוד שמחים לבוא לכאן והם מקבלים פרספקטיבה שונה.
<יוסי קאליפא: הם כל הזמן אומרים שזה לא CNN מה שהם רואים כאן.
<יוסי קאליפא: אני יודע שחבר הכנסת גפני מנסה להביא תקציב למשרד המדע ואם נגדיל את התקציב בכנסים בין לאומיים של חוקרים כאלה כאן, זאת הציונות הגדולה ביותר שאפשר לעשות.
אראל מרגלית: הצעה אחת למחשבה לכולכם ואולי נתגייס לזה ביחד.
אראל מרגלית: היהדות האמריקאית הצעירה, החבר'ה הצעירים האמריקאים, במשך הרבה מאוד שנים לא ידעו מה זה ישראל.
אראל מרגלית: באו מעטים ולאט לאט התנתקו דור אחרי דור מההוויה להכיר את ישראל.
אראל מרגלית: אז קם פרויקט שנקרא תגלית שלקח על עצמו להביא מאות אלפי צעירים יהודים אמריקאים לישראל ובבת אחת בתוך כמה שנים הדברים האלה שאתה מדבר עליהם, או חלק מכם מדברים עליהם באופן יותר ספורדי, נעשתה דרמה.
אראל מרגלית: אנחנו מחפשים שתביאו לנו הצעה של דרמה, דרמה או על ידי הבאת אקדמאים, או על ידי הבאת סטודנטים באקדמיה, אבל תגדירו איך אתם רוצים לעבוד.
אראל מרגלית: תביאו תכנית טובה ואנחנו נעמוד מאחוריכם אבל תביאו תכנית שהיא משולבת כי היא גם קשורה לאקדמיה, היא גם קשורה למשרד החוץ, היא גם קשורה לסטודנטים והאמת היא שהיא גם קשורה למשרד המדע וגם לשיתוף הפעולה.
משה גפני: אני לא הולך לעשות את זה וולנטרית.
משה גפני: אני חבר הכנסת של חבר הכנסת מרגלית ואני מעריך מאוד את העבודה שלו, אבל אני לא מתכוון לעשות את זה וולנטרית.
משה גפני: אני לא הולך לבקש מכם שאתם תתנו לנו הצעות אלא אני הולך להציע לכם ואנחנו נעקוב אחרי מה שנעשה.
משה גפני: אני מקבל את ההצעה הזאת, אבל לא על בסיס וולנטרי.
<אריאל בולשטיין: אני מנכ"ל של ארגון לא ממשלתי שנקרא הפנים של ישראל והוא התגלית להסברה.
<אריאל בולשטיין: אנחנו לא חיכינו למשרד האוצר אלא גייסנו כסף וחתמנו לפני חודש על הסכם עם משרד החוץ ואנחנו נהיה הזרוע ההסברתית של מדינת ישראל.
<אריאל בולשטיין: בשנת הפעילות הקרובה נביא לכאן מאות אנשים משפיעים בתחומים השונים, בין היתר בתחום האקדמיה אבל לא רק בו.
<אריאל בולשטיין: אם יורשה לי, אני אוכל לפרט מה עוד נעשה.
משה גפני: ועדת המדע לא הולכת לשום מקום אלא היא נשארת כאן והיא תקיים עוד דיונים בנושא.
אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, יש לי הצעה.
אברהם מיכאלי: הנושא הזה עולה מחר במליאה ולאחר מכן הנושא יחזור לכאן.
משה גפני: יכול להיות שאז אני אתן לך לדבר.
אברהם מיכאלי: בסבב הבא נרחיב את הדיבור.
משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון בעניין הזה.
משה גפני: מדובר בדיון מהיר ובדיון מהיר, על פי תקנון הכנסת, אנחנו חייבים גם לקבל החלטה אלא אם כן אנחנו צריכים להמשיך עוד דיון כיוון שלא מיצינו את הדיון ולהניח את זה על שולחן הכנסת.
