GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עילם גרוס: זה מאד חשוב שלא נישאר בחוץ.
<עילם גרוס: כשאנחנו בפנים יש לנו יכולת השפעה על קבלת החלטות והיא מאד חשובה.
<עילם גרוס: עכשיו אני אעזור לך בנושא אלוהים קצת.
<עילם גרוס: אני אומר את זה בחצי הומור, אבל אתה יודע, אני אף פעם לא יודע מה האמת.
<עילם גרוס: אף אחד לא יודע.
<עילם גרוס: יכול להיות שזה לא מקרי שהחלקיק האלוהי התגלה כשבראש הקבוצה שחיפשה אותו עמד ישראלי.
משה גפני: לא הבנתי, מה קרה שם?
משה גפני: המיקרופון נשבר או קרה משהו שהוא התחיל לדבר על אלוקים?
<עילם גרוס: אני מבין את הקטע, הבנתי.
<עילם גרוס: אתה יודע, אבל העולם לא התפוצץ.
משה גפני: לא, לא, מה אמרת?
<עילם גרוס: אמרתי שאולי זה לא מקרי שכשהתגלה החלקיק האלוקי עכשיו, בראש הקבוצה עמד ישראלי.
<עילם גרוס: אז אולי זה לא מקרי.
<עילם גרוס: יכול להיות.
<עילם גרוס: אתה יודע, הרבה פעמים בהרצאות בחו"ל, כששואלים אותי – יש סתירה בין החלקיק האלוקי ואלוקים אני אומר מי ברא את החלקיק האלוהי, איך הוא הגיע, זה אלוהים.
<עילם גרוס: אז כל תגלית שאנחנו עושים, אתה תמיד תוכל לקחת אותה למקום של להאדיר את שם השם עוד יותר.
<עילם גרוס: ולכן זה צריך להיות גם עניין שלך.
משה גפני: אתה יכול לבוא איתי להרצאות, בגלל שאני לא מדען.
משה גפני: תהיה לידי.
<עילם גרוס: אני חושב שזה גם עניין, זה לא משנה, אנחנו מדענים לא מאמינים, אתה מאמין, זה לא משנה.
<עילם גרוס: כל תגלית שלנו תמיד תוכל לקחת למקום של להאדיר את שמו של אלוהים; וככל שאנחנו יודעים יותר, אלוהים נראה יותר גדול ולא יותר קטן.
<עילם גרוס: אולי יש לו פחות מה לעשות, אבל הוא נראה יותר גדול.
<עילם גרוס: אז אני מקווה שאת מה שניסיתי עכשיו להשרות עליך תיקח, בתור ראש הוועדה, וכבוד סגן השר ייקח את זה גם לממשלה, שלא משנה מה אנחנו עושים שם, אם זה - - -
משה גפני: לממשלה באמת צריך הרבה את אלוקים, אבל הם לא - - -
<עילם גרוס: בסדר, לא.
<עילם גרוס: אני מתכוון שבעניין של התמיכה במדע, שהיא חשובה באופן יוצא דופן, ואנחנו לא רוצים לעזוב את ה-ERC, אנחנו לא רוצים לעזוב את אירופה.
<עילם גרוס: העניין שלנו הוא תמיד להיות שם, ובשכל להשיג את מה שאנחנו רוצים.
<עילם גרוס: אולי לא בשנייה שאנחנו רוצים, אבל זה עניין שלנו ובסופו של דבר זה מאדיר את שם ישראל שמאדיר את שם אלוקים בכל העולם.
<עילם גרוס: אז זה עניין שלנו, איך שלא תסתכל על זה.
משה גפני: אני מסכים איתך וממש מזדהה עם כל הדברים שלך.
משה גפני: אני רוצה להגיד לך שיש תופעה מאד מעניינת, שהתופעה הזאת היא תופעה, אלה עובדות.
משה גפני: חלקם של המדענים היהודים בעולם, גם בפרס נובל וגם בדברים האחרים, הוא הרבה יותר גבוה מאשר חלקם היחסי באוכלוסיית העולם, שזאת תופעה שהעובדות הן כאלה.
משה גפני: זו תופעה שצריך באמת גם אותה לחקור – איך קורה דבר כזה.
משה גפני: אני מודה לך על כל פנים על הדברים, אלה באמת היו דברים חשובים.
משה גפני: פרופסור יורם רוזן.
<יורם רוזן: אוקיי.
<יורם רוזן: כיוון שפרופסור עילם גרוס ידידי סיפר לנו על המדע והכל, אז אני דווקא רוצה להתעסק יותר באספקט הטכני של ההצטרפות שלנו, ואני הולך קצת להפתיע אתכם.
<יורם רוזן: בניגוד למה שהרבה חושבים, האפקט העיקרי לא יהיה עלינו, על המדענים.
<יורם רוזן: השינוי שאנחנו נחווה, אנחנו - המדענים שתמיד עבדנו ב-CERN, השינוי שאנחנו נחווה הוא כמעט זניח, מאד מאד קטן.
<יורם רוזן: סוג המשרות שנוכל לפנות אליהן טיפה שונה, אבל באמת שזה לא משמעותי.
<יורם רוזן: למה שזה משמעותי זה למדינת ישראל.
<יורם רוזן: את הפן הפוליטי לא אני אלמד אתכם.
