GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רבקה אבולעפיה לפיד:
כמו שאתם רואים, המחקר מבוסס על טיפול חדשני של שימוש, אנחנו משתמשים בתאי גזע שמופקים מרקמת שומן והם אנושיים, מתורמים שעברו שאיבת שומן, הרקמה הולכת להיזרק ואנחנו לוקחים ומפיקים תאי גזע ומהם מפתחים את הטיפול.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
למעלה בצד שמאל בשתי הגדלות כפול 40 וכפול 100, בעמודה השמאלית, אתם רואים תמונות של תאי סרטן אנושי הכי אלים שקיים שגדלים בתרבית.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
כאשר אנחנו מוסיפים את הטיפול שלנו בריכוזים שונים, אנחנו רואים שלאחר כעשרה ימים התאים האלה מתו כתוצאה מהטיפול.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
הם הפסיקו לגדול ומתו.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אתם רואים שיש תגובה שהיא תלוית ריכוזים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
בצד ימין יש כימות של תוצאות התמונה והעמודות האדומות מראות שכאשר אנחנו לא מוסיפים לתאים הסרטניים שום טיפול, לא נותנים טיפול, יש לנו מאה אחוזים וכאשר מוסיפים ביחסים שונים, אנחנו רואים עיכוב של עד כשמונים אחוזים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
התוצאות האלה הן ייחודיות לתאי סרטן השד בו עבדנו וייתכן לסרטן נוסף, מלנומה, אבל אני לא אפרט.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
הספציפיות נראית, כאשר אתם מסתכלים על הצד השמאלי של הכימות שהוא בעצם תאים לא סרטניים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
כאשר אנחנו מוסיפים את הטיפול לתאים הלא סרטניים, יש לנו אפקט הפוך.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
זאת אומרת, יש כאן ייחודיות לתאים הסרטניים בתרבית.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
מה שהצגנו כאן נעשה בשפה המדעית אינוויטרו.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
זאת אומרת, במבחנה במעבדה בתרבית.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
השאלה הייתה מה קורה במצב החי.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
זאת אומרת, לקחנו מודל של בעל חיים, של עכבר, והוספנו את הטיפול.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אתם רואים בתמונה הכי תחתונה, בצד שמאל אתם רואים עכבר שהזרקנו לו את התאים האנושיים, את הגידול הסרטני האלים מתחת לעור, אתם רואים גידול, כאשר הוספנו את הטיפול בהזרקות – הגידול נעלם עד החלמה מהירה.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
שישה חודשים מעקב אחר העכברים האלה ותזכרו ששישה חודשים בעכבר, זה כחצי תוחלת חיים – אין הישנות של הגידול.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
התמונות האלה מדברות בעד עצמן.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
יש כאן את הגידול ויומיים אחרי הזרקת הצלקת, אתם רואים כאן את ההיעלמות ואתם רואים שאין הישנות חצי שנה לאחר מכן.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
זה לא קרה בעכבר אחד אלא זה קרה במספר עכברים וזה היה מאה אחוזים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
כל העכברים שטופלו החלימו.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
יש לנו גם עכברי ביקורת שלא הוזרקו.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
השרינו להם את הגידולים אבל אין שום שינוי אלא אפילו עלייה בריכוזיות.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אתם רואים למעלה שוב כימות.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
הקו הכחול מראה את הטיפולים עד ההיעלמות וקבוצת הביקורת, הקו המקווקו השחור מראה שהגידול ממשיך לעלות עד שהיינו צריכים, כדי לא לגרום סבל, להרוג את העכברים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
שוב, זה הכימות.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
יש לנו ארבעה עכברים שטופלו וכולם מאה אחוזים הגיבו ויש לנו עכברי ביקורת.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
כמובן שעשינו ניסיונות נוספים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
זה על קצה המזלג.
מאיר שטרית:
מה הטיפול?
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אני לא יכולה לפרט לגמרי כי עדיין לא עיגנו את זה בחוק.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
גם ביקשו ממני לא לצלם את המצגת.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
לכן אני לא אפרט אבל אנחנו מנסים למצוא איזה מרכיבים הם אלה שעוזרים להחלמה.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
סטודנט לדוקטורנט מבריק ועוד קולגות שלי הציעו את הרעיון של מציאת המרכיבים בטיפול, הפרדה, וזה נעשה בשיטה חדשנית יותר שמבוססת על ספקטרומטריה של מסות, כמותית, וביו-אינפורמטיקה.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
היום אנחנו בשלבים של אנליזה של המרכיבים, של החומרים.
מאיר שטרית:
אתם לא יודעים מה אתם מזריקים?
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אנחנו מזריקים משהו שהוא מוצר ביולוגי אבל אנחנו מחפשים מתוכו את הפרקציות המדויקות כדי שאנחנו נוכל ליצור מזה תרופה.
