GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרגא בירן:
המועצה בשנה הראשונה להקמת הקרן תקבע את המטרות, את פירוט המטרות, החברתיות על בסיס המחקרים שבוצעו על ידי ממשלת ישראל ובנק ישראל במשך עשר השנים האחרונות והמטרות האלו יהוו הנחיה למערכת לגבי המימוש של המטרות.
משה גפני:
אלה ארבעת הוויכוחים העיקריים - אני לא מדבר על הניסוחים של הגירעון וכל מה שנלווה לעניין הזה – בנושא של הייעוץ המשפטי.
משה גפני:
אני מביע אמון מוחלט במשרד המשפטי, אמון מוחלט ביועץ המשפטי לממשלה עם כמה הסתייגויות ואפילו הרבה הסתייגויות, אבל זאת לא שאלה האם אני חושב שהיועץ המשפטי לממשלה הוא גורם חיובי או גורם שלילי בעניין הזה.
משה גפני:
אני לא מביע עמדה על עמדתו המקצועית ואני לא מביע עמדה על היועצים המשפטיים במשרד המשפטים.
משה גפני:
יש כאן שאלה עקרונית ואני לא מתכוון לוותר בעניין הזה.
משה גפני:
השאלה היא האם הקרן היא עצמאית, כן או לא.
משה גפני:
אחד הדברים המרכזיים שנבחנו, למשל כאשר הממשלה לוקחת הלוואה והוועדה אישרה את ההלוואה הזאת.
משה גפני:
היה אירוע חריג – זאת דוגמה, אבל יש עוד דוגמאות מחיי היום יום – והממשלה באה ואומרת שהיא לא צריכה עכשיו לשלם כך וכך בעקבות ההלוואה ויהיו טיעונים משפטיים שיאמרו שעל פי החוזה שנעשה עם הקרן או על פי הסיכום שנעשה עם הקרן, הממשלה צריכה לשלם פחות.
משה גפני:
מי יעמוד נגדם בטיעונים המשפטיים?
משה גפני:
משרד המשפטים?
משה גפני:
מי יעמוד נגדם?
משה גפני:
מי יטען את הטענות ההפוכות?
משה גפני:
האם יבוא משרד המשפטים ויתווכח עם משרד האוצר ויגיד למשרד האוצר שהוא טועה וכי הוא צריך לשלם לא מאה מיליון שקלים אלא 150 מיליון שקלים?
משה גפני:
מישהו מעלה בדעתו שיקרה דבר כזה?
משה גפני:
אחרי שאני למדתי – באמת לא הגעתי למסקנה מיד בגלל שבאתי מהכולל ובכלל לא הבנתי במשפטים – הייתי בטוח שהעמדה המשפטית היא חד משמעית אבל התברר לי שזה מדע מאוד גמיש.
משה גפני:
יש עמדה משפטית כזאת ויש עמדה משפטית אחרת.
בועז טופורובסקי:
כמו ההלכה.
<ארנה מצנר:
כמו שראינו לגבי כלכלה.
משה גפני:
הקרן היא עצמאית, מישהו צריך להתווכח עם היועצים המשפטיים של הממשלה וזה צריך להיות יועץ משפטי של הקרן שתפקידו להגן על נכסי הקרן, על ההשקעות שלהם, על הרווחים שלהם ועל כל מה שנלווה לעניין.
<קריאה:
ההצעה הכי פשוטה היא שיהיה ייעוץ משפטי לקרן.
<קריאה:
אני לא מאמין שאני אומר את זה, אבל אני אומר את זה.
<קריאה:
אחרי 25 שנים בכנסת, אני דורש יועץ משפטי.
<קריאה:
טוב, לא חשוב.
<ספי זינגר:
הוועדה לפיקוח על הקרן, זה היועץ המשפטי שלנו?
משה גפני:
לא, זאת כנסת.
משה גפני:
כבר אמר עלי אביגדור ליברמן בשעתו שאני בבית הקברות אסכסך בין המצבות, אז אל תיקח לי את התפקיד.
משה גפני:
המציאות של מה שאני מציע.
משה גפני:
אני מציע לא חס וחלילה לנגח ולא לקנטר ובוודאי לא לעשות צחוק מהעניין.
משה גפני:
אני אגיד לך מה אני מציע.
משה גפני:
אני מציע שהממשלה עם הייעוץ המשפטי שלה תקבע את העקרונות ואת הכול ותגן על עמדתה וכולי.
משה גפני:
זה מגיע לכנסת כדי לאשר את זה.