<יורם רוזן: את האפקטים הדיפלומטים שזה עושה, אתם יודעים הרבה יותר טוב ממני, אבל האפקטים הכלכליים, אולי גם אותם אתם יודעים יותר טוב ממני, אבל כדאי שאני אזכיר אותם.
<יורם רוזן: בכל השנים שהיינו רק משקיפים, ישראל הייתה צריכה לתת סכום מסוים של כסף, CERN קנתה ציוד מישראל בכמות הרבה יותר גדולה מהכסף הזה, לאורך כל השנים האלה.
<יורם רוזן: עכשיו אנחנו יכולים להתחרות על הפרויקטים הגדולים, על החוזים הבאמת גדולים.
<יורם רוזן: והיתרון הטכנולוגי של ישראל - - -
משה גפני: למה, כשלא היינו חברים לא יכולנו?
<עילם גרוס: לא, לא הייתה לנו נגישות למכרזים.
משה גפני: ועכשיו כשאנחנו חברים?
<עילם גרוס: אז יש לנו נגישות.
<יורם רוזן: הם קנו מאיתנו רק את הדברים הקטנים וזה היה בסכום הרבה יותר גדול.
<יורם רוזן: היום זה נהיה בסכומים הרבה יותר גדולים.
<יורם רוזן: לא צריך לספר כאן מה המקום הטכנולוגי שלנו בהשוואה לאחרים, אבל אולי כאנקדוטה קטנה.
<יורם רוזן: הדירקטור ג'נרל של CERN, שהוא ידיד גדול של ישראל, מאד מאד רצה שאנחנו נצטרף.
<יורם רוזן: כדי להבטיח שלא תהיה התנגדות פוליטית שם, הוא קשר אותנו עם עוד שתי מדינות שעמדו להצטרף, והקים ועדה לבדיקת המוכנות הטכנולוגית של המדינות האלה, ושלח אותה באותו זמן, פחות או יותר, לשלוש המדינות.
<יורם רוזן: אתם יכולים לראות איך אנחנו בהשוואה לקפריסין למשל, שהייתה אחת המדינות האלה.
<יורם רוזן: אז די ברור מה CERN חושבים עלינו מהצד הזה, וכאן יבוא הרווח של ישראל.
<יורם רוזן: זאת אומרת, אם קודם עשינו יותר כסף על ה-2.2 מיליון שזה היה, אז עכשיו, על ה-50 מיליון שקלים, אנחנו נקבל החזר יותר גדול.
<יורם רוזן: לכן אולי קצת חורה לי ש-50% או 52% מהסכום הזה, ישולם על ידי ות"ת ולא בעצם משרד הכלכלה.
<יורם רוזן: 52% מהסכום שישולם ל-CERN - - -
משה גפני: 15 מיליון?
<יורם רוזן: נדמה לי שזה סדר גודל של 50 מיליון שקלים.
משה גפני: אז 27-28 מיליון שקלים באים מהות"ת?
<יורם רוזן: 52% יגיעו מהם.
<יורם רוזן: או, שאלה טובה.
משה גפני: לא, ומה התשובה?
<יורם רוזן: אני לא יודע.
משה גפני: היו לנו תשובות כבר על הרבה דברים יותר קשים עכשיו.
זאב אלקין: אתה חשוב שמאה אחוז צריך לבוא?
משה גפני: אתה יודע, אבל אני רוצה להגיד לך שאלוקים ברא אנשים חכמים ואנשים טיפשים, ומה שעכשיו אמרת לא שייך לקטגוריה של החכמים.
<יורם רוזן: אז אני מתנצל על זה, אבל - - -
משה גפני: לא, אתה לא צריך להתנצל.
משה גפני: זה גם כן מעיד על אלוקים.
<יורם רוזן: אבל על ה-52% של הות"ת זה חורה לי.
<יורם רוזן: מי שיעשה את הכסף זה משרד הכלכלה.
אברהם מיכאלי: הוא לא עוסק בות"ת אבל, צריך לקרוא לות"ת.
זאב אלקין: זה שירות למדע הישראלי.
משה גפני: למה זה לא מתקציב המדינה?
זאב אלקין: אני אגלה לך סוד, תקציב ות"ת זה חלק מתקציב המדינה.
זאב אלקין: הרי יש שתי דרכים לעשות את זה אפשר להביא את זה מהרזרבה, ובזמנו החלטת הממשלה הייתה שכל משרד ממשלתי נתן את חלקו.
זאב אלקין: אז ות"ת נתן 52%, משרד הכלכלה 17%, משרד המדע 7%, משרד החוץ 7%, אתה רואה, אנחנו נתנו כמו המדע, למרות שלכאורה זה לא בנתיב המרכזי.
זאב אלקין: משרד ראש הממשלה נתן 10%, משרד האוצר נתן 7%.
משה גפני: אבל היה אפשר לא להפחית את מס מעסיקים למנהלי הבנקים, והיה כסף בתקציב המדינה.
משה גפני: היה 450 מיליון שקלים.
זאב אלקין: אם תחזיר לנו חזרה את ה-7% שאנחנו נתנו - - -
משה גפני: 450 מיליון שקלים לתת לעשירים.
משה גפני: בסדר, זה מגיע היום למליאת הכנסת כדי לאשר את זה.
משה גפני: יש מספיק כסף, אבל בסדר, זה דיון אחר.