מאיר שטרית:
אמרת שאתם מזריקים תאי גזע שנלקחו מרקמה שומנית.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
כן.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אלה תוצרים של תאי הגזע.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אלה מוצרים יחד עם תאי הגזע.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אני לא יכולה לפרט אבל יש לנו כמה חומרים שהם כבר מרכיבים והם כבר מועמדים להיות אלה שייבדקו.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
צריך היום להמשיך ולעשות ניסיונות עם המרכיבים החשודים, עם הטיפול החשוד אבל יותר מתוחם כדי שנוכל לפתח תרופה כי היום אני יכולה לגלות לכם שאנחנו מזריקים בעצם אבקה ואנחנו רוצים להגיע למינון שיהפוך לתרופה.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אתם רואים שיש כאן גם כיוון מסחרי וגם כיוון טיפולי.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
העבודה לא נעשתה רק אצלנו אלא בשיתוף פעולה עם מדענים מהדסה, מצרפת ומהארץ כולל הטכניון ופרופסור תמר פרץ שמובילה אתי את המחקר.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אני פונה אליכם בצורה אישית.
משה גפני:
לפני כן.
משה גפני:
האם את רופאה?
משה גפני:
לא הצגת את עצמך.
משה גפני:
אמרת הרבה תודות אבל לא הצגת את עצמך.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אני PHD.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
סיימתי את הדוקטורט בגנטיקה במכון ויצמן.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
עשיתי פוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד, עבדתי ארבע שנים בחברה שמייצרת טיפולים לסרטן בבוסטון שארצות הברית, הייתי מדען אורח במכון ויצמן והיום אני 19 שנים עובדת בהדסה ומובילה מחקרים קליניים.
משה גפני:
אני אגיד לך מה המטרה שלנו.
משה גפני:
אני לא למדתי רפואה אבל אני למדתי איך לוקחים כסף מהממשלה.
משה גפני:
את זה למדתי כאן בחיים.
משה גפני:
אלה מטרות חשובות ואני מבקש לדעת מה קרה עם המחקר הזה.
משה גפני:
זאת אומרת, ראיתי גם את השמות של אלה שעוסקים במחקר ואני לא נכנס לפרטים עצמם, אבל מה קרה למחקר?
משה גפני:
כמה הוא עולה והאם זה נכון, כפי שאת פרסמת, שהוא הפסיק?
משה גפני:
סרטן השד הוא מחלה נפוצה ולצערנו הרב כמעט לכל אחד מאתנו יש חבר, חברה או בת משפחה שחולה במחלה.
משה גפני:
כולנו רוצים שיהיה מזור למחלה הזאת.
משה גפני:
אם זה מפסיק בגלל כסף, זאת בושה לנו כחברה ובושה לממשלה.
משה גפני:
לכן אני רוצה לדעת האם המחקר באמת הפסיק ואם הוא הפסיק, בגלל איזו עלות כספית הוא הפסיק.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
עד היום המחקר נתמך מתרומות כיוון שלא יכולנו לפרסם.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אנחנו בתהליך של כתיבה.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אנחנו מנסים להגיש ל-נופר של המדען הראשי אבל עד היום זה היה מתרומות.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
זה מומן מתרומות.
משה גפני:
כאן אני מתחיל להבין.
משה גפני:
אתם מבקשים מהמדען הראשי במשרד הכלכלה כסף למחקר.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
בתהליך, כן.
<קריאה:
מתכוונים לבקש.
משה גפני:
ממשרד הכלכלה.
משה גפני:
כמובן לא המדען הראשי של משרד הבריאות.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
יש שני היבטים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אני בסימן שאלה ובחוסר ביטחון כי כנראה אצטרך לעזוב את הדסה וקולגות נוספים כאן בחוסר ביטחון מה יהיה לגבי ההמשך.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
יש לי שימועים, יש לי כבר את השימוע השלישי ואי לכך אני יצרתי את המחקר כי אני לא יכולה בשלב הזה להמשיך.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אני צריכה לגייס עכברים ולהמשיך עם סטודנטים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אני גם מרצה בבית ספר לסיעוד.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
כואב לי באופן אישי שהמחקר הזה הולך להיעצר גם כטיפול לנשים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
יש שישה וחצי מיליון נשים בעולם שמתות כל שנה ובארץ מאות נשים.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
המצב הכלכלי עוצר ולא שומע את הזעקה של האפשרות הזאת שיהיה טיפול.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אני פשוט קוראת כאן לפתרונות.
משה גפני:
פרופסור יעקב נפרסטק, המשנה למנכ"ל הדסה למחקר ואקדמיה, בבקשה.
שמעון אוחיון:
אולי שאלת הבהרה אחת.
שמעון אוחיון:
אני מתאר לעצמי שהבעיה המרכזית כאן היא באמת דיון במצב ההשקעה במחקר הביו-רפואי ולא ניכנס לפרויקטים כאלה ואחרים, אבל אם כבר זה עלה, סתם מתוך סקרנות, ולא אכנס כרגע למעמדך בעניין הזה, ואני מקווה שיימצא לזה פתרון ושחלילה לא תצטרכי לעזוב בגלל עניינים פורמליים או אחרים.
