GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נתי שילה:
היא רוצה לבוא בדברים עם אותם בעלי מניות, לראות מה בדיוק מפריע להם.
<נתי שילה:
למה בעל המניות הזה מתנגד.
<נתי שילה:
אולי אם אני אשנה בצורה כזאת או אחרת את ההחלטה אז הוא כן יסכים.
<נתי שילה:
חייבים לתת לחברה את האפשרות של לפחות 48 שעות לפני האסיפה לדבר עם בעלי המניות.
<רוני טלמור:
אני חושבת שיש פה ערבוב של שני נושאים, הנושא של הצבעה והנושא של ההתדיינות על אופן ההצבעה.
<רוני טלמור:
ההצבעה עצמה צריכה להתאפשר.
<רוני טלמור:
זה נכון שהתדיינות עם בעל מניות בודד והתדיינות עם מוסדי זה שונה, אבל הכלי שחוק החברות מעמיד לצורך ההתדיינות עם מספר גדול של בעלי מניות זה הכלי של הודעות עמדה.
<רוני טלמור:
בכלי הזה לא נעשה היום הרבה שימוש.
<רוני טלמור:
אנחנו מאוד מקווים שהכלי הזה יתעורר.
<רוני טלמור:
זה כלי שנמצא בחוק עוד משנת 1999, כשנחקק חוק החברות ובפועל נעשה בו שימוש דל, אם בכלל.
<רוני טלמור:
אנחנו מאוד מקווים שהכלי הזה יתעורר ויעשה בו שימוש בדיוק לצורך העניין הזה של הבעת עמדות, כפי שגם נעשה במדינות ישראל.
<נתי שילה:
אז עובדה שיש את זה כמה שנים וזה לא עובד.
<נתי שילה:
למה שעכשיו זה יעבוד?
<רוני טלמור:
אפשר להתווכח על הסיבות לזה אבל אני חושבת שההנגשה שנעשית עכשיו להצבעה תעורר את השימוש.
<נתי שילה:
הבעיה היא שסוגרים את הרשימות 48 שעות לפני האסיפה.
וירצברג:
אני רוצה להעיר לגבי לוח הזמנים.
וירצברג:
באג"חים יש אפשרות לשלושה ימים בין יום קובע ליום הצבעה.
וירצברג:
יום קובע זה היום.
וירצברג:
אני יודע כחבר בורסה על סליקת עסקאות רק למחרת בבוקר ויכול להיות שיהיו עסקאות שיעופו.
וירצברג:
אני יכול לעדכן את הלקוחות רק ביום קובע פלוס 2 על הסטאטוס שלהם וזה היום שבו הם צריכים לרוץ להצביע.
וירצברג:
3 ימים זאת מסגרת זמן לא סבירה.
וירצברג:
אי אפשר יהיה לקיים את הנוהל הזה.
וירצברג:
שיגביל את זה למניות, שבועיים או 7 ימי עסקים אבל זה לא יכול להיות בשלושה ימים.
וירצברג:
התהליך הזה פשוט לא יתקיים בשלושה ימים.
<נתי שילה:
במניות המצב הוא שכמעט חודש הרשימה פתוחה ואנשים יכולים להצביע.
<יעל תנחומא:
הבנקים רוצים להזיז את המועד והוא רוצה להזיז, מצד שני, את המועד שייסגר.
<יעל תנחומא:
הרבה אסיפות אג"ח שהן מאוד חשובות למערכת, כי היום אי-אפשר להצביע, כי אי-אפשר לקבל אישור בעלות בזמן, לא יוכלו להיכנס למערכת.
<יעל תנחומא:
אם אנחנו נקצר מהצד הזה ומהצד הזה המערכת תישאר פתוחה מעט מאוד זמן ויש אסיפות שלא יהיו רלוונטיות ולא יהיה זמן להצביע.
<יעל תנחומא:
בתשובה לנושא של טיפוס אחד.
וירצברג:
אני מדבר על היתרות התלויות.
<יעל תנחומא:
זה משהו שיידון אחר-כך בתקנות ובכללים.
<יעל תנחומא:
בכל זאת, מצד אחד לקצר מפה ולקצר מפה, פשוט יעופו לנו המון אסיפות מאוד חשובות.
<יעל תנחומא:
לנושא המועד הקובע.
<יעל תנחומא:
אנחנו בעצם רצינו לקבל את הנתונים במועד הקובע.
<יעל תנחומא:
בוא נתייחס ספציפית לאסיפות אג"ח, שהן כל-כך חשובות.
<יעל תנחומא:
היום אנחנו יודעים איך מקבלים את האישורים שזה בלתי אפשרי.
<יעל תנחומא:
במועד הקובע, בתשע וחצי בבוקר, נעשית הסליקה העיקרית של 99.
<יעל תנחומא:
99% מהנכסים.
<יעל תנחומא:
אנחנו מדברים על המועד הקובע של אסיפה מסוימת במניה מסוימת.
<יעל תנחומא:
אם תהיה עסקה אחת שלא נסלקה, אנחנו במנגנון תקשורת במערכת מאפשרים להגיד שיש עסקה אחת שבוטלה ואת המצביע הזה תבטלו.
<יעל תנחומא:
אבל, בשביל זה עדיין כדאי להתחיל את המערכת במועד הקובע ולא לחכות יומיים אחרי זה בגלל שאולי תהיה עסקה אחת שבוטלה.
<יעל תנחומא:
בינתיים, כל האסיפות אג"ח האלה לא ייכנסו למערכת אם נחכה יומיים.