משה גפני:
יש ייעוץ משפטי של הכנסת.
משה גפני:
זה הנוהל.
משה גפני:
אני לא התכוונתי לשום דבר.
משה גפני:
אני מדבר על 2042.
משה גפני:
מי שיגן על עמדות הקרן גם בממשלה וגם בכנסת, זה ייעוץ משפטי של הקרן.
<ספי זינגר:
אנחנו מכירים בזה.
<ספי זינגר:
הקרן מנהלת בסוף נכסי מדינה.
<ספי זינגר:
מבחינתנו בניהול של זה צריך להיות הייעוץ המשפטי לממשלה ששומר על האינטרס הציבורי.
<ספי זינגר:
אנחנו לא יודעים מי זה היועץ המשפטי של הקרן ומה הן החובות שלו.
<ספי זינגר:
יש מסורת ליועץ המשפטי לממשלה שמגן על האינטרס הציבורי.
<ספי זינגר:
כשיש מחלוקות בממשלה, אנחנו מכירים את זה.
משה גפני:
בסדר, הערה נכונה.
משה גפני:
תנסח את זה.
אברהם מיכאלי:
הוא לא מסכים לזה.
אברהם מיכאלי:
מה תנסח?
משה גפני:
הייעוץ המשפטי הוא מסורת גדולה.
משה גפני:
אנחנו מתחילים עכשיו מסורת חדשה של הקרן.
<שגית אפיק:
אבל אם המועצה ממנה אותו, הוא לא חב חובות אמון כלפי היועץ?
משה גפני:
אתה צודק.
<ספי זינגר:
יתמנה עורך דין פרטי שאנחנו לא יודעים.
<שגית אפיק:
אבל המועצה ממנה אותו.
<שגית אפיק:
את המבקר ורואה החשבון שהיא ממנה, למי הם חייבים בחובות אמון?
<קריאה:
אין חובות אמון.
משה גפני:
למבקר אין חובות אמון?
משה גפני:
מה שונה ייעוץ משפטי ממבקר או מרואה חשבון?
אראל מרגלית:
אתם שמים לב שהם לא רוצים שלקרן יהיה ייעוץ משפטי?
<ספי זינגר:
הייעוץ המשפטי לממשלה הוא מוסד שיש בו גם ותק וגם ניסיון והוא אמון על שמירת האינטרס הציבורי.
<ספי זינגר:
הוא יודע להתמודד עם מחלוקות בתוך גופים.
<ספי זינגר:
קורה לא אחת שיש מחלוקת בין גופים.
אראל מרגלית:
אבל מי מייצג כאן את האינטרס המשפטי?
<ספי זינגר:
היועץ המשפטי לממשלה.
אברהם מיכאלי:
בקיצור, הוא אומר שנסמוך עליהם.
<ספי זינגר:
גם על פי הפסיקה.
אראל מרגלית:
נגיד שלקחתם הלוואה בגלל איזה אירוע ואתם רוצים למחוק לקרן את הריבית.
משה גפני:
אראל, יש גם את חיי היום יום.
אראל מרגלית:
מישהו צריך להגן כי ההסכם שנחתם הוא הסכם שנחתם.
משה גפני:
אבל מי יסביר לכנסת?
<יוגב גרדוס:
אתם רוצים שיהיה עורך דין פרטי שייצג?
משה גפני:
לא פרטי.
משה גפני:
הייעוץ המשפטי של הקרן.
משה גפני:
הקרן היא קרן ציבורית.
משה גפני:
הוא מחויב למועצה של הקרן, לאלה שמינו אותו.
משה גפני:
הוא יהיה עובד של הקרן.
אראל מרגלית:
לא, מטעם המדינה.
אראל מרגלית:
לוועדת הכספים יש ייעוץ משפטי כי היא צריכה להעביר משהו ולפעמים יש לה ויכוח עם משרד האוצר שמבקש ממנה לעשות משהו שלא כשורה.
אראל מרגלית:
מה הבעיה?
<ספי זינגר:
יועץ משפטי של הכנסת הוא חלק מהממשלה.
אראל מרגלית:
הכנסת הייתה דוגמה.
<ספי זינגר:
אני אתן לך דוגמה אחרת לפיה יכולה להיות מחלוקת בין משרד התשתיות והמשרד להגנת הסביבה.
אראל מרגלית:
אבל לשני המשרדים האלה יש יועץ משפטי עצמאי.
משה גפני:
הוא לא עצמאי.
<ספי זינגר:
הייעוץ המשפטי שלהם כפוף ליועץ המשפטי לממשלה.