שמעון אוחיון:
ראיתי שמות שהם כמובן מייצגים אוניברסיטאות ומרכזי מחקר באירופה.
שמעון אוחיון:
האם למשל האיחוד האירופאי שותף לדבר כזה?
<רבקה אבולעפיה לפיד:
לא, לא כרגע.
<קריאה:
לא הגישו בקשה.
משה גפני:
פרופסור נפרסטק, בבקשה.
<יעקב נפרסטק:
תודה רבה.
<יעקב נפרסטק:
אני חושב שהמקרה של רבקה העלה כאן נושא שטוב שהוועדה עוסקת בו וזה המימון של המחקר הביו-רפואי התרגומי בישראל.
<יעקב נפרסטק:
אני רופא בהדסה ואני אציג את זה באספקלריה של הדסה, של קמפוס עין כרם, של ירושלים, ויהיו כאן אנשים שיציגו את זה גם מנקודת ראייה לאומית.
<יעקב נפרסטק:
אני רוצה לומר מילה על קמפוס עין כרם.
<יעקב נפרסטק:
אני מניח שכולכם הייתם בקמפוס עין כרם.
<יעקב נפרסטק:
זה קמפוס שכולל בכפיפה אחת את בית החולים הדסה, את בתי הספר של האוניברסיטה – בית הספר לרפואה, בית הספר לרפואת שיניים, בית הספר לבריאות הציבור, בית הספר לסיעוד, בית הספר לרוקחות – ויש מסורת רבת שנים של עשרות שנים של שיתוף פעולה בין בית החולים האוניברסיטאי לבתי הספר, חלק מעוגן בהסכמי סינוף אבל זה יותר מעוגן בתרבות המחקר של הדסה ושל בתי הספר.
<יעקב נפרסטק:
אני רוצה לומר לכם, ואני ערב לזה, שאין דבר כזה במדינת ישראל שיושב בית חולים אקדמאי מוביל, אוניברסיטה מובילה במחקר רפואי, בית ספר לרפואת שיניים מוביל, בית ספר לרוקחות מוביל, וכולם יושבים בכפיפה אחת ועובדים כל הזמן יחד.
<יעקב נפרסטק:
גם בעולם כולו אין עשרות ומאות מרכזים כאלה שבקמפוס הזה יושב כוח כל כך חזק.
<יעקב נפרסטק:
בסוף אני אומר מילה על ירושלים אבל מכיוון שאני בא מהדסה, אני אדבר על הדסה שהיא חלק מהקמפוס.
<יעקב נפרסטק:
יש לי אתה ההזדמנות, כי נתנו לי את הזמן המוגדר ועברתי אותו, ואני רוצה לומר מילה על מחקר תרגומי.
<יעקב נפרסטק:
מה זה מחקר תרגומי, רפואי תרגומי.
<יעקב נפרסטק:
מתרגמים את זה מהמעבדה – שנקרא בנצ', המדף הזה שעליו עושים את העבודה – למיטת החולה.
<יעקב נפרסטק:
קוראים לזה פרום בנצ' טו בד סייד.
<יעקב נפרסטק:
בירושלים, דרך אגב, לא קוראים לזה כך אלא קוראים לזה פרום בנצ' טו מענטש.
<יעקב נפרסטק:
מהמעבדה לבן אדם.
<יעקב נפרסטק:
אברהם רוכברג תבע את המושג הזה.
<יעקב נפרסטק:
זה מחקר שהוא מאוד ארוך, הוא מבוסס על ממצאים של מדע בסיסי ואז, כאשר מתרכזים בהבנת מחלה, מנסים להבין מה המחלה, לפעמים זה מוביל לחשיבה טיפולית חדשה.
<יעקב נפרסטק:
לא הרבה.
<יעקב נפרסטק:
לפעמים החשיבה הטיפולית החדשה מובילה לפיתוח תרופה חדשה.
<יעקב נפרסטק:
אז התרופה הזאת צריכה לעבור ניסויים קליניים, פאזה ראשונה, פאזה שנייה ופאזה שלישית ולפעמים אחרי התהליך יש תרופה.
<יעקב נפרסטק:
תהליך ארוך ומייגע.
<יעקב נפרסטק:
זה מעין פינג פונג בין החולה למעבדה, החולה למעבדה וזה חוזר הלוך וחזור.
<יעקב נפרסטק:
כאן זה הדיסקלוז'ר שלי, אני מסגיר, אני חושב שהרופא החוקר שרואה את החולה, מבין את הבעיה, קשור למחקר, חוקר, מחזיר את זה לחולה – הוא דמות מאוד חשובה בתהליך הזה.
<יעקב נפרסטק:
הבעיה היא שזה זן נכחד בעולם.
<יעקב נפרסטק:
תסתכלו כאן על גיל מגישי גרנטים ב-NIH בארצות הברית, רופאים חוקרים שמגישים גרנטים – בעשר שנים הוא עלה בעשר שנים.
<יעקב נפרסטק:
במלים פשוטות, אלה שהגישו לפני עשר שנים, מגישים עכשיו.