וירצברג:
אבל למה שלושה ימים מראש?
וירצברג:
מה לוח הזמנים של שלושה ימים?
וירצברג:
למה הוא?
<יעל תנחומא:
בפועל זה מה שקורה באסיפות אג"ח.
וירצברג:
חוק אפשר לשנות.
וירצברג:
למה שלושה ימים?
וירצברג:
תשמעי, אנחנו פשוט לא נצליח.
וירצברג:
דרך אגב, אל תבטלי את העסקאות התלויות.
וירצברג:
העסקאות התלויות זה חצי אחוז מהעסקאות.
וירצברג:
אני צריך גם לעדכן את הספרים.
וירצברג:
אין מצב שאני יודע על העסקאות התלויות.
<אמיר וסרמן:
אולי אני אגיד מילה מה זה המועד הקובע.
<אמיר וסרמן:
בעצם המועד הקובע זה המועד שבו נקבעת הזהות של הבעלים שזכאים להצביע באסיפה.
<אמיר וסרמן:
בחוק החברות ובתקנות החברות, בנוגע לכתבי הצבעה, קבעו מועד רחוק יחסית, 28 עד 40 יום לפני מועד האסיפה.
<אמיר וסרמן:
בחוק ניירות קבעו יום עד 3 ימים לפני מועד הכינוס.
<אמיר וסרמן:
מה היתרונות והחסרונות?
<אמיר וסרמן:
אנחנו מסתכלים על זה כמצב קיים לכן כאן רק התאמנו עצמנו ללוחות הזמנים האלו.
<אמיר וסרמן:
ככל שאנחנו מדברים על מועד קובע שהוא יותר רחוק ממועד האסיפה, גדל הסיכון שבמועד האסיפה כבר יש מחזיקים אחרים כי בינתיים המניות עברו ידיים.
<אמיר וסרמן:
ככל שהמועד הקובע קרוב יותר למועד האסיפה, נוצר הקושי שאתה מצביע עליו של קבלת אישור הבעלות וההצבעה.
<אמיר וסרמן:
אבל אנחנו כאן במערכת ההצבעות לא פתחנו מחדש את ההסדרים שקיימים בשני הדינים, בחוק החברות ובחוק ניירות ערך, אלא קבענו מערכת הצבעות שפשוט תסתדר איתם, תתיישב עם ההסדרים האלו.
<אמיר וסרמן:
יכול להיות שהדבר הנכון היה יכול להיות באיזה מקום באמצע.
וירצברג:
אתה רוצה ממני קובץ.
וירצברג:
את הקובץ אני יכול לתת לך רק ביום קובע פלוס שניים.
וירצברג:
אם אתה רוצה יתרות אמיתיות.
<נתי שילה:
מערבבים פה את הדיון בין מניות לאגרות חוב.
<נתי שילה:
אני חושב שצריך לעשות סדר.
<יעל תנחומא:
זה לא לדיון עכשיו.
<יעל תנחומא:
מניה שלא נסלקה באותו בוקר, כי כאילו נרכשה למחרת כך שהיא בכלל לא רלוונטית להצבעה.
וירצברג:
זה לא נכון.
<ליאת עדי:
יש עסקאות טורבו שעד 2 בצהריים אני יכולה לסלוק אותן והן נחשבות למועד הקובע.
<ליאת עדי:
יש פיצולים שמנהלי תיקים לא פיצלו בזמן ואנחנו עושים את זה, וזה בדיעבד ליום קודם.
<ליאת עדי:
יש הרבה עסקאות שלא נרשמות.
<יעל תנחומא:
איך את עושה את זה?
<יעל תנחומא:
אם מישהו בא היום פיזית ורוצה לקבל אישור בעלות על אג"ח, מה אתם עושים?
<ליאת עדי:
מחכים לסליקה.
וירצברג:
סליחה, היום באג"ח לא עובדים על יום קבוע, זה יום שהוא מביא את האישור.
<יעל תנחומא:
זה מה שאני אומרת.
<יעל תנחומא:
המצב היום הרבה יותר גרוע.
וירצברג:
אני מסכים איתך.
וירצברג:
מתקנים את המצב, שלושה ימים זה פשוט פרק זמן לא סביר.
משה גפני:
אתם תביאו את המועדים בתקנות?
<אמיר וסרמן:
לא.
<אמיר וסרמן:
אנחנו נמצאים כבר עם המועדים שקיימים בחוק ניירות ערך.
<אמיר וסרמן:
בתעודות התחייבות מדובר על 3 ימים עד יום אחד לפני מועד הכינוס.
משה גפני:
איפה זה כתוב מה שאתה אומר?
<אמיר וסרמן:
זה סעיף 35יב24 לחוק ניירות ערך, שהוא מטפל במועד הקובע.
<אמיר וסרמן:
הסדרה של המועד הקובע נמצאת כבר בדינים הקיימים.
<נתי שילה:
תבחין בין אגרות חוב למניות, אתם עושים קצת בלגן פה.
<אמיר וסרמן:
הסברתי מהו הוא המועד הקובע.
<אמיר וסרמן:
טווחי הזמנים ומהו המועד הקובע נקבעו לגבי מניות בחוק החברות ובתקנות כתבי הצבעה.
<אמיר וסרמן:
לגבי אג"ח, נקבעו בחוק ניירות ערך.
<אמיר וסרמן:
אלו כבר מועדים שנתונים, הם כבר נקבעו בשני הדינים.