משה גפני: מבחינתי מיצינו את הדיון וגם מבחינת המציע, חבר הכנסת נחמן שי, ולכן אני מציע את הצעת ההחלטה הבאה, אותה אחרי כן ננסח באופן מסודר ונניח על שולחן הכנסת.
משה גפני: מישהו מבין האורחים רוצה להתייחס?
נחמן שי: הם באו לשמוע.
משה גפני: תדעו לכם שמעניין בישראל.
משה גפני: זה לא רק מה שראיתם כאן.
משה גפני: לא יודע איך זה אצלכם, אבל אצלנו זה מעניין.
משה גפני: ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת מגנה בחריפות את הטלת חרם אקדמי כלשהו על כל מדינה בעולם, בוודאי על מדינת ישראל.
משה גפני: צריך להוציא את המחקר האקדמי ואת האקדמיה בכלל מהוויכוחים הפוליטיים.
משה גפני: לכל ויכוח פוליטי יכולים להיות שני צדדים.
משה גפני: אנחנו מגנים את זה בכל תוקף, מתנגדים לזה וקוראים גם לראשי המדינות, גם לראשי האוניברסיטאות וגם לכל מי שיש השפעה בעניין לעצור את התהליך הזה.
משה גפני: החלק השני הוא החלק המעשי.
משה גפני: ועדת המדע והטכנולוגיה התרשמה שלא מדובר בתופעה שולית על אף שמדובר בארגונים שהם לא ארגונים ממוסדים והם לא ארגונים גדולים, אבל אנחנו מזהים תופעה שלמדינת ישראל אסור להתעלם ממנה.
משה גפני: אנחנו רואים מחדל בעצם העובדה שעד היום אין גוף מאורגן בישראל שכולל בתוכו את המשרדים הרלוונטיים וזה יכול להיות גם משרד ראש הממשלה, בוודאי משרד החוץ, המשרד לעניינים אסטרטגיים, משרד המדע, משרד החינוך.
אברהם מיכאלי: את משרד ההסברה סגרו.
משה גפני: להסברה אין כסף.
משה גפני: אני מדבר עכשיו על התייעלות אצלנו יחד עם המועצה להשכלה גבוהה, ועד ראשי האוניברסיטאות, התאחדות הסטודנטים, כל הגופים הממוסדים האקדמיים שנמצאים במדינת ישראל, לשבת יחד, לרכז את כל הפעולות שנעשות וכולם עושים, כל אחד בתחומו, אבל כולם יחד צריכים לפעול.
משה גפני: להקים מיד את הגוף הזה.
משה גפני: אנחנו לא הולכים לפתרון הבעיה אלא אנחנו הולכים להחרפת הבעיה.
משה גפני: יכול להיות שזה נובע ממה שאומר חבר הכנסת שמעון אוחיון או חבר הכנסת אראל מרגלית ויכול להיות שזה נובע ממה שאומר חבר הכנסת ניצן הורוביץ אבל מבחינתנו זה לא רלוונטי.
משה גפני: אנחנו מדברים על החרם האקדמי והתופעה הולכת ומתרחבת.
משה גפני: מדינת ישראל עד לרגע זה לא נתנה פתרון לעניין.
משה גפני: היה בעבר דיון בוועדת המדע, נדמה לי שחבר הכנסת אורלב היה אז יושב ראש ועדת המדע, והישיבה הייתה משותפת לוועדת החינוך ולוועדת המדע והתקבלו החלטות.
משה גפני: ההחלטה משדרת אופטימיות, שהאיגוד יפסיק את החרם וכל מה שנלווה לעניין אבל מתברר שהאופטימיות הייתה נכונה לשעתה אבל בסופו של דבר אנחנו נמצאים היום ב-2013, בפתחה של 2014, ואנחנו מצויים בתופעה הזאת ומדינת ישראל עד לרגע זה לא נתנה פתרון ארגוני ואני כבר לא מדבר על פתרון בחוץ.