<יעקב נפרסטק:
כלומר, אין אימפוט של אנשים חדשים.
<יעקב נפרסטק:
כשמסתכלים כמה סטודנטים מתעניינים בעיסוק במחקר, סטודנטים לרפואה, המספר הולך ויורד.
<יעקב נפרסטק:
מכיוון שאני מאמין בתפקיד הזה והדסה מאמינה בזה, אנחנו מנסים לשמר את הדבר הזה, את כוח המחקר של הרופא החוקר, הרפואה והמחקר.
<יעקב נפרסטק:
בקמפוס עצמו, לא רק בהדסה, יש תשתיות של עשרות מיליוני דולרים, ואולי אפילו יותר מזה, של בנק רקמות, מרכז למחקר גנומי, מרכז למחקר פוטאומי, מודלים למחלות, מרכזי הדמיה.
<יעקב נפרסטק:
יש לנו בהדסה ציקלוטון, מעין כור אטומי קטן – אם נגיד את זה במלים פשוטות – שמייצרים בו חומרים לדיאגנוסטיקה גם בבעלי חיים לחקור את המחלות וגם לטיפול פוסטנס מדיסין לבן אדם, שזה ילך למקום המדויק.
<יעקב נפרסטק:
אין הרבה מקומות כאלה.
<יעקב נפרסטק:
יש לנו מתקן GMP.
<יעקב נפרסטק:
אנחנו יודעים לייצר בתנאים שאפשר לתת לבני אדם תרופה.
<יעקב נפרסטק:
וקטור, DNA, חלבון.
<יעקב נפרסטק:
זה מתקן GMP.
<יעקב נפרסטק:
כך עובדים כך.
<יעקב נפרסטק:
עובדים שם כמו בחללית.
<יעקב נפרסטק:
יש לנו ארבעים חברות סטרט-אפ שמנסות להביא את זה ליישום וזה מאבק קשה.
<יעקב נפרסטק:
ארבעים חברות שבנויות על רעיונות שצמחו בהדסה.
מאיר שטרית:
כמה כסף נכנס דרך החברות האלה?
<יעקב נפרסטק:
החברות האלה שוות עשרות מיליונים.
<יעקב נפרסטק:
תכף אני אגיע לאקזיטים.
מאיר שטרית:
לא אקזיטים.
מאיר שטרית:
הם מוכרים רעיונות?
<יעקב נפרסטק:
הם מפתחים את הדבר הזה לפאזה השנייה והשלישית.
<יעקב נפרסטק:
חלקם עושים אקזיטים.
מאיר שטרית:
אף אחד עוד לא הבשיל?
<יעקב נפרסטק:
לא, יש.
<יעקב נפרסטק:
יש דוקסיל שהבשיל.
<יעקב נפרסטק:
אני תכף אגיד אותם.
<יעקב נפרסטק:
יש בשוק.
משה גפני:
ודאי שהם מרוויחים כסף.
מאיר שטרית:
זאת המטרה.
<יעקב נפרסטק:
זאת אחת המטרות.
<יעקב נפרסטק:
המטרה היא לפתח תרופה.
מאיר שטרית:
מטרה כשרה.
משה גפני:
זה עלה כאן בדיון.
<יעקב נפרסטק:
כן.
<יעקב נפרסטק:
אני אגיד את זה.
משה גפני:
אנחנו מחכים במתח לסוף הדברים שלך.
<קריאה:
גם הדרך חשובה ולא רק הסוף.
משה גפני:
אני מקשיב ברוב קשב.
משה גפני:
יש דברים שאני לא ידעתי קודם ואני לומד ממנו, אבל בסוף חשוב לדעת מי נפגע כתוצאה מחוסר כסף.
משה גפני:
הזמן לרשותך.
<יעקב נפרסטק:
הקמנו יחד עם האוניברסיטה ביו-פארק שיכיל את כל הפעילויות האלה בקמפוס.
<יעקב נפרסטק:
האם הדסה היא רק עוד מרכז רפואי אקדמי?
<יעקב נפרסטק:
אני חושב שלא.
<יעקב נפרסטק:
יש הרבה מרכזים אקדמיים רפואיים טובים.
<יעקב נפרסטק:
אני רוצה להראות במספרים.
<יעקב נפרסטק:
כמות ההוראה לבתי הספר של האוניברסיטה בהדסה, זה בשבועות לתלמידי רפואה.
<רועי גולדשמידט:
זאת רק הוראה קלינית.
<רועי גולדשמידט:
בפרה-קלינית התמונה היא קצת אחרת.
<יעקב נפרסטק:
לעומת בתי החולים.
<יעקב נפרסטק:
זאת רק הוראה קלינית.
<שלמה נוי:
אלה לא הנתונים של המשרד.
מאיר שטרית:
ניתנות יותר שעות לימודים מאשר באוניברסיטת תל אביב?
<יעקב נפרסטק:
לא.
משה גפני:
ועדת המדע היא ועדה מכובדת ולא נכנסים האחד לדברי השני.
משה גפני:
אני ארצה אחר כך לשמוע אותך.