<אמיר וסרמן:
יכול להיות שהם טובים, יכול להיות שהם רעים.
<אמיר וסרמן:
אנחנו במערכת ההצבעה האלקטרונית לא פתחנו סוגיות אלא אמרנו שנעשה מערכת שהיא בוודאי תועיל.
<אמיר וסרמן:
היא תאפשר ביתר קלות לחברי הבורסה לספק את הנתונים הללו, אבל לא שינינו את המועדים הקיימים.
<שגית אפיק:
זאת אומרת שכשכתוב "סמוך לפני מועד כינוס האסיפה", איזה מועד זה?
<אמיר וסרמן:
זה לא משנה איזו אסיפה זאת.
<נתי שילה:
מה זאת אומרת לא משנה?
<נתי שילה:
מה אתה אומר?
משה גפני:
אני לא מבין מה זה.
<אמיר וסרמן:
4 שעות.
<קריאה:
ואם האסיפה ב-8 בבוקר?
וירצברג:
מתי נספיק להעביר את הקבצים?
<יעל תנחומא:
לא מדברים עליכם עכשיו.
משה גפני:
מה זה סמוך לפני המועד.
משה גפני:
אז תכתבו 4 שעות.
<שגית אפיק:
הם רוצים לקבוע את זה בתקנות.
משה גפני:
למה לא כתוב פה 4 שעות?
משה גפני:
מה קורה ב-4 שעות האלה?
<שרה קנדלר:
אפשר לקבוע פה.
<שרה קנדלר:
אנחנו רצינו גמישות כי זה גם נורא תלוי בטכנולוגיה שתהיה.
משה גפני:
נחזור לשאלה למה זה לא כתוב כאן.
משה גפני:
לפני זה, מה קורה ב-4 השעות האלה?
משה גפני:
מה צריך לעשות?
<אמיר וסרמן:
החברה מקבלת מאיתנו קובץ מסוכם עם תוצאות ההצבעה בשעה 8 בבוקר להצבעה שנפתחת, למשל, בשעה 12.
<אמיר וסרמן:
הוא נערך עם הקובץ להוסיף, אם צריך, מישהו שהצביע בפקס, להכין לעצמו את הניירות.
משה גפני:
אתם העברתם לו ב-8, ההצבעה ב-12 והוא מחזיר לכם תוספת.
<נתן הרשקוביץ:
הוא לא מחזיר לנו.
<נתן הרשקוביץ:
הוא לוקח את הקובץ שלנו, מוסיף את האנשים שמגיעים פיזית להצבעה, או שמישהו שלח לו בפקס ומחליט, למשל, אם יש קוורום, מחליט האם ההחלטה התקבלה או לא.
<נתן הרשקוביץ:
אני נותן לו 4 שעות לפני.
משה גפני:
מה הבעיה?
<ליאת עדי:
ב-8 בבוקר באה מזכירת החברה שצריכה לארגן את כל האסיפה.
משה גפני:
היא מוכנה לזה כבר יומיים.
<ליאת עדי:
בא עכשיו מר גפני, עם אישור בעלות שלו.
<ליאת עדי:
היא בשתי דקות תחת אש צריכה לראות אם מר גפני לא מופיע גם בקובץ.
<ליאת עדי:
אני גם בכובע של מכנס אסיפה, אני גם חברה שמכנסת אסיפות ואני דואגת למזכירת החברה שלי שצריכה עכשיו לשבת ולראות אם מר גפני לא הצביע גם באינטרנט.
<ליאת עדי:
מה קורה כשחברה מכנסת אסיפה והמועד הקובע זה מועד האסיפה?
<ליאת עדי:
איך נתתם את הדעת על זה?
<ליאת עדי:
היום בפרקטיקה חברות מדווחות במגנא על אסיפה, המועד הקובע ה-5.8 ומועד האסיפה ה-5.8.
<נתי שילה:
מה פתאום?
<ליאת עדי:
אני יכולה להראות לכם יותר מדיווח אחד שמגיע כך.
<ליאת עדי:
איך הרשות מתייחסת לזה?
<נתי שילה:
אין דבר כזה.
<ליאת עדי:
אני אשלח לכם כמה כאלה מהשבוע האחרון.
משה גפני:
בסדר, נטפל במקרים האלה.
<ציפי בנר:
כל הדיון הזה על הסמוך ועל השלושה ימים אבל הבעיה הנוספת היא שאנחנו החברים נמסור למערכת יום אחרי היום הקובע ולא ביום הקובע.
<ציפי בנר:
כשנדון על התקנות נשכנע אתכם למה וניתן את הפרקטיקה.
משה גפני:
זה יהיה בתקנות, זה לא יכול להיות בחקיקה.
משה גפני:
אני מקבל את העמדה שלכם שצריך להיות גמיש ונדון בתקנות על ה-4 שעות האלה.
<נתי שילה:
לא קיבלתי תשובה.
<נתי שילה:
אני ביקשתי שכשחברה מקבלת את החומר לקראת אסיפה כללית, היא מקבלת את החומר 48 שעות לפני האסיפה.
<נתן הרשקוביץ:
הוא לא רוצה 4 שעות, הוא רוצה 48.
<נתי שילה:
אני בכלל לא יודע מאיפה ה-4 שעות האלה.
<שגית אפיק:
זה יהיה בתקנות.
<נתי שילה:
אני מדבר על אסיפה רגילה.
<שגית אפיק:
למה אתה צריך 48 שעות?
<נתי שילה:
אני מוכן להסביר שוב.