משה גפני: כולם בקשרים וכל אחד עושה עבודה טובה, אבל הממסד הישראלי – קרי, הממשלה והגופים האקדמיים הרשמיים – לא יושב ליד שולחן אחד כדי לדון בעניין ולחשוב.
משה גפני: יכול להיות – ואני לא מציע את זה – שההחלטה היא שמכיוון שכאשר מדובר בגוף קיצוני קטן, יש מן הצורך לעשות את זה רק בפעולות דיפלומטיות שקטות ולא בצעקות גדולות אבל יכול להיות שלא.
משה גפני: יכול להיות שצריך להתריע על זה בפני ראשי המדינות, אבל יש גוף שהוא מקבל החלטה שעוסק בעניין.
משה גפני: זה צריך להיות בהחלטה אופרטיבית.
משה גפני: חבר הכנסת נחמן שי שמציע את הדיון המהיר גם כתב על זה ספר שאני עדיין לא זכיתי לקרוא אותו אבל בלי נדר אני אקרא אותו.
נחמן שי: אחרי פרשת השבוע.
נחמן שי: זה ייצור לך קשר בין הספר לבין פרשת השבוע.
משה גפני: הבעיה שלי שחוץ מפרשת השבוע, אותה אני קורא בשבת, יש לי את פרשת השבוע בכנסת, כל שבוע פרשה אחרת כך שאני עסוק בפרשות אחרות, אבל בלי נדר אני אקרא אותו.
משה גפני: הדבר האחרון שאני מבקש לקבל בהחלטה.
משה גפני: אנחנו נפנה אל כל המשרדים ואל כל הגופים האקדמיים שעוסקים בעניין הזה ונבקש שהגוף הזה יוקם.
משה גפני: בתוך שלושה חודשים אנחנו נבקש דיווח לוועדה האם הגוף הוקם ואם הוא הוקם, מי משתתף בו ומה התכניות שלו.
משה גפני: אם הוא לא יוקם בעוד שלושה חודשים, אתם תוזמנו לישיבה נוספת ואנחנו נברר למה הוא לא הוקם.
משה גפני: זה לא יכול להישאר בגדר החלטה.
<קריאה: מי צריך להקים את הגוף?
משה גפני: לשם מה יש את משרד החוץ?
משה גפני: חוץ מזה שאני וליברמן רצינו לשים ראש עיר בירושלים.
משה גפני: משרד החוץ הוא זה שעוסק בעניין הזה.
נחמן שי: שלח את ההצעה הזאת גם למשרד ראש הממשלה ושהם ייקחו אחריות למרות שמנכ"ל משרד ראש הממשלה פרק אחריות מעל עצמו, שיועיל לקחת אותה.
משה גפני: אני מקבל את ההצעה הזאת אבל משרד החוץ אחראי על זה.
משה גפני: גם משרד ראש הממשלה, גם המשרדים הרלוונטיים וגם הגופים האקדמיים.
משה גפני: אנחנו נניח את ההצעה הזאת על שולחן הכנסת.
משה גפני: גברתי מנהלת הוועדה, מהיום תספרי לפי הלוח העברי שלושה חודשים.
משה גפני: בעוד שלושה חודשים נקבל מהם תשובות ואם אין תשובה או אם התשובה היא שלילית, אנחנו מזמנים את הוועדה בעזרת השם, אם הממשלה תחזיק מעמד עד אז.
משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.
משה גפני: על סדר היום הצעת חוק הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי גז, התשע"ד-2014, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני: אני משבח את הממשלה על כך שהיא מביאה חוק.
משה גפני: הממשלה הייתה יכולה גם לא להביא חוק כיוון שעל פי החוק שעבר בוועדת הכספים, היה מדובר על כך שהחוק יגיע מוקדם יותר והממשלה לא עמדה בזמנים שנקבעו בחוק, אבל טוב מאוחר מלא כלום.