משה גפני:
אתה טוען שהנתונים שמוצגים כאן הם אינם הנתונים שיש לכם?
<שלמה נוי:
מהנתונים שאני מכיר, יש נתונים אחרים.
משה גפני:
אני אאפשר לך אחר כך להתייחס.
משה גפני:
הישיבה לא תהיה משעממת ונדע שיש ויכוח.
<יעקב נפרסטק:
הנתונים לקוחים מוועדת המחקר של קובי גלזר ואבי ישראלי, שום נתון לא הבאתי מעצמי, והם מבטאים את העובדה הידועה והנכונה שבית החולים הדסה, שהוא בית החולים האוניברסיטאי, הדסה והאוניברסיטה העברית, מלמד 75 אחוזים מתלמידי הרפואה של האוניברסיטה העברית.
<יעקב נפרסטק:
אני לא אומר שאנחנו מלמדים יותר טוב.
<רועי גולדשמידט:
סורוקה מלמדת 79 אחוזים.
מאיר שטרית:
אני לא מבין מה הוא אומר.
מאיר שטרית:
הוא צריך ללמד את כל תלמידי הרפואה.
<רועי גולדשמידט:
אם תרצו, אני אוכל להסביר את זה.
משה גפני:
אני אסביר לחבר הכנסת שטרית ואתה תעקוב אחרי לראות אם אני הבנתי.
משה גפני:
הוא אומר שבהדסה הם מלמדים 75 אחוזים מתלמידי הרפואה באוניברסיטה העברית.
משה גפני:
אתה שואל למה לא מאה אחוזים וזה מכיוון שיש עוד בתי חולים בירושלים.
<יעקב נפרסטק:
נכון.
<יעקב נפרסטק:
קפלן ושערי צדק.
משה גפני:
על קפלן לא ידעתי.
<יעקב נפרסטק:
לעומת זאת בתי הספר האחרים, למעט סורוקה, מלמדים כ-300-400 שבועות הוראה.
<יעקב נפרסטק:
אנחנו מלמדים 1,800.
<יעקב נפרסטק:
זאת רק העוצמה.
<יעקב נפרסטק:
אני לא אומר שגדול זה טוב אלא אני אומר כמה אנחנו עוסקים בהוראה, כמה הרופא אצלנו עוסק בהוראה.
<יעקב נפרסטק:
זה לפני שלקחנו את פרויקט צמרת בו הוספנו עוד חמישים אחוזים כי קובי גלזר וישראלי, זה לפני שלוש שנים.
<יעקב נפרסטק:
פרויקט צמרת הוסיף לנו עוד חמישים אחוזים.
<יעקב נפרסטק:
פרויקט צמרת, אלה תלמידי רפואה צבאיים, של צה"ל.
<יעקב נפרסטק:
ל-120 שלנו הוספנו שישים נוספים ולכן הנפח הוא ענקי.
<יעקב נפרסטק:
פרופסור נוי, אני לא מתווכח אם זה יותר טוב או פחות טוב, אבל זאת עוצמת ההוראה.
<יעקב נפרסטק:
קרנות האקדמיה.
<יעקב נפרסטק:
אלה קרנות מחקר של האקדמיה לבתי חולים.
<יעקב נפרסטק:
מימין אתם רואים את קרנות המחקר של האקדמיה ב-2012 אבל זה דומה ל-2011 ול-2010.
משה גפני:
עד לרגע זה אנחנו בכלל לא מדברים על תקציב ממשלתי.
<יעקב נפרסטק:
אם האקדמיה היא לא ממשלתית, אז לא.
<בני גיגר:
מה זה קרנות מחקר של האקדמיה?
<בני גיגר:
מה זה אקדמיה?
<יעקב נפרסטק:
סליחה, ISF.
<בני גיגר:
הקרן הלאומית למדע.
<יעקב נפרסטק:
סליחה.
<יעקב נפרסטק:
אתה צודק.
<יעקב נפרסטק:
קרנות של הקרן הלאומית למדע לבתי חולים, ISF.
<יעקב נפרסטק:
אלה המספרים.
משה גפני:
מה שאמרת עד עכשיו, האם מגיע משהו מתקציב הממשלה?
<יעקב נפרסטק:
ISF זאת הממשלה.
מאיר שטרית:
הקרן הלאומית למדעים.
<יעקב נפרסטק:
האם איכות המחקר היא טובה.
<יעקב נפרסטק:
אלה הפרסומים שבאו מכל בתי החולים בארץ במשך עשרים שנים, מוועדת גלזר-ישראלי, וניתן לראות שלמעלה מ-45 אחוזים מהפרסומים באים מבית חולים אחד, מהדסה, לעומת כל האחרים.
<יעקב נפרסטק:
זאת אומרת, יש נפח עצום של הוראה, נפח עצום של מחקר, נפח עצום של פרסומים.
<יעקב נפרסטק:
אלה ה-IP.
<יעקב נפרסטק:
הקניין הרוחני.
<יעקב נפרסטק:
זה משהו נורא חשוב במדינה.