משה גפני: אני הבנתי ואני דרך אגב מסכים עם העניין הזה.
משה גפני: זה היה צריך לבוא ממקורות אחרים, אבל סגן שר החוץ גם צודק.
משה גפני: חלק מהעניין הוא כשאני נלחמתי כשאני הייתי בקואליציה להוציא כספים למעמד הביניים, אז הוא הגן על עמדת הממשלה, ולכן הוא התקדם ואני הלכתי אחורה.
משה גפני: אני מבין שפרופסור אליעזר רבינוביץ שלח מכתב לסגן שר החוץ ואלי.
משה גפני: אילנה לוי, תראי, אני מציע שאת תגידי.
משה גפני: הוא ביקש להקריא את זה כדי שזה ייכנס להיסטוריה גם, אז אני אבקש אם תוכלי לקחת קטעים נבחרים, ואנחנו נכניס את המכתב כולו לפרוטוקול.
<ענת לוי: לצערי הרב בדקתי וזה לא ניתן להיכנס לפרוטוקול, רק מה שהיא תקריא.
<אילנה לוי: אבל זה מאד ארוך.
<ענת לוי: כי אמרו שהפרוטוקול אמור לשקף את מה שנעשה בדיון בדיוק.
<ענת לוי: אז רק מה שיגידו.
<ענת לוי: אין להכניס מסמכים לפרוטוקול או דברים שלא נאמרו.
משה גפני: אז אחרי הישיבה אני אשב עם הבחור שמקליט ואני אקריא לו.
משה גפני: טוב, תגידי, בבקשה.
משה גפני: תציגי את עצמך בבקשה.
<אילנה לוי: שמי אילנה לוי, אני מנהלת קשרי חוץ במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל.
<אילנה לוי: אנחנו אכן היינו מעורבים יחד עם משרד החוץ ועם ות"ת בכל נושא המשא ומתן.
<אילנה לוי: בזמנו גם למאמץ הדיפלומטי התגייסו שרי המדע לדורותיהם, כדי לסייע בשיחות מול שרי המדע במדינות האחרות.
<אילנה לוי: כמובן שהצטרפות לארגון כמו CERN הוא מאד יוקרתי למדע בישראל.
<אילנה לוי: אני אקריא באמת רק כמה קטעים מהפרוטוקול, כי זה ארוך מדי: יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, חבר הכנסת משה גפני, סגן שר החוץ זאב אלקין, חברי הוועדה, מכובדי וחברי המדענים והמדעניות.
<אילנה לוי: תודות מקרב לב לוועדת הכנסת, על שבחרה לכבד בישיבתה את אירוע צירוף ישראל כחברה מלאה ב-CERN.
<אילנה לוי: ישראל היא מדינה קטנה, המאותגרת ב - - -
משה גפני: הכוונה לוועדת המדע והטכנולוגיה, כיוון שזה נכנס לפרוטוקול.
<אילנה לוי: הוועדה למדע וטכנולוגיה.
<אילנה לוי: ישראל היא מדינה קטנה המאותגרת בבעיות קשות ומורכבות.
<אילנה לוי: אנחנו מתייצבים בפניהן במגוון דעות שונות.
<אילנה לוי: כאן אנו באים לחגוג את האחדות, את אחדותנו אנו ואת אחדותנו עם העולם המדעי האיכותי, כפי שבא לידי ביטוי במדיניות CERN, היהלום בכתר המחקר האירופאי והבין לאומי.
<אילנה לוי: מוסד שבו עמלים שכם אחד מדענים, על מנת לפתוח צוהר לסודות היקום.
<אילנה לוי: הם מונעים הן מסקרנות טהורה, והן מתוך רצון לתרום לכלל האנושות, ערכים שאנחנו מגשימים גם באזורנו, בפרויקט בשם סזמה.
<אילנה לוי: CERN הוקם בשנת 1954, מתוך רצון לאחות את השברים העמוקים שנבקעו באירופה במלחמת העולם השנייה.
<אילנה לוי: ואם יותר לי, סגן שר החוץ, אכן ב-CERN נעשו הדיונים הראשונים על קשרים בין מדענים ישראלים וגרמנים.
<אילנה לוי: כיוון שאנחנו עוסקים בזה, אז זה נכון.
<אילנה לוי: הארגון הזה נולד מוקף בענקים אמריקאים וסובייטים, ובמהלך השנים זכה להאפיל עליהם ולהפוך למרכז המוביל בעולם בתחום.
<אילנה לוי: העבודה בו זכתה בשני פרסי נובל, האחרון בשנת 2013.
<אילנה לוי: זה הוא המוסד שישראל הפכה החברה ה-21 שלו, ב-13 בחודש דצמבר, י' בטבת תשע"ד.
<אילנה לוי: פרופסור רבינוביץ מספר כאן שהוא ראה את CERN לראשונה בהיותו בן 18, ומאז הוא החליט שהוא יהיה פיזיקאי.
<אילנה לוי: פרופסור רבינוביץ מספר כאן את כל תהליך ההתחלה.
<אילנה לוי: אנחנו הצטרפנו ל-CERN בשלב מסוים באמת כמדינה משקיפה, וההקמה הובילה לדבריו לשני איחודים: איחוד אחד הוא איחוד כל הקבוצות הישראליות, כך שיעבדו כולם בגלאי אחד ובתת מערכת אחת בגלאי.