משה גפני:
אין צורך להסביר שוב.
משה גפני:
מדובר על הליך טכני.
משה גפני:
ההליך הזה מעביר מהחברה לרשות והוא יכול להוסיף את זה.
<נתי שילה:
הבעיה היא מתי החברה מקבלת.
משה גפני:
רוצים להתערב באופן ההצבעה של החברים?
משה גפני:
מה רוצים לעשות, להגיד לבעלי המניות?
משה גפני:
הרי זה הליך טכני.
<נתי שילה:
זה לא הליך טכני.
<אמיר וסרמן:
אם זאת היתה אסיפה רגילה ולא של חברה ציבורית, אנשים היו מגיעים פיזית למועד האסיפה בשעה 9 בבוקר ומצביעים פיזית.
<אמיר וסרמן:
אנחנו עכשיו מדברים פה על אמצעים כמו כתבי הצבעה, או במקרה שלנו, מערכת הצבעה.
<אמיר וסרמן:
אמרו אנחנו נקטום מעט לפני כן את התקופה שבה אפשר להגיש, כדי שיהיה קצת זמן לעבד את הדברים.
<אמיר וסרמן:
המטרה לא היתה לתת איזו זכות קנויה לחברות לראות את החברה 48 שעות מראש כדי לבצע שיפור עמדות.
<אמיר וסרמן:
זאת לא היתה המטרה.
<נתי שילה:
למה בעצם?
<אמיר וסרמן:
אתה מדבר על בעיה טכנית, שאנשים לא מגיעים פיזית לאסיפה בדיוק בשעה 9 בבוקר ומגיעות הרבה מאוד הצבעות.
<אמיר וסרמן:
לכן אמרו, לפי החוק החברות 48 שעות, ועכשיו מתכוונים תקצר את זה.
<אמיר וסרמן:
אנחנו רצינו לתת כמה שיותר זמן למצביעים להצביע.
<נתי שילה:
עכשיו, למשל, אנחנו עומדים בפני עשרות אסיפות של מדיניות תגמול.
<נתי שילה:
יש זכות הצבעה מיוחדת לבעלי מניות המיעוט.
<נתי שילה:
אתה הלא רוצה שהחברה תקבל החלטה על מדיניות מיעוט.
<נתי שילה:
אם אתה תקבל כמה דקות לפני מועד האסיפה ריכוז של ההצבעות שמתנגד, אין אסיפה, החברה לא יודעת למה ההתנגדות.
<רוני טלמור:
זה לא בסדר.
<רוני טלמור:
הרי אתם טענתם שלמיעוט אין עמדה, כי מיעוט יודע להגיד כן או לא.
<רוני טלמור:
אז מה אתה רוצה עכשיו?
<נתי שילה:
אני רוצה אפשרות של דיון בין החברה לבין בעלי המניות שלה לפני האסיפה.
משה גפני:
הבנתי, אני מבקש להמשיך הלאה.
<שרה קנדלר:
"(8) בסעיף 52ל לחוק העיקרי, בסעיף קטן (א), אחרי פסקה (1) יבוא: (1א) לעניין חבר בורסה שאינו תאגיד מדווח - 240,000 שקלים חדשים;" (9) בתוספת השישית לחוק העיקרי, אחרי פרט (1) יבוא: 1א.
<שרה קנדלר:
לעניין חבר בורסה שאינו תאגיד מדווח - 120,000 שקלים חדשים;"
משה גפני:
מה הוא עשה?
<שרה קנדלר:
ההפרות יקבעו בתוספות לחוק.
משה גפני:
תוציאו את זה מהחוק.
משה גפני:
אתם לא יכולים לבקש מאיתנו להצביע.
<שרה קנדלר:
אנחנו כרגע רוצים רק לקבוע מתווה - - -
משה גפני:
עיצומים על מה?
משה גפני:
על מה הוא חייב 240,000 שקלים?
<שרה קנדלר:
על הפרות של החובות שלו כשהחובות ייקבעו בתקנות.
משה גפני:
אני מציע שתקבעו שהמחוקק איננו בחור אינטליגנט, אבל הוא איננו מפגר.
משה גפני:
אני אקבע עיצומים של 240,000 שקלים?
<שרה קנדלר:
אבל עוד לא קבעת כלום.
<שרה קנדלר:
עוד אין תוספות אז רק קבעת סכום מקסימאלי.
משה גפני:
אני לא יכול לאשר דבר כזה.
<שגית אפיק:
אנחנו לא יודעים מה החובות ולא יודעים מה ההפרות.
<שגית אפיק:
אנחנו לא יודעים אם הסכום סביר.
<שגית אפיק:
אולי 50,000 זה סכום סביר יותר?
<שגית אפיק:
אולי צריך 400,000?
<שרה קנדלר:
אנחנו יכולים להעביר טיוטה של התוספות אבל אנחנו לא יכולים כרגע לפני שיש תקנות.
<אמיר וסרמן:
זאת ביצה ותרנגולת.
<שגית אפיק:
אין ספק שהתרנגולת היא ההפרה והחובה, אין שאלה בכלל.
<שרה קנדלר:
נעביר טיוטה של התוספת.
<שגית אפיק:
כשכתבנו את חוק אכיפה מנהלית ואפשרנו לכם לשנות את התוספות בתקנות, ממש לא כיוונו לזה שתבואו אלינו לתקן בחקיקה ראשית את הסכום.