<יעקב נפרסטק:
זה הקניין הרוחני שבא מהדסה והוא הבסיס לסטארט-אפים האלה, לעומת כל בתי החולים של כללית ובתי החולים האחרים.
<יעקב נפרסטק:
יש בזה עוצמה עצומה.
<יעקב נפרסטק:
אלה החברות שהתפתחו שעוסקות בסרטן, במחלות דלקתיות, במחלות כבד, במחלות רומטיות.
משה גפני:
תתכנס לסיכום.
<יעקב נפרסטק:
אני אקצר.
<יעקב נפרסטק:
אני בכל זאת רוצה לתת דוגמה להראות מה זה מחקר תרגומי ואהיה קצר.
<יעקב נפרסטק:
זאת חולה שבאה לגנטיקאית שלנו, ילדה בת שנתיים עם חולשת שרירים.
<יעקב נפרסטק:
אח שלה נפטר מחולשת שרירים.
<יעקב נפרסטק:
הגנטיקאית לקחה את המשפחה, בדקה את הגינום שלה, מצאה שיש לה פגם במשהו שמגן על תאי העצב בפני תקיפה של המערכת החיסונית.
<יעקב נפרסטק:
מכיוון שזה מרכז שיש בו רופאים וחוקרים, היא פנתה לאימונולוג והוא אמר שיש גם נוגדן שיכול לעשות אותו הדבר.
<יעקב נפרסטק:
יש לה פגם בחומר הזה, הפרוטקטין המגן, ואולי ניתן את הנוגדן במקומו.
<יעקב נפרסטק:
הילדה קיבלה את הנוגדן וכרגע הילדה רוקדת ביום הולדת שלוש.
<יעקב נפרסטק:
זאת אומרת, הייתה בעיה רפואית, בדקו מה זה וזה הוביל למשהו.
<יעקב נפרסטק:
עוד דבר שנעשה עם האוניברסיטה.
<יעקב נפרסטק:
אני מניח שזאת מחלה שכולם מכירים, פרקינסון, מחלה קשה מאוד ואני לא רוצה להפחיד.
<יעקב נפרסטק:
יש חוקר בבית הספר לרפואה, פרופסור ברגמן, שהבין מה הבעיה בהולכה החשמלית במוח והוא אמר שאולי נעשה גירוי גדול כדי להתגבר על זה.
<יעקב נפרסטק:
מכניסים בעקבות זה משהו סטראוטקטי למוח ואז אתם רואים אותו חולה ואני מראה לכם את אותו חולה שהראיתי קודם.
<יעקב נפרסטק:
יש כאן משהו מהבנת המחלה עם הרופא, עם החוקר, חזרה לחולה.
<יעקב נפרסטק:
גליאדל הוא דבר משותף של האוניברסיטה ושל הדסה שיצא ומכניס כסף.
<יעקב נפרסטק:
דוקסיל, תרופה משותפת של האוניברסיטה והדסה שמכניסה כסף, לצערי זה הדרך של הכנסת הכסף.
<יעקב נפרסטק:
MRI ניו-קונטרסט מטריאל, הדסה והאוניברסיטה, מכניס כסף.
<יעקב נפרסטק:
טרגלוטינג.
<יעקב נפרסטק:
דברים יצאו החוצה וגם מכניסים כסף אבל לא מספיק.
<יעקב נפרסטק:
אני רוצה לומר מילה על הכסף.
<יעקב נפרסטק:
ההוצאה למחקר בהדסה לשנה היא 150 מיליון שקלים בלי תשתיות.
<יעקב נפרסטק:
אני לא מדבר על הבנק של זה ועל הפוטרומיקה של זה.
<יעקב נפרסטק:
זה בנוי מהוצאה על אנשים שעובדים במחקר, על חומרי המחקר, על המשרות האקדמיות, על זמן ההוראה האקדמי והמחקר.
<יעקב נפרסטק:
מתוך זה כמחצית, שלושים מיליון בא מקרנות תחרותיות כל שנה.
<יעקב נפרסטק:
משרד הבריאות, המדען הראשי, יש לו כל שנה כשמונה מיליון שקלים לכל הארץ ולנו יש שלושים מיליון שקלים שבאים מקרנות תחרותיות שכוללות בין היתר את ISF, קרנות MIH, הקרן האירופאית, קרנות בינלאומיות.
<יעקב נפרסטק:
בקרנות יש גם תקציב ממשלה כי זה משרד המדע, משרד הבריאות, ה-ISF, קרנות תחרותיות.
<יעקב נפרסטק:
מחקר, מועבר למוסד מנשות הדסה למחקר – 25 מיליון שקלים.
משה גפני:
אני שואל האם יש שינוי כתוצאה ממה שקורה היום בהדסה מבחינה תקציבית.
משה גפני:
האם יש שינוי כפי שהציגה דוקטור אבולעפיה לפיד.
<יעקב נפרסטק:
אני רוצה לומר מילה ציונית על ירושלים.
<יעקב נפרסטק:
תרשו לי, אני חייב.