<אילנה לוי: צורת עבודה זו גרמה לכך שלקבוצה הישראלית הייתה השפעה משמעותית בגלאי הענק אטלס, בין היתר בגילוי החלקיק הסקלארי, הקרוי חלקיק ההיגס, בשנת 2012.
<אילנה לוי: האיחוד השני היה שיתוף הפעולה בין משרד התמ"ת, משרד הכלכלה היום, לבין משרד המדע, שהקציבו לתקציב הארגון את הכסף כדי להשתתף כעמדת משקיף.
<אילנה לוי: למעשה כבר בתקופה הזאת של עמדת המשקיפות, ניתן היה למדענים ישראלים להשתתף במחקרים ב-CERN.
<אילנה לוי: בשנת 2005 פנה אלי מנכ"ל CERN, רוברט עימר, בעת ביקור בירושלים, והציע לישראל לשקול להפוך לחברה מלאה בארגון.
<אילנה לוי: זה היה ראשיתו של תהליך מאד מורכב שהובלתי (כלומר פרופסור רבינוביץ), כראש הוועדה של האקדמיה ומשרד המדע.
<אילנה לוי: נקודת צומת אחת הייתה כאשר מנכ"ל ות"ת דאז, פרופסור גרוסמן, שלח מכתב למנכ"ל CERN, בוא הוא מודיע שישראל תשקול להגיש בקשה להצטרפות לארגון.
<אילנה לוי: המכתב הוביל למהלך פנימי בארגון, שחשף את עומק ההתנגדות של מספר מדינות חברות.
<אילנה לוי: נקודת הצומת הנוספת הייתה כאשר הכריעה שרת החוץ דאז ציפי לבני, לפתוח במערכה מדינית לשנות את מצב הדברים, עוד לפני ששוריין התקציב שהיה דרוש, במידה והמאבק המדיני יצלח.
<אילנה לוי: ואכן, כמו שציינת סגן שר החוץ, משרד החוץ עשה כאן עבודה מדהימה.
<אילנה לוי: לקבלת ישראל הייתה דרושה הסכמה פה אחד של כל 20 חברות CERN, וזאת בהצבעה חשאית.
<אילנה לוי: כבוד סגן השר, עובדי משרדך עשו זאת.
<אילנה לוי: בנוסף היה צורך לבנות הסכמה תקציבית ואת המהלך הובילו במסירות ראש ות"ת, פרופסור מנואל טרכטנברג, הצטרפו אליו משרדי הכלכלה, האוצר, החוץ, המדע ומשרד ראש הממשלה.
<אילנה לוי: אנחנו באמת הגענו לאיזו שהיא הסכמה מדהימה בנושא הזה.
<אילנה לוי: אני מדלגת על התודות שפרופסור רבינוביץ כתב כאן להרבה מאד אנשים, הם נמצאים בפרוטוקול ואני חושבת שכדאי שהם יהיו צמודים.
משה גפני: כן, בסדר, ננסה.
<אילנה לוי: ועכשיו הגיעה העת להגיע להיבט המדעי.
<אילנה לוי: בשנת 2015 צפוי המאיץ להגיע לאנרגיות גבוהות עוד יותר, והפעם אנחנו בזכות על גשר הפיקוד, עושים את אשר אנו אוהבים, מביטים בחוסר ידע אל תוך הלא נודע.
<אילנה לוי: תודה לכולכם.
<אילנה לוי: פרופסור אליעזר רבינוביץ, ראש הוועדה הלאומית לאנרגיות גבוהות מטעם האקדמיה ומשרד המדע, האוניברסיטה העברית ירושלים.
<אילנה לוי: אם יורשה לי להוסיף עוד משהו בשם משרד המדע.
<אילנה לוי: השנה, שנת 2013 הייתה שנה מאד מכריעה בתהליך ההצטרפות ל-CERN, כי למעשה אנחנו די קיצרנו את ההליכים, ולכן למעשה שילמנו כמעט כמו חברים, כמדינה חברה בשנת 2013, למרות שהקבלה הייתה רק בסוף השנה.
<אילנה לוי: כמו שכולם יודעים זו הייתה שנה מאד מאד קשה, ולמרות הכל עשינו כולנו את המאמץ ועמדנו במועדי התשלום, ולכן כאשר הגיעו, ובנוסף משרד המשפטים עשה את כל המאמצים כדי להעביר את הצעת החוק שהיה צריך, כדי להתאים לחקיקה מול CERN.
<אילנה לוי: לכן כשהגענו בדצמבר לישיבת מועצת CERN, כל המהלכים שהיה צריך לעשות, נעשו, וזה מה שאפשר בירוקרטית את הקבלה גם מבחינה זו.
משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה, לפני שאני נותן למשרד החוץ?
<דוד וולף: פרופסור דוד וולף, סגן נשיא למו"פ באוניברסיטת אריאל.
<דוד וולף: האם יש איזה שהוא סעיף בהסכם, שנוגע למוסדות מעבר לשטחים, מעבר לקו הירוק, לטוב ולרע?
משה גפני: רוני לשנו-יער, בבקשה.
<אהרון לשנו יער: לשנו בעברית זה יער.
משה גפני: אז לשנו ויער ביחד?
<אהרון לשנו יער: למה לא?
משה גפני: אין סיבה שלא.
משה גפני: אם לא משלמים על זה מס הכנסה, זה מצוין.