<שרה קנדלר:
מה שביקשנו בסעיף 52ל זה רק לקבוע את הסכום המרבי שאחר-כך אפשר יהיה לקבוע בתוספת.
<שרה קנדלר:
אם לא, נצטרך לבוא לכאן שוב בשלוש קריאות.
<שרה קנדלר:
אנחנו יכולים להעביר לכם טיוטה איך ההפרות ייראו אבל אי-אפשר להעביר אותן לפני שזה לא עובר.
<רן ונגרקו:
הטענה שלנו כאן
<רן ונגרקו:
לגבי הנושא של עיצום כספי זה שכל המטריה של התיקון הזה היא מטריה טכנית - - -
<שגית אפיק:
אבל הם אומרים שיש להם חובות מהותיות.
<שרה קנדלר:
למשל, להעביר את המידעים.
<רן ונגרקו:
בסופו של דבר כל החובות שחלות כאן זאת חובה שמי שמבצע אותה זה מחשב של אדם איקס ובנק כזה או כזה.
<רן ונגרקו:
מחשב עושה את העבודה הזאת.
<רן ונגרקו:
הוא שולח את ההודעות, הוא מעביר את הקוד.
<רן ונגרקו:
אין פה שום מגע יד אדם.
<רן ונגרקו:
באכיפה מנהלית דיברנו שלא צריך כוונה.
<רן ונגרקו:
פה מענישים רק על פי הקשת מחשב.
משה גפני:
אני רוצה לחזור לנושא של המדרג.
משה גפני:
במידה והחבר מגיע פיזית.
<שגית אפיק:
מה גובר על מה?
משה גפני:
זה צריך להיות כתוב.
<אמיר וסרמן:
ניסחנו סעיף לעניין הזה.
<אמיר וסרמן:
אני מצטער שקצת נחזור על אמירות קודמות.
<אמיר וסרמן:
הבעיה קיימת גם היום.
<אמיר וסרמן:
היום יש 3 חלופות.
<אמיר וסרמן:
יש הצבעה פיזית, באמצעות ייפוי ובכתבי הצבעה.
<אמיר וסרמן:
תיאורטית אני יכול לעשות שלוש הצבעות סותרות.
<אמיר וסרמן:
כיום אין הסדרה ברורה לזה בחוק החברות והתכוונו לעשות את זה שם.
<שגית אפיק:
התכוונתם בתקנות.
משה גפני:
אני רוצה שזה יהיה פה.
<שגית אפיק:
צריך לקבוע במפורש שהנוכחות גוברת.
משה גפני:
מה הבעיה שאנחנו נכניס את זה פה בחקיקה?
משה גפני:
רוני, מה הבעיה?
<רוני טלמור:
אנחנו נרצה לתת מענה.
משה גפני:
תיתנו, אני בעד.
<רוני טלמור:
ברגע שמסדירים את זה צריך להתייחס לכל סוגי ההצבעה.
<רוני טלמור:
אתה מדבר על סוג אחד.
משה גפני:
רק על הצבעה אלקטרונית.
<רוני טלמור:
אני לא רואה סיבה לעשות הסדרה רק לגבי היחס של הצבעה אלקטרונית ולא אמצעי ההצבעה האחרים בלי להגיד את גם את היחסים ביניהם.
משה גפני:
תתקנו את זה, אני לא משרד המשפטים.
<רוני טלמור:
נביא לדיון הבא במידה ולא גומרים היום.
משה גפני:
לא, אנחנו מסיימים היום.
<שגית אפיק:
אי-אפשר להגיד את המדרג?
משה גפני:
עזבי את הדברים האחרים, רק על ההצבעה האלקטרונית.
משה גפני:
אם הוא מגיע, אז זה גובר.
<רוני טלמור:
ואם הוא שלח ייפוי כוח?
<שגית אפיק:
שתמיד זה יהיה המאוחר יותר אבל יראו בנוכחות כמאוחרת יותר.
<רוני טלמור:
אז אולי נעשה תיקון עקיף לחוק החברות בעניין הזה.
<שגית אפיק:
לא אכפת לי איפה זה ייכנס.
משה גפני:
אני לא נכנס לניסוחים כי השעה כבר מאוחרת.
<שגית אפיק:
העיקרון הוא שהמאוחר בזמן גובר, אבל נוכחות נחשבת למאוחרת.
משה גפני:
אני רוצה שזה יהיה כתוב, אני לא רוצה שייצא חוק לא טוב מתחת ידי.
משה גפני:
חוץ מזה אני בעד שתביאו עוד חוק במקום שיעסקו בחוק של גיוס ישיבות.
<שגית אפיק:
תיקון עקיף בחוק החברות, אבל נעשה אותו כאן.
<שגית אפיק:
את 8 ו-9 אתה מוריד?
משה גפני:
סעיף 10.
<כוכבה הולינגר:
לגבי האכיפה המנהלית והקנסות.
משה גפני:
לפני שאת אומרת, אני מציע כדלהלן.
משה גפני:
את הנושא של הקנסות אני מוריד.
משה גפני:
אני מקבל את ה עמד שלכם לגבי הנושא של החברים, שמי שאיננו מביע את עמדתו.
משה גפני:
הבנקים יצטרכו להגיד לו באופן מדויק אבל אם הוא לא מביע את עמדתו, אז יצטרכו לקבל את - - -
<כוכבה הולינגר:
אין לזה ביטוי כרגע, זה בתקנות.
משה גפני:
בתקנות.
משה גפני:
מי שיהיה ממונה על הפרדה מבנית זה יהיה מישהו מבחוץ.