<ספי זינגר:
זה בדיוק המודל שהם חושבים עליו.
<ספי זינגר:
ז המודל הה.
אראל מרגלית:
מה קורה כשיש מחלוקת בין בנק ישראל לבין הממשלה?
<ספי זינגר:
בנק ישראל הוא גוף עצמאי.
משה גפני:
מי קבע שבנק ישראל הוא גוף עצמאי?
משה גפני:
אני אשיב לך כי אני זה שעשה את חוק בנק ישראל.
משה גפני:
אני קבעתי.
משה גפני:
אני וועדת הכספים בכנסת קבענו את מעמדו של בנק ישראל.
אראל מרגלית:
בגדול כדאי שתהיה עצמאות.
אברהם מיכאלי:
גפני, הם לא רוצים את זה.
אברהם מיכאלי:
הבנו.
אראל מרגלית:
מי יכול לשים לעצמו סייג?
אראל מרגלית:
למה אתה לא שם את הסייג הזה?
אברהם מיכאלי:
הם לא רוצים את זה.
אברהם מיכאלי:
אנחנו צריכים להחליט כאן אם אנחנו עצמאים או לא.
אראל מרגלית:
הם צריכים לרצות בזה כי בעוד 15 יהיה שם כסף גדול.
<ספי זינגר:
משרד פרטי?
אברהם מיכאלי:
עורך דין שעבר את מבחן לשכת עורכי הדין.
אראל מרגלית:
בוא נקבע את זה ברמה הסטטוטורית, כמו בנק ישראל.
משה גפני:
רבותיי, קבענו שהישיבה תסתיים בשעה 12:00 ואנחנו חורגים מהזמן.
משה גפני:
המחלוקות שעלו כאן הן המחלוקות בין הוועדה לבין הממשלה.
משה גפני:
אני מבקש מהממשלה, אנחנו לא נשנה הרבה אצלנו.
משה גפני:
אתם צריכים לעשות שיעורי בית אצלכם.
משה גפני:
ביום שני יהיה כאן שר החינוך בעזרת השם והוא יביא את הטענות שלו.
משה גפני:
אנחנו נותנים לכם כמה שבועות ואחרי כן אני מביא את זה להצבעה.
משה גפני:
אני מביא להצבעה פחות או יותר את עמדת הוועדה.
משה גפני:
אין מחלוקת בוועדה אלא יש מחלוקת בין הוועדה לבין הממשלה.
משה גפני:
אני מציע שתהיו גמישים בעניין הזה.
משה גפני:
אם אתם תגידו לי לפני ההצבעה שאצלכם זה ייהרג ובל יעבור, אתם תצטרכו למשוך את החוק מכאן, אבל אז אני הופך להיות אופוזיציה.
משה גפני:
אז אני יוצא לתקשורת ואני יוצא לציבור ואני אומר לו שהממשלה החליטה להלאים את כספי הקרן, בניגוד לדעת כל חברי הוועדה מכל הסיעות.
משה גפני:
תהיו גמישים בעניין הזה.
משה גפני:
אני נכנעתי מספיק.
אראל מרגלית:
למה אתה אומר שאי אפשר להקצות סכום צנוע, נקבע מהו סכום צנוע, לרי-אינווסמנט בתוך השוק הישראלי לא על ידי בחירה ספציפית.
אראל מרגלית:
יש הרבה דוגמאות לכך.
אראל מרגלית:
עם כל הצניעות, אני ניהלתי כספים של תשע קרנות כאלה בעולם וכמעט לכל אחת מהן יש את הסייג של השקעה מחודשת בתוך המדינה בה היא פועלת וכל אחת בצורה אחרת.
אראל מרגלית:
פינלנד, סינגפור וכולי.
אראל מרגלית:
כמעט כל אחת מהקרנות האלה גם משתמשת מדי פעם בכספים האלה ברמה האסטרטגית לרווחת המדינה.
אראל מרגלית:
אני לא מבין למה אתם לא מוכנים לשקול את זה ולהסתכל על דוגמאות אחרות.
אראל מרגלית:
אני לא ממציא את זה.
<שרגא בירן:
בנק ישראל בעצמו קבע שהשקעות במחקר ופיתוח עסקי, זה דבר שאין לו שום נגיעה.
<עדי ברנדר:
אותן קרנות, נניח שהיינו באים ואומרים שנחלק את הקרן לשני חלקים, חלק אחד נשים לאותה מטרה שציינת ויש חלק שני.