משה גפני: אני משבח עת הממשלה וזאת פעם שנייה שאני אומר את זה.
משה גפני: לגבי החוק, אני לא התנהגתי כאופוזיציה אלא התנהגתי כפי שנהגתי בהיותי יושב ראש ועדה, והייתי יושב ראש של כמה ועדות, לעשות את הטוב ביותר למדינה.
משה גפני: אני מודיע בזאת שאין לי שום אינטרס בחוק הזה, שום אינטרס - מדובר על 25 שנים – חוץ מסעיף אחד.
משה גפני: אגב, גם הסעיף הזה שנדבר עליו מועתק מחוק בנק ישראל.
משה גפני: לא יכול להיות שבין החברים במועצות ובכל המקומות הללו – כך היה בחוק בנק ישראל – שמי שאין לו תואר, לא יוכל להיות חבר.
משה גפני: יכול להיות מנהל גדול במשך הרבה שנים בנושא פיננסי והוא יכול להיות מוצלח מאוד – ובמקרה של בנק ישראל היה מדובר על שני חברי כנסת שלא היו להם תארים, הם בסוף לא נכנסו, וכולם מודים שהתרומה שלהם היא תרומה עצומה.
משה גפני: האחד היה שר האוצר והשני היה חבר שנים רבות בוועדת הכספים, ג'ומס.
משה גפני: אני ביקשתי מהיועצת המשפטית להכניס את זה כאן עם הסתייגות של הרבה מאוד שנים של טיפול בנושאים הללו אבל נגיע לזה ונצביע על זה.
משה גפני: כדרכי, בלי לעשות רצון של עוול, שיניתי את הממשלתי.
משה גפני: יש אנשים שאצלם לשנות את הממשלתי, זה כמו אצל אדם דתי לשנות משהו בתורה ולא היא.
משה גפני: לשנות בתורה אסור, ולשנות בממשלתי חובה.
משה גפני: בחוק הממשלתי היו חסרונות מטבעם של דברים, כיוון שכאן בוועדה הגופים השונים מביאים את השגותיהם, ואני רוצה לומר שוויתרתי בדברים שאני חשבתי שצריכים להיות וויתרתי הרבה מאוד לממשלה, לנוסח הכחול ולגבי ההחלטה שהממשלה קיבלה גם לגבי השקעות.
משה גפני: אני חשבתי שצריך להשקיע חלק מהכסף בישראל או לפחות, לחילופין, שזה יושקע במדינות בהן יש הדדיות, כאשר אנחנו משקיעים בהן את הכסף הזה אבל הם משקיעות אצלנו.
משה גפני: הממשלה עמדה על דעתה בכל מקרה, גם משרד ראש הממשלה וגם משרד האוצר – אני חושב שמשרד המשפטים לא היה צד בוויכוח הזה לגבי ההשקעות, האם להשקיע גם בארץ.
משה גפני: אני קיבלתי את עמדת הממשלה שזה יבוא יחד עם אישור התקציב.
משה גפני: לפי הנוסח שקיים כרגע אכן זה יבוא עם התקציב.
משה גפני: אני כמובן עמדתי על כך שתהיה ועדה מיוחדת והוועדה הזאת תדון בעניין לפרטי פרטים.
משה גפני: גם הנושא של שעת חרום יבוא לדיון בוועדה של הפיקוח על הקרן ואי אפשר יהיה לעשות את זה כך.
משה גפני: אני ויתרי וגם שכנעו אותי בזה שלא יהיו אחוזים של הנושאים השונים אליהם עובר הכסף, בין אם זה חינוך, בין אם זאת רווחה, בין אם זה המחקר והפיתוח, בין אם אלה הנושאים הסביבתיים, לא לקבוע אחוזים או כספים.