משה גפני: קודם כל תתחיל בשאלה ששאל פרופסור וולף.
אברהם מיכאלי: עכשיו כשהוא שכן שלי אני צריך להתייחס אליו בהתאם.
משה גפני: איך הוא שכן שלך?
אברהם מיכאלי: אל תשאל שאלות.
<דוד וולף: אנחנו נפגשים במקום מוזר.
<דוד וולף: בבית הכנסת.
משה גפני: טוב, יפה.
<אהרון לשנו יער: אני הייתי השגריר בז'נבה בשנים 2008-2012, והיום אני ראש האגף לאו"ם ולארגונים בין לאומיים.
<אהרון לשנו יער: לשאלה שנשאלה כאן, אז מדינת ישראל בעצם גוררת איתה ל-CERN, נאמר פיזיקאים פלסטינים, כחלק בעצם מההשתתפות שלנו ב-CERN הם מעורבים.
<אהרון לשנו יער: זה פרויקט יפה, וזה אחד מהערכים המוספים שיש למעורבות שלנו ב-CERN, מעבר כמובן לתרומה למדע.
משה גפני: זאת אומרת מדינת ישראל הולכת ל-CERN עם מדענים פלסטינאים שלמדו איפה?
<אהרון לשנו יער: אני לא מכיר את האוניברסיטאות.
משה גפני: לא, תן לי דוגמא של מדען פלסטינאי, איפה הוא גר?
<דוד וולף: באריאל.
<אהרון לשנו יער: לא, לא.
<אהרון לשנו יער: מדענים מהשטחים.
משה גפני: זאת אומרת יכול להיות מרמאללה, יכול להיות משכם.
<אהרון לשנו יער: כן.
<אהרון לשנו יער: הם נמצאים שם על המכסה שלנו בעצם, כחלק מההשתתפות - - -
משה גפני: יכול להיות ביר זית.
<אהרון לשנו יער: אני לא יודע.
משה גפני: לא, אתה לא צריך לדעת, רק זה יכול להיות?
<אהרון לשנו יער: יכול להיות.
אברהם מיכאלי: יכול להיות שהוא בוגר בחוץ לארץ גם.
משה גפני: זה לא משנה, בסדר.
משה גפני: זו ידיעה חדשותית מה שאמרת.
<אהרון לשנו יער: יש הרבה ידיעות חדשותיות כשאתה מסתכל על ההיבט הפוליטי, שהוא פחות חשוב.
<אהרון לשנו יער: אנחנו מקווים עכשיו לסיים את ההיבט הפוליטי של המעורבות של משרד החוץ לפחות, ולעבור למדע ותעשייה וחינוך נטו, ובעצם התפקיד שלנו במשרד החוץ, התפקיד המדיני שלנו, אני מקווה שהסתיים, משום שפתרנו את כל הבעיות המדיניות, ועכשיו התפקיד של משרד החוץ הוא לעבוד ביחד עם משרד המדע, עם משרד החינוך, עם משרד הכלכלה, כדי לקדם את התעשייה - - -
משה גפני: זאת אומרת בעצם אין מגבלה של קו ירוק או של מעבר לקו הירוק.
משה גפני: אין מגבלה, מכיוון שבאים כולם, מכל המרחב.
משה גפני: זאת אומרת גם באים - - -
<אהרון לשנו יער: אבל הפלסטינים יכולים בעצם להיכנס ל-CERN יחד עם המדענים הישראלים, כי אין מדינה פלסטינית, ולכן הם נכנסים, אנחנו סוחבים אותם על גבנו, הרבה לפני שבעצם נפתרה - - -
משה גפני: אני מודה לך אדוני סגן שר החוץ.
משה גפני: אנחנו תיכף מסיימים, אבל אני מודה לך.
משה גפני: סיכמנו עד אחת ורבע ואתה נתת עוד שמונה דקות נוספות.
משה גפני: תודה על זה שבאת.
משה גפני: אבל כשיהיה דיון על דת ומדע אז אתה מוזמן.
<אהרון לשנו יער: בכל אופן, השאלה שלו מובילה בעצם לאמירה שמבחינה מדינית, CERN מהווה מקום מפגש לישראלים, עם גם מדענים וגם לא מדענים מהרבה מאד מדינות - - -
זאב אלקין: חזרתי.
זאב אלקין: נתנו לי עוד רבע שעה.
<אהרון לשנו יער: ממדינות שאין לנו קשרים דיפלומטים איתן.
<אהרון לשנו יער: אנחנו עושים את זה.
<אהרון לשנו יער: המדענים שלנו עושים את זה מעשה שגרה וגם אנחנו, הדיפלומטים, למשל השגריר הישראלי בז'נבה, עמיתי השגריר אביתר מנור, מייצג את ישראל מהבחינה המדינית, בישיבות של מועצת CERN, ושם יש לו הזדמנות להיפגש עם דיפלומטים שאנחנו לא נפגשים איתם בדרך שגרה.
<אהרון לשנו יער: אז זה לשאלה שנשאלה כאן.
<אהרון לשנו יער: מבחינתנו העבודה המדינית הסתיימה.
<אהרון לשנו יער: היא הייתה קשה מאד ונמשכה הרבה מאד שנים.
<אהרון לשנו יער: האמת שזה התחיל בשנת 1991.
משה גפני: לא, מתי באופן מאסיבי.