<יעקב נפרסטק:
אני תל אביבי.
<יעקב נפרסטק:
מילה על ירושלים כבירת ישראל.
<יעקב נפרסטק:
אני רואה את כלכלת ירושלים – ואני לא כלכלן – מבוססת על שני גורמים חזקים כאשר האחד הוא התרבות, המורשת, שלוש הדתות, התיירות.
<יעקב נפרסטק:
זאת כלכלה שבעיני היא חשובה ואני קורא לה כלכלת שכר מינימום - מלצרים, מלונאות.
<יעקב נפרסטק:
אנחנו לא תל אביב.
<יעקב נפרסטק:
הכלכלה השנייה בעיני היא האוניברסיטה והדסה, ובעיקר קמפוס עין כרם.
<יעקב נפרסטק:
בעיני אם הוא לא יהיה כמו שהוא היה, אני אומר שבעיני ירושלים לא תהיה כמו שהיא הייתה.
משה גפני:
כל מה שאמרת, יפה מאוד.
משה גפני:
אני שואל רק אם אתה מתחמק מהשאלה שלי.
<יעקב נפרסטק:
לא, חס וחלילה.
מאיר שטרית:
מה השפעת המצב בהדסה על המחקר הרפואי?
משה גפני:
מה קורה עכשיו?
משה גפני:
הוצג כאן דבר שאנחנו מאוד חוששים ממנו.
משה גפני:
מחקר בהדסה הופסק בגלל בעיה תקציבית.
משה גפני:
האם זה המצב?
משה גפני:
כל מה שהצגת כאן, ואנחנו מאוד משבחים אתכם על העניין הזה, בסדר, אבל האם המצב הכלכלי בהדסה או בכלל במדינה משפיע על המחקר הרפואי אצלכם?
<יעקב נפרסטק:
לגבי המצב הכלכלי בהדסה, אנחנו מגינים בשיניים על המחקר.
<יעקב נפרסטק:
הפגיעה עומדת להיות.
<יעקב נפרסטק:
עד עכשיו פגיעה מאוד מאוד גדולה לא הייתה כי לא הגיעו להסכמי הבראה בהם יהיו פיטורים גדולים.
<יעקב נפרסטק:
נשות הדסה, סכום של 25 מיליון שהן מעבירות למחקר הולך וקטן.
<יעקב נפרסטק:
מר גפני, אם אתה שואל אותי היום האם היום הקטנו במשהו את המחקר – לא.
<יעקב נפרסטק:
אבל בראייה של מה שיהיה – אני צופה שבמשאים ומתנים עם הממשלה, המחקר יהיה, כשהולכים לדבר על ספקים לתרופות או על מחקר ---
משה גפני:
התשובה ברורה.
משה גפני:
למה המחקר הופסק?
משה גפני:
אולי אני נכנס כאן לפרטים של הדסה ואני לא רוצה, אבל למה הופסק המחקר של סרטן השד?
<יעקב נפרסטק:
אני לא מכיר את הנושא לפרטיו.
משה גפני:
אתה יכול לדבר גם עם מר קפלן האם יש סיבה להפסקת המחקר הזה?
מאיר שטרית:
מישהו הלך והפסיק את המחקר הזה ספציפית?
משה גפני:
שמעת כאן.
משה גפני:
המחקר הופסק.
שמעון אוחיון:
אני מבין שכל הפעילות של הדסה בבעיה רצינית.
משה גפני:
פרופסור נפרסטק אומר שכרגע לא נפגע המחקר אבל הוא עלול להיפגע בהמשך בגלל כל מה שנלווה לעניין.
משה גפני:
התשובה ברורה ומובנת.
משה גפני:
השאלה שלי היא האם מה שהוצג כאן, שזה דבר פרטני, יכול להיות שיבוא מנהל בית החולים ויגיד שלא נתערב בדברים הפנימיים בהדסה, היא הולכת לשימוע, יש להם סדרי עדיפויות כי הוא צריך לאזן את התקציב.
משה גפני:
אם אתם אומרים את זה, בסדר, אני לא יכול להתערב מלבד זה שאני מדבר אתו מפעם לפעם על כך שינסה כמה שפחות לפגוע בעובדים, אבל אם לא, למה הופסק המחקר?
משה גפני:
זה מחקר שהופסק.
משה גפני:
מחקר מאוד חשוב, הנושא הוא מאוד חשוב, אלא אם כן אתם תגידו שמבחינה מקצועית זה לא מספיק עבורכם, דברים פרטניים שלא קשורים.
משה גפני:
חשוב לדעת.
משה גפני:
מה שאתה מציג עכשיו, אתה אומר שאתם בשיניים – כך אמרת – מחזיקים את המחקר הרפואי.
משה גפני:
מתברר לנו כאן שיש מחקר רפואי אחד שנפגע.
משה גפני:
אם הוא נפגע בגלל התקציב, בסדר, אני מבקש שתגיד לנו את זה.
משה גפני:
אני אפנה לאגף התקציבים, יש לי היום ישיבה עם משה בר סימנטוב, ואני אבקש ממנו את הכסף הזה.