משה גפני:
זה לא יכול להיות איש הרשות.
משה גפני:
זה לא מעניין אותי מה שהממשלה אומרת.
משה גפני:
אנחנו הולכים פה לבעיה וצריך שזה יהיה מישהו מבחוץ.
משה גפני:
זה יכול להיות משרד המשפטים, הרשות למשפט וטכנולוגיה.
משה גפני:
צריך למצוא לעניין הזה פיתרון.
משה גפני:
אנחנו הולכים פה לחקיקה בעייתית.
משה גפני:
תחילתו של החוק הזה תצטרך להיות באישור התקנות, באישור ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת.
<שרה קנדלר:
מקובל עלינו.
אני חוזר:
הקנסות יורדים.
אני חוזר:
אני מקבל את העמדה שלהם.
אני חוזר:
הבנקים יצטרכו להסביר ויצטרכו להגיד לאנשים באופן מפורט וזה יהיה בתקנות.
אני חוזר:
הממונה על ההפרדה המבנית לא יהיה איש הרשות.
אני חוזר:
זה יצטרך להיות מישהו מבחוץ.
אני חוזר:
החוק ייכנס לתוקף רק לאחר אישור התקנות על-ידי ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת.
<נתי שילה:
מה עם המועדים של האסיפות?
וירצברג:
לאחר אישור התקנות נצטרך עוד זמן להיערך.
משה גפני:
אז כאשר יגיעו לכאן התקנות - - -
<שגית אפיק:
מתי תביאו את התקנות?
<שרה קנדלר:
אני חושבת שבמהלך ספטמבר.
משה גפני:
למה אנחנו רוצים בספטמבר?
משה גפני:
מכיוון שעד אז אנחנו לא יכולים להניח את החוק על שולחן הכנסת.
משה גפני:
כשאני בא להסביר למליאת הכנסת את החוק, עם כל מה שנלווה לעניין הזה, וגם בגלל שהטענה הזאת היא טענה צודקת, יצטרכו גם עוד פרק זמן כדי שיוכלו להיערך לעניין הזה.
משה גפני:
אם זה יהיה בספטמבר אז אני אוכל להניח על שולחן הכנסת ולהביא את זה מושלם.
<שמואל האוזר:
אנחנו נהיה גמישים בלוח הזמנים.
<שגית אפיק:
התקנות יגיעו בסביבות ספטמבר ואז נדון גם על מועד התחילה ביחד.
משה גפני:
אני אומר לפרוטוקול שזה לא יהיה ביום שיאושרו התקנות, אלא נקבע זמן שבו אתם תוכלו להיערך לביצוע ההחלטות הללו.
<שגית אפיק:
יכול להיווצר מצב שנניח את החוק אחרי אישור התקנות.
<נתי שילה:
מה לגבי המועד שהחברה מקבלת את החומר.
משה גפני:
זה יהיה בתקנות.
משה גפני:
זה כנראה יהיה 4 שעות.
משה גפני:
זה לא קשור לחוק הזה.
<נתי שילה:
אבל היום זה לא 4 שעות.
משה גפני:
המועדים ההם נשארים לגבי מה שאתה מדבר.
משה גפני:
אנחנו מדברים רק על העברת הקובץ של ההצבעה האלקטרונית.
<נתי שילה:
אבל היום זה 48 שעות.
משה גפני:
נתי, הרשות לא נותנת עכשיו את האפשרות בתוך פרק זמן ארוך כדי לתת זמן להיערך להצבעה הזאת.
משה גפני:
ההצבעה נקבעה מראש.
<אמיר וסרמן:
48 שעות זה רק לגבי כתבי הצבעה בגלל מגבלה שנכנסה בזמנו.
<נתי שילה:
זה לגבי כתבי הצבעה ולגבי תקנונים של חברות וכל מיני דברים כאלה.
משה גפני:
יש לי הצעה.
משה גפני:
היות והחוק לא נכנס לתוקף, גם הסעיף הזה צריך לבוא לאישור כאן בוועדה במקביל לאישור החוק.
משה גפני:
אני לא חושב שיהיה פה שינוי דרמטי אבל את הטענות האלה תצטרך להעלות בתקנות.
משה גפני:
לא נקבע עכשיו מועד, כתוב "סמוך".
משה גפני:
בלי התקנות לא מאשרים את זה.
משה גפני:
בתקנות נדון, בין היתר, על מה שאתה מעלה עכשיו.
משה גפני:
אני מציע ששם נקיים את הדיון.
משה גפני:
הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 53)(מערכת הצבעה אלקטרונית), התשע"ג-2013, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני:
כפוף לכל השינויים שנעשו כאן בדיון בוועדה, בניסוח שיהיה בין הייעוץ המשפטי של הרשות לבין היועצת המשפטית של הוועדה.
משה גפני:
מי בעד אישור הצעת החוק?
משה גפני:
הצעת החוק אושרה פה אחד.
משה גפני:
אנחנו ממשיכים לדון היום על הצעת חוק קרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי נפט, התשע"ד-2013, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני:
אנחנו בעצם עברנו על החוק ואני רוצה להגיד מה מטרת הישיבה היום והיכן אני עומד בעניין.
משה גפני:
אני חבר באופוזיציה.
משה גפני:
בעצם החוק הזה צריך להידון בוועדת הכספים ולא בוועדת המדע אבל הוא נדון בוועדת המדע על פי בקשת הממשלה וזאת מכמה סיבות.