משה גפני: אגב, תזכרו שאנחנו בעיקר מדברים על עוד שנים רבות ולא יכול להיות כאן אינטרס של מישהו מובהק מכיוון שאנחנו לא יודעים מי יהיה אז ראש הממשלה ומי יהיה שר האוצר.
משה גפני: אני משוכנע שהמשיח יבוא עד אז, אבל אם חס וחלילה לא, אנחנו לא יודעים מי יהיה ראש הממשלה, לא יודעים מי יהיה שר האוצר, לא יודעים מי יהיה יושב ראש ועדת הכספים ולא יודעים מי יהיה יושב ראש ועדת המדע וכן הלאה וכן הלאה.
משה גפני: לכן הדיון הוא באמת דיון מקצועי .
משה גפני: אני השתכנעתי לא לקבוע כללים ברורים של אחוזים וכדומה אבל זה יהיה בדיון נפרד והוא יובא בתוך תקציב המדינה ויעבור לדיון בוועדה שמפקחת על הקרן.
משה גפני: התוצאה לפניכם.
משה גפני: אנחנו עדיין נמצאים באיזשהו ויכוח קטן עם הממשלה.
משה גפני: אם לא נגיע להסכמה, יקרה אחת משתיים: או שהממשלה תמשוך את החוק, שזה הכוח שלה, זה חוק ממשלתי, או שאני אדחה את ההצבעה לגבי אותו סעיף עליו יש ויכוח.
משה גפני: אני חושב שהישיבה הזאת צריכה להיות ישיבה חגיגית מכיוון שהחוק הזה הוא באמת חוק מאוד מאוד חשוב, הוא חוק שמעמיד את מדינת ישראל במצב שונה לחלוטין מהמצב בו הייתה בטרם החוק ואני חושב שאתם צריכים להתגמש - אתם, אני פונה לנציגי הממשלה – ואני צריך להתגמש וכאן אני פונה אלי, ואולי נגיע להסכמה.
משה גפני: אם לא נגיע להסכמה, נתחיל להתגושש וגם את זה אנשים מכים לראות אבל אני מציע לא לתת להם את התענוג הזה.
משה גפני: אני עובר קודם כל להקראה של השינויים שעדיין לא הוקראו.
בועז טופורובסקי: מאיפה הגיע שם הצעת החוק?
משה גפני: מהממשלה.
בועז טופורובסקי: אני רציתי לומר הדורות הבאים אבל אני יודע שאדוני לא אוהב את זה.
משה גפני: הדורות הבאים, זה יכול ליצור בעיה.
<שגית אפיק: שם הצעת החוק הוא לפי הצעתו של מוריס דורפמן.
<שגית אפיק: הצעת חוק קרן לאזרחי ישראל, התשע"ד-2014.
<שגית אפיק: למעשה בהגדרות ההגדרה של דולר יורדת כיוון שעשינו כאן
<שגית אפיק: מעבר למטבע חוץ.
<שגית אפיק: היטל על רווחי גז ונפט, זה למעשה היטל על רווחי נפט אבל אתה ביקשת שיהיה כתוב היטל על רווחי גז ונפט וזה כמובן מפנה לאותו חוק ששינסקי שמדבר על היטל על רווחי נפט.
<שגית אפיק: הגדרת נפט בחוק הנפט כוללת גם גז.
<שגית אפיק: התווספה כאן הגדרה חדשה של הוועדה לפיקוח על הקרן שנדבר עליה בהמשך.
משה גפני: הוועדה לפיקוח על הקרן, זה בסדר?
<יוגב גרדוס: אנחנו עוד לא יודעים.
משה גפני: השם בסדר.
משה גפני: שיהיה כתוב בפרוטוקול שיוגב אמר טוב מאוד.
<שגית אפיק: עמוד 2.
<שגית אפיק: הגדרה לסכום הקצאה שנתי, גם עליו נדבר בהמשך.
<שגית אפיק: שם הקרן, הקרן לאזרחי ישראל.