<אהרון לשנו יער: ב-2008, זה התחיל בשנת 2008.
משה גפני: אז התחיל הדיון האמיתי.
<אהרון לשנו יער: התחיל הדיון האמיתי ולקח לנו שנתיים לפתור אותו.
משה גפני: זאת אומרת בשנת 2009 היה שיא המגעים.
<אהרון לשנו יער: 2008-2009-2010, ובשנת 2010 הסיפור נגמר, כשהדילמה תמיד למשרד החוץ במצבים מהסוג הזה, ויש לנו הרבה סיטואציות כאלה, שיש מועדונים שלא רוצים - - -
משה גפני: אני בכוונה מדגיש את הנושא של השנה, בגלל שאז אנחנו גם התקבלנו כחברים במדינות ה-OECD, שזה לא קשור לעניין הזה.
<אהרון לשנו יער: לא, זה קשור.
משה גפני: כן, זה קשור, אני אגיד לך למה זה קשור, לא בגלל מה שאתה אומר, בגלל מה שאני אומר.
משה גפני: זאת אומרת אנחנו אז היינו בקואליציה והיה סיעתא דשמיא.
<אהרון לשנו יער: זה ברור, התכוונתי לזה.
<אהרון לשנו יער: וחוץ מזה, ההתקבלות של ישראל ל-OECD, בעצם צבעה את ישראל.
משה גפני: לכן שאלתי, ב-2010 היה סיום העניין.
אברהם מיכאלי: יושב הראש רומז שאם היו יודעים את כל מה ששר האוצר עושה, היו מוציאים אותנו מ - - -
<אהרון לשנו יער: אבל כן, ההצטרפות ל-OECD צבעה אותנו בצבע חיובי מסוים, שעוזר לנו באופן כללי וגם עזר לנו ב-CERN.
<אהרון לשנו יער: זאת אומרת מהבחינה המדינית נפתרו הבעיות.
<אהרון לשנו יער: היה לנו קשה מאד לאתר את המדינה, שתיים, שלוש, שהתנגדו מסיבות פוליטיות, לחברות של ישראל.
<אהרון לשנו יער: השגרירים שלנו ברחבי אירופה עשו עבודה מצוינת, מצאנו את המדינה האחרונה, ובזה נפתרה הבעיה.
<אהרון לשנו יער: כרגע כמובן אין בעיות מדיניות.
<אהרון לשנו יער: עכשיו האתגר הוא מדעי, תעשייתי, חינוכי ואנחנו צריכים לעודד בעצם למשל את משרד החינוך, לשלוח את המורים לפיזיקה ואת התלמידים לפיזיקה, להשתלמויות ב-CERN.
<אהרון לשנו יער: אנחנו צריכים לעודד את החברות הישראליות להתחרות על פרויקטים ב-CERN, ואנחנו כמובן צריכים לעודד את אנשי המדע, להיות מעורבים יותר ב-CERN.
<אהרון לשנו יער: זאת הדיפלומטיה האמיתית.
<אהרון לשנו יער: לא הדיפלומטיה של משרד החוץ, אלא הדיפלומטיה של האנשים האמיתיים, המדענים, אנשי החינוך והתעשיינים, וזה ההישג הגדול שלנו.
משה גפני: פרופסור וולף, אתה קיבלת תשובה.
<דוד וולף: כן, הבנתי את זה מצוין שזה בסדר.
<דוד וולף: רק אנחנו כמובן צריכים תמיד להיות שקטים, ברגיעה, ולא לעשות רעש.
<דוד וולף: כמקובל.
זאב אלקין: פשוט תבואו לשם, תשימו כפייה.
<אהרון לשנו יער: אגב, אין אף מדינה ערבית שחברה ב-CERN או מועמדת, בגלל שאין להם יכולות של פיזיקה.
משה גפני: אני אומר באמת שזו ידיעה חדשותית, זה לא רק מן השפה אל החוץ.
משה גפני: המציאות היא שבעצם העובדה שהפלסטינאים יכולים לבוא בנושא הזה של המחקר המדעי ויכולים לבוא תחת חסותה או בעצם יחד עם מדינת ישראל, בדרך אחרת הם לא היו יכולים להגיע, מכיוון שאין מדינה ערבית שנמצאת.
משה גפני: כולן מדינות אירופאיות, הן לא מדינות ערביות ואני חושב שזו ידיעה חדשותית ממשית, היא מאד חשובה.
משה גפני: אני חושב שצריך לפרסם את הדבר הזה.
<אהרון לשנו יער: אנחנו מנסים להימנע כמה שיותר מפוליטיזציה של המעורבות שלנו ב-CERN.
משה גפני: לא, אבל כשאתה אומר שהמדענים הפלסטינאים באים יחד עם מדינת ישראל, בסדר.
משה גפני: איך שנוח לכם, אני יש לי עיסוקים אחרים אז אני לא הולך לטפל בזה עכשיו.
משה גפני: את הפלסטינאים אני משאיר למשרד הזה.
משה גפני: חבר הכנסת מיכאלי, אתה רוצה לומר משהו לפני שאני מסיים?
אברהם מיכאלי: אני חושב שההישג גם של משרד המדע וגם של משרד החוץ בקטע הזה, צריך לברך אותם.
אברהם מיכאלי: חברי, סגן שר החוץ, זכית שאתה היית בעצם בתקופה שלך בהובלה, אז אני חושב שיש לך פה זכות גדולה.