משה גפני:
סיבה אחת, מכיוון שלוועדת המדע יש גם את הראייה לטווח ארוך יותר וגם נושאים שקשורים בעניין.
משה גפני:
אנחנו גם עוסקים בוועדה הזאת בדברים שנוגעים גם לדורות הבאים וגם לדברים שאנחנו נצטרך בהמשך לעסוק בהם כאן בוועדת המדע ולא חשוב מי יהיה היושב ראש.
משה גפני:
בנוסף לכך, הבטחתי לממשלה שאני לא אנהג כאופוזיציה אלא לגופו של עניין באופן מקצועי כדי להגיע לחוק הכי טוב.
משה גפני:
יש לי גם נגיעה אישית לעניין הזה מאחר ואני העברתי את החוק של העברת היטל רווחי הגז והנפט לממשלה, זאת אומרת לאזרחי המדינה, ועמדתי אז בלחצים וכנראה שהממשלה הייתה מרוצה מהתפקוד שלי בעניין הזה וחשבה, וחושבת כנראה עד עכשיו, אני אעביר כאן את החוק הכי טוב.
משה גפני:
עכשיו אני אומר לכם בוודאות מוחלטת, אחרי שעברתי את כל הדיונים, שאם הממשלה תתעקש להעביר את הנוסח הכחול, אני לא אעביר את החוק הזה ואז לממשלה יהיו כמה ברירות: או להתמודד אתי כאן בוועדה או להעביר את החוק לוועדה אחרת, להחזיר אותה לוועדת הכספים.
משה גפני:
אני לא אעביר את הכחול כי הכחול הוא גזלת כספי הרווחים מההיטל מאזרחי המדינה ולהעביר את זה לתקציב המדינה.
משה גפני:
זאת לא הכוונה שלי ולא לשם כך אני מקבל משכורת להיות יושב ראש ועדת המדע.
משה גפני:
גם לא הייתי נוהג כך אם הייתי יושב ראש ועדת הכספים.
משה גפני:
נכון שצריך להגיע לפשרות.
משה גפני:
לא כל מה שאנחנו אומרים כאן זה כאשר כל השכל נמצא אצלנו אבל לא כל מה שהממשלה אומרת, השכל נמצא אצלה, במיוחד כשאנחנו מדברים על ראייה לטווח ארוך.
משה גפני:
באמת אחד החוקים המרכזיים של ראייה, איך אנחנו רואים את כלכלת ישראל בעוד 25 שנים.
משה גפני:
יש כאן שנגיעות שנוגעות לנושאים מאוד מגוונים בעניין הכלכלי, החברתי וכל מה שנלווה לעניין הזה ולכן עד לרגע זה – אני גם מודה ליועצת המשפטית שישבה אתכם בממשלה כדי לנסות להגיע לפשרות ולהסכמות - לא כל מה שהונח בחוק הזה שחולק, אני מסכים אתו.
משה גפני:
אני חושב שהיה צריך ללכת ביתר קיצוניות והכוונה ביתר מתינות מבחינת אזרחי המדינה.
משה גפני:
כפי שנהגתי, אני התייעצתי עם חברי הוועדה.
משה גפני:
קיימנו בינינו ישיבה ודבר אחד שאני לא אלך נגדו, זה נגד חברי הוועדה.
משה גפני:
זה ברור לחלוטין.
משה גפני:
הממשלה, בסדר, ממשלה באה וממשלה הולכת, אבל חברים נשארים אותו הדבר.
משה גפני:
החברים במובן הפשוט של המילה, שאם אנחנו הולכים יחד, הולכים יחד.
משה גפני:
לגבי הממשלה, אמרתי מראש שאני לא בטוח שאני הולך יחד.
משה גפני:
אני מנסה להגיע לפשרות.
משה גפני:
בישיבה הזאת אנחנו ננסה גם לשמוע את הארגונים שלא שמענו קודם וננסה לעבור אחד-אחד על הנושאים שיש בהם מחלוקות ונקיים את הדיון.
משה גפני:
אם נגיע להסכמות, הנה מה טוב, ואם לא נגיע להסכמות, נצטרך לקבל הכרעה.
משה גפני:
אני אפגש עם השרים הנוגעים בדבר כפי שנהגתי בעבר, נעדכן את חברי הוועדה ונראה.
משה גפני:
אני באמת מבקש מאנשי הממשלה, אני לא אופוזיציה, אני באמת רוצה להגיע להסכמות.
משה גפני:
המדינה היא של כולנו, הנושא הזה הוא חיוני לילדים שלנו, לדורות הבאים ולכל מה שנלווה לעניין הזה וכל אחד צריך לצאת מהקופסה שהוא החליט שאצלו זה הכי נכון, לנסות לשמוע את השני ולהגיע להסכמה.
משה גפני:
שרגא בירן, הבטחתי לך כמה פעמים – במיוחד אחרי שאירחת אותי השבוע בכנס המכובד שקיימתם – ואני מאפשר לך לומר את עמדתך בעניין אבל תשתדל להגיד אותה בקצרה.
משה גפני:
זאת ועדת כנסת וכאן לא מדברים באריכות.
משה גפני:
אני לא אוהב שמדברים באריכות משום שאני חושב שאפשר לתמצת את הדברים מאחר וכולנו בתוך העניין הזה.
משה גפני:
בבקשה, שרגא, הבמה לרשותך.