<יעקב נפרסטק:
בהדסה נערכים מאות מחקרים ומנסים בשיניים להשיג מימון.
<יעקב נפרסטק:
כנראה המחקר הזה לא הצליח להשיג מימון.
<יעקב נפרסטק:
המימון הוא מימון תחרותי.
משה גפני:
אני מבקש, אם אפשר, לקבל תשובה.
<יעקב נפרסטק:
זאת התשובה.
משה גפני:
זאת הסיבה?
<יעקב נפרסטק:
אני מניח.
<איתן גלון:
אני יכול לנסות לעזור.
משה גפני:
על כל פנים, אני מאוד מודה לך.
משה גפני:
אם לא תהיה לנו תשובה מוסמכת, אם אפשר באמת לברר עד הפרט האחרון כדי שנדע אם אנחנו יכולים לעזור.
משה גפני:
אם לא, עשינו את מה שאפשר לעשות.
משה גפני:
מי אדוני?
<איתן גלון:
שמי איתן גלון, גם אני מהדסה.
משה גפני:
מנהל המכון לתרפיה גנטית.
<איתן גלון:
הסיפור הוא מאוד פשוט.
<איתן גלון:
להדסה יש תקציב והדסה מממנת מתקציבה משכורות של אנשים.
<איתן גלון:
יש בה רופאים שעושים מחקר, יש בה חוקרים שעושים מחקר והמשכורת שלהם באה מתקציב הדסה.
<איתן גלון:
מדינת ישראל חתכה את תקציב הדסה בצורה משמעותית.
<איתן גלון:
הדסה מתוכה, מכספיה, במקום שיהיה לה תקציב, היא לקחה מהשאריות שיש לה – אם אלה תרומות כאשר למשל מ-2005 נשות הדסה הכניסו להדסה 800 מיליון שקלים כדי שהדסה תמשיך לתפקיד.
<איתן גלון:
שמעתם כאן על כל מיני עלויות של הוראה, מחקר, תשתיות וכן הלאה, והכסף הזה צריך להגיע מאיזשהו מקום.
<איתן גלון:
אם חותכים את הכסף שצריך להגיע לבית החולים עבור השירות הרפואי שהוא נותן למדינת ישראל, ובעיקר לתושבי ירושלים, יש טיפולים שמפסיקים להיות ממומנים בספטמבר.
משה גפני:
אנחנו יודעים.
משה גפני:
אתה יודע משהו לגבי המחקר הזה?
<איתן גלון:
אני מנסה להסביר.
מאיר שטרית:
בכמה נחתך התקציב?
<איתן גלון:
של הדסה?
מאיר שטרית:
כן.
מאיר שטרית:
בהשוואה לשנה שעברה.
<איתן גלון:
אני חוקר.
<איתן גלון:
אני לא יודע להגיד את המספר המדויק ואני לא רוצה ליפול בלשוני.
<איתן גלון:
לא יודע להגיד בערך.
<איתן גלון:
בסכומים נמאוד משמעותיים של מאות מיליונים.
<איתן גלון:
בסדר?
<איתן גלון:
מאות מיליונים.
מאיר שטרית:
משנה לשנה?
<איתן גלון:
כן.
<איתן גלון:
אתם בכנסת העברתם חוקים שחתכו באופן משמעותי.
משה גפני:
אני הצבעתי נגד אבל כי אני באופוזיציה.
משה גפני:
אם הייתי בקואליציה, הייתי מצביע בעד.
<איתן גלון:
אני מסביר מה נעשה כאן, בבית של הכנסת הזאת.
משה גפני:
לפני שלושה חודשים היה דיון בוועדת הכספים.
<רחל גולדבלט:
אני אשת יחסי הציבור של הדסה.
<רחל גולדבלט:
חוק ההסדרים שעבר קיבע את המצב של החוזים משנת 2012 עד 2016.
משה גפני:
את לא מחדשת כלום.
משה גפני:
את אומרת את זה מאוד יפה אבל זאת אחת הסיבות בגינה הצבעתי נגד חוק ההסדרים.
משה גפני:
אם הייתי בקואליציה, הייתי מצביע בעד אבל אני באופוזיציה ולכן הצבעתי נגד.
<רחל גולדבלט:
חשבתי שההצבעה היא עניינית.
משה גפני:
הכול ענייני.
משה גפני:
קואליציה ואופוזיציה זה ענייני.
משה גפני:
אני רק אומר לך שאם אני הייתי יושב ראש ועדת הכספים, והוכחתי את זה כשהייתי בקואליציה, לא הייתי נותן לפגוע בהדסה.
משה גפני:
שלא תהיה טעות, הקואליציה הצביעה בעד והאופוזיציה הצביעה נגד.
משה גפני:
היו לי עוד הרבה סיבות, אבל זאת אחת הסיבות.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
המקרה שלי בהדסה הוא לא פרטי.
<רבקה אבולעפיה לפיד:
אני מבקשת שיוצג שזאת לא רק אני שמוזמנת לשימוע.