זאב אלקין: לא, אני אמרתי כשאני באתי, שכל הפרויקט - - -
אברהם מיכאלי: אני לא שמעתי מה אתה אמרת, אני אומר עכשיו מה שאני חושב.
אברהם מיכאלי: אתה זכית באמת בתקופה הזאת שהייתה תקופה ... ואני זוכר גם שהכנסת שיתפה איתך פעולה בצורה של חקיקה זריזה.
אברהם מיכאלי: זה לא כל אחד מקבל פה בכנסת.
זאב אלקין: הזכרת לי נקודה שאני רוצה להשתמש בבמה הזאת להודות ליושב ראש ועדת המדע, שעזר לנו להעביר פה חקיקה.
זאב אלקין: אנחנו כרגיל במדינת ישראל תמיד עושים הכל ברגע האחרון, ומצאנו את עצמנו בצורך תוך שבוע להעביר חקיקה ממשלתית.
זאב אלקין: גם מהזיכרון שלי של יושב ראש הקואליציה במשך 4 שנים, אין הרבה דוגמאות כאלה של חוק שעובר תוך שבוע, וזכינו כאן לשיתוף פעולה מקיר לקיר, מקואליציה ואופוזיציה, וכולל שיתוף פעולה אישי מאד הדוק של יושב ראש הוועדה הזאת, וכמובן של יושב ראש הקואליציה המכהן ושל יושב ראש ועדת חוקה, ולכן אני רוצה להשתמש בבמה הזאת ולהודות לכולם על שיתוף הפעולה הזה, כי בלי תיקון חקיקה לא יכולנו להשלים את ההליך הפורמאלי.
אברהם מיכאלי: תשמע, זה בזכות הזכויות שלך כיושב ראש הקואליציה הקודם, כי אם היית בקואליציה הנוכחית, לא בטוח שהיית זוכה לשיתוף פעולה כזה.
אברהם מיכאלי: אני חושב שההערה של פרופסור וולף מאוניברסיטת אריאל, צריכה כן להילקח בחשבון, כי הפחד שלי שמתוכנו שלא יחבלו בהם בצורה כזאת או אחרת, ולכן צריך להיות פה גם זהירים וגם אופטימיים שבדבר הזה נגיע לתוצאה החיובית בסוף.
משה גפני: ודה רבה.
משה גפני: רבותי, אני רוצה לסכם.
<אהרון לשנו יער: עוד משפט לפרוטוקול.
<אהרון לשנו יער: אני רוצה להזכיר עוד שני אנשים לא ישראלים שעזרו לנו מאד בשנים האחרונות לגמור את התהליך הזה: פרופסור רולפויר, שהוא המנכ"ל הנוכחי של CERN, הוא מדען גרמני, ידיד ישראל, עשה עבודה אדירה בשבילנו; ופרופסור ספירו, הנשיא לשעבר של מועצת CERN, שהוא יהודי-צרפתי, איש יקר, ציוני, אוהב ישראל, הוא ראש המכון לפיזיקת חלקיקים בפריז, שגם כן עזר לנו מאד בשנים האחרונות.
<אהרון לשנו יער: תודה.
משה גפני: אני מבקש אדוני סגן שר החוץ, התקיים פה דיון על החרם האקדמי באגודה ללימודים האמריקאיים.
זאב אלקין: לצערי ברגע האחרון לא יכולתי להשתתף.
משה גפני: כן, לא משנה, אבל אחת המסקנות, ואנחנו גם ניתן לך את זה, אחת המסקנות היא שאנחנו מבקשים גם מראש הממשלה, גם ממשרד החוץ, להקים גוף שיטפל בעניין הזה, בגלל שהחרם האקדמי הוא אמנם - - -
זאב אלקין: לא צריך להקים גופים, ועל זה דווקא רציתי להעיר כשקראתי את הסיכום, זה תפקידו של משרד החוץ לטפל בעניין הזה והוא אכן עוסק בזה.
משה גפני: כן, אבל בדיון יצא, או היה רושם כזה שכאילו אין תיאום בין הגופים השונים, ולא כל אחד מתאם עם משרד החוץ.
משה גפני: אם משרד החוץ לוקח על עצמו שזה באמת התפקיד שלו וכל המשרדים האחרים והגופים האחרים, גם הגופים האקדמאים הם חלק מהעניין, זה לא היה רושם באותה ישיבה.
משה גפני: זה היה נראה כאילו כל אחד הולך לדרכו.
זאב אלקין: משרד החוץ בהחלט רואה את עצמו כאחראי לכל הסוגיות שמאתגרות את מדינת ישראל מבחינה מדינית, ובין השאר גם בתחום הזה.
משה גפני: הייתה פה נשיאת אוניברסיטת בן גוריון, נכון?
זאב אלקין: זה נכון שבתחום הספציפי של חרמות, כל התחום של BDS, יש החלטה שכרגע רוב התקצוב מגיע למשרד ליחסים בינלאומיים ואיומים אסטרטגיים, שאחר כך מפעיל את זה דרך כל מיני מסגרות, לא תמיד ברור למה, אבל אנחנו מנסים לעבוד בשיתוף פעולה עם המשרד הזה.
זאב אלקין: הוא מחזיק את הכסף ואנחנו מחזיקים את המומחיות, ולנסות להתמודד עם התופעה ביחד.