<שרגא בירן:
שמי שרגא בירן ואני מופיע כאן בשם המכון לרפורמות מבניות ששם לו למטרה לנסות לגבש רפורמות שניתן להעביר אותן במסגרת קונצנזוס לאומי ולקדם את הנושא של המלחמה בעוני וצמצום הפערים.
<שרגא בירן:
אתם יכולים להיכנס לאתר ולראות שאנחנו עוסקים בכמה נושאים אחרים ולא רק בנושא הזה.
<שרגא בירן:
זאת מטרת המכון.
שמעון אוחיון:
מיסודו של מי?
שמעון אוחיון:
מילה אחת על המכון.
<שרגא בירן:
אני ייסדתי אותו.
<שרגא בירן:
המכון מקיים עבודות מחקר בנושאים של דיור, בנושאים של דיור בהישג יד, בנושאים של ניסיון של דמוקרטיזציה, של החינוך, של רפורמות בבריאות, של רפורמה בתכנון.
<שרגא בירן:
אנחנו קידמנו על דעת ראש הממשלה הנוכחי כמה נושאים מרכזיים בנושא של דיור בהישג יד שעדיין לצערי הרב לא הגיעו לידי מימוש.
<שרגא בירן:
הנושא הזה של קרן הגז הוא מוקד חשוב מאוד והייתי אומר שזה מבחן לנבחרי המדינה הזאת אם הם באמת מתכוונים ברצינות לדבר בנושאים של פתרון או קידום הפתרון של בעיית העוני והפערים במדינת ישראל.
<שרגא בירן:
אני רוצה לומר לכם בתמצית רבה מאוד את מהות החוק הזה שכולנו קראנו אותו.
<שרגא בירן:
המהות של החוק הזאת, אם תקראו את סעיפים 34, 35, 32 ו-37, זאת איננה קרן חברתית.
<שרגא בירן:
זאת קרן ספקולטיבית שמחר אתם תמצאו את הדלת המסתובבת שתמצא את מישהו מאחורי הדחיפה הפראית הזאת של 125 מיליארד דולר במשך 25 שנים בטענות סרק לעבר ספקולציה במסגרת המערכות הפיננסיות הכושלות שלאחר 2008 עם כל מה שקרה שם.
<שרגא בירן:
זאת תמונה מזעזעת שמי שנותן לה יד, נותן את היד להברחת אחת ההזדמנויות החברתיות הגדולות של מדינת ישראל לפתור את בעיות הפערים והשכבות העממיות של המדינה הזאת.
<שרגא בירן:
125 מיליארד דולר, רבותי, זה קרוב ל-500 מיליארד שקלים וזאת רק ההתחלה.
<שרגא בירן:
זה מן מהשמיים שנפל על מדינת ישראל והיה בלתי מצופה לחלוטין והיה לחלוטין מחוץ למסגרת הזרם המרכזי של הכסף והתקצוב וכן הלאה.
<שרגא בירן:
זה מעבר לכל הפרובלמטיקה של תקציב ושל גירעונות של ארבעים מיליארד שקלים שצריך לפתור אותם בצורה כזאת או אחרת.
<שרגא בירן:
אני לא נכנס לזה אלא נכנס כאן למסגרת הקונצנזוס שמרבית – הייתי אומר כמעט כולם – נשבעו בבחירות האחרונות שהם יקדמו את הבעיה החברתית של השכבות העממיות של מדינת ישראל.
<שרגא בירן:
הפרובלמטיקה של השכבות העממיות במדינת ישראל למשל בחינוך, היא שתעודת בגרות מוציאים 17 אחוזים באשכול הנמוך של העשירונים התחתונים ושמונים אחוזים באשכולים העליונים.
<שרגא בירן:
לתת את היד לכך שהכסף הזה בין היתר לא יופנה לכיוון החינוך כדי לשנות וכדי באמצעות אפליה מתקנת להזרים כסף לחינוך, זה דבר שלא יעלה על הדעת.
משה גפני:
מר בירן, אני מבקש שתהיה ספציפי.
משה גפני:
מה אתה מציע בחוק?
משה גפני:
עמדתך העקרונית והאידיאולוגית ברורה.
משה גפני:
יש את המחלה ההולנדית.
<שרגא בירן:
אדוני היושב ראש, זאת היא המצאה.
<שרגא בירן:
הסיפור הזה של ה-DD, דאטצ' דזיס, המצאה.
משה גפני:
עמדתי כאן לא חשובה עכשיו.
<שרגא בירן:
תרשה לי בכל זאת, זה ייקח בדיוק 66 שניות להסביר את הרעיון המרכזי.
<שרגא בירן:
החוק הזה אומר - ואני מבקש מכם, אנא, שימו לב לכך – שמוקמת קרן שתישלט על ידי כל מיני גורמים בצורה זאת או אחרת והכסף מתקבולי הגז ייכנס אבל באותו רגע שהוא ייכנס, צריך להעביר אותו מיד לקרנות השקעה כאלה או אחרות.
<שרגא בירן:
קרנות השקעה, בעצם לארצות הברית, בדולרים לארצות הברית.
<שרגא בירן:
הכסף ישכב שם וההכנסות ממנו יהיו הפירות, שלושה וחצי אחוזים, שהמערכת תוכל להעביר את זה לפי דרישת האוצר לממשלה שתחליט מה לעשות עם זה.
<שרגא בירן:
פירושו של דבר שכל הקרן הזאת היא פיקציה, אדוני היושב ראש.
<שרגא בירן:
היא פיקציה מוחלטת.
<שרגא בירן:
קיים כאן משהו מטעה.