<קריאה: אפשר להשתמש במדענים.
<קריאה: הכלי הטוב ביותר כדי להילחם בחרמות זה לשפר את המדע, ואתה רואה את זה.
<קריאה: CERN שיפר את המצב הדיפלומטי, הלאומי של מדינת ישראל על ידי זה ששיפרנו את המדע שלנו.
משה גפני: אני מודה, אני קודם כל גאה בעניין הזה.
משה גפני: ועדת המדע גאה בעניין הזה שאנחנו הצטרפנו ל-CERN, אני חושב שזה דבר חשוב למדינת ישראל, למדע בישראל, למדענים בישראל, לאזרחים בישראל.
משה גפני: זה מצטרף גם להצטרפות שלנו למדינות ה-OECD.
משה גפני: זה מעמיד את ישראל, שנמצאת במצב ביטחוני לא פשוט.
משה גפני: היא נמצאת בלב המזרח התיכון, היא לא מדינה באירופה, ובכל אופן הישגים שאני רואה בהם גם הישגים מדעים, אבל גם הישגים מדיניים.
משה גפני: אנחנו בוועדה מברכים את משרד החוץ.
משה גפני: אני גם מברך את משרד המדע כמובן ואת כל האנשים שהוזכרו במכתבו של פרופסור אליעזר רבינוביץ, שהוא ראש הוועדה הלאומית לאנרגיות גבוהות מטעם האקדמיה ומשרד המדע באוניברסיטה העברית בירושלים.
משה גפני: עכשיו, אם מישהו קורא את הפרוטוקול, אז אני מפנה אותו למכתב, בגלל שיש שם את הרשימה של כל אלה שצריך להודות להם.
משה גפני: אז אם מישהו ירצה לדעת כשהוא יקרא את הפרוטוקול, ואם נצליח להכניס את זה זה בסדר, ואם לא נצליח להכניס את זה – אז אני מפנה למכתב הזה את כל מי שיקרא את הפרוטוקול, שנמצאים פה לפי דעתי כל האנשים שצריך להודות להם, ואם חסר, אז נכניס.
משה גפני: אבל באמת, זה ראוי לכל שבח.
משה גפני: אדוני סגן שר החוץ, אני מודה לך על ההשתתפות, אני מודה לכולם על ההשתתפות בדיון הזה אני פונה למנהלת הוועדה, להגיד לה שאנחנו בעזרת השם נקיים באיזה שהוא שלב דיון על דת ומדע.
זאב אלקין: חשבתי שאתה תכריז שתקיימו סיור ב-CERN.
אברהם מיכאלי: על זה אנחנו החלטנו כבר, אבל השאלה היא איך משרד החוץ מממן את זה.
משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון הזה בגלל שהדיון הזה הוא חשוב כשלעצמו, ואני חושב שיש אנשים רבים בעם היהודי שחשוב להם הנושא הזה, הם גם מעוניינים בהתפתחות המדע, כמוני למשל, וגם רוצים בהתפתחות הדת, גם כמוני למשל.
זאב אלקין: זו הכותרת שיוצאת מכאן, שחבר הכנסת גפני מעוניין בהתפתחות הדת.
זאב אלקין: לא בטוח שאתה תאהב את הכותרת הזאת.
משה גפני: אני מודה לכם על הדיון שהיה מאד מעניין, תודה רבה.
משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.
משה גפני: אנחנו נדון היום על המכרז של האיזוק האלקטרוני - האם הטכנולוגיה מתאימה?
משה גפני: נמצאים איתנו גם נציב השב"ס אהרון פרנקו וגם מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים רותם פלג, אורחים נוספים.
משה גפני: אני מבקש להקדים ולומר שהיתה ישיבה של ועדת המדע שניהל אותה היושב-ראש הקודם חבר הכנסת מאיר שטרית שנמצא כאן איתנו, על המחקר שנעשה בנושא האיזוק האלקטרוני.
משה גפני: היה אז סיכום שהוועדה תקיים דיון לגבי החקיקה בעניין הזה לגבי מה שקורה בפועל.
משה גפני: מה שעד עכשיו היה זה שוועדת המדע בשעתו, בזכותך, בזכות חבר הכנסת מאיר שטרית, דנה בעניין הזה וניסתה לקדם אותו.
משה גפני: היתה אמורה להיות הצעת חוק או בעצם היה צריך להיות כבר חוק מושלם לגבי הנושא הזה.
משה גפני: עד היום זה לא קרה בגלל סיבות שונות.
משה גפני: בתחילת הקדנציה הזו כאשר ועדת המדע עדיין לא התחילה לפעול הועברה ההארכה של החוק לוועדת החוקה והאריכו את המועד.
משה גפני: נדמה לי שזה עומד להסתיים עוד חודשיים.
<אהרון פרנקו: במרץ.
משה גפני: במרץ, כן.
משה גפני: עוד חודשיים ואז יהיה קשה מאוד גם להאריך את המועד.
משה גפני: העמדה שלי, עוד לפני שאנחנו נכנסים לתוך העניין ולפני שאתם אומרים את עמדתכם, אני חושב שצריך לקדם את זה מאוד מאוד.
משה גפני: למה צריך לקדם את זה?
משה גפני: ראשית, המצוקה שקיימת במתקני הכליאה.