<עדי ברנדר:
לגבי החלק השני נאמר שרק עשרה אחוזים.
<עדי ברנדר:
יש כאן חשבון כולל של תקבולי הגז והנפט.
<עדי ברנדר:
חלק מכריע מהתקבולים האלה כבר לקחנו לשימוש נוכחי.
<עדי ברנדר:
בתוך תקציב המדינה הכסף הזה נכנס והוא מהווה 300 מיליארד שקלים.
<עדי ברנדר:
נשארו עוד מיליארד שקלים שאמרנו שבעוד כמה שנים ייכנסו לקרן מיליארד ואחרי כן שני מיליארד ויהיו מזה פירות של מאה, מאתיים ו-300 מיליון.
<עדי ברנדר:
עכשיו אנחנו אומרים שמה-300 מיליארד האלה, אחרי שכבר את כל השאר לקחנו, גם על אלה נשים את ההתניות.
<עדי ברנדר:
בדיון בוועדה שהיה דיון טוב – ואגב, גם אצלנו בבנק ישראל עת דיברנו על הנושא – עלו הרבה מאוד שימושים מצוינים שהממשלה צריכה לעשות בכספה כמו חינוך וכל השימושים נכונים וגם השימוש הזה הוא שימוש נכון, אבל השאלה האם את זה עושים דווקא בכסף הזה או בכל שאר הכסף כי הכסף הזה נועד למטרת הקצאה בין דורית.
<עדי ברנדר:
אותו חלק של הכסף, הכנסת החליטה שהיא מעוניינת לפרוס להקצאה בין דורית כדי שישמש לדורות הבאים.
משה גפני:
רבותיי, אני מסכם את הישיבה.
משה גפני:
נשארו הוויכוחים – ואני לא מדבר על הניסוחים – שמוצו כאן בדיון.
משה גפני:
אני לא הולך יותר לקיים דיון, בלי נדר כמובן ובעזרת השם.
משה גפני:
אני נותן לכם כמה שבועות לעשות שיעורי בית.
משה גפני:
שמעתם את חברי הוועדה, שמעתם את הארגונים, שמעתם את שרגא שאני מכבד את עמדתו.
משה גפני:
דעו לכם שהכנסת היא דבר גמיש מאוד, היא יכולה ללכת למתינות.
משה גפני:
בואו נלך על האמצע וזה האמצע.
משה גפני:
אני מאוד מבקש את התשובה שלכם.
משה גפני:
אני נותן לכם את כל הזמן.
משה גפני:
אני לא אביא את זה להצבעה לפני שתמצו את כל הדיון.
משה גפני:
בשבוע הבא יהיה דיון עם שר החינוך.
משה גפני:
עם השר אני הולך לדבר על הנושא של שם הקרן.
משה גפני:
על כל הדברים האחרים, אם אנחנו סוגרים, אני לא הולך לדבר עם אף אחד ואני מביא את זה להצבעה.
משה גפני:
אם לא מגיעים להסכמה, אני אלך לראש הממשלה ולשר האוצר.
משה גפני:
יש עוד שרים שביקשו להתייחס כמו שר הרווחה, אבל לא רק הוא.
משה גפני:
אני לא הולך להגיע לשם אם אנחנו מגיעים להסכמה.
משה גפני:
אני אומר לכם, קחו עצה ממנו וקבלו את הדברים שנאמרו כאן.
משה גפני:
לא יקרה שום דבר אם נלך להסכמות.
משה גפני:
זאת טובת העניין וטובת האזרחים.
משה גפני:
אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.
משה גפני:
על סדר היום: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 53) (מערכת הצבעה אלקטרונית), התשע"ד-2013.
משה גפני:
רביזיה והצבעות בעת דיון בעקרונות שיכללו בתקנות אשר יובאו לאישור הוועדה.
משה גפני:
אני מבקש להסביר מה הישיבה הזאת אמורה לעשות.
משה גפני:
אנחנו סיימנו את החוק הזה בישיבה הקודמת, שעסקה בהצבעות האלקטרוניות.
משה גפני:
הצבענו על החוק.
משה גפני:
אני הייתי צריך להביא את זה למליאת הכנסת לאישור לקריאה שנייה ושלישית.
משה גפני:
היה מדובר על כך שהרשות לניירות ערך תביא את התקנות.
משה גפני:
אבל החוק הסתיים, ובינתיים אני הבנתי שהרשות לניירות ערך איננה יכולה לקבל, מסיבותיה היא, שיהיה בקר חיצוני, ביקורת חיצונית או מישהו מבחוץ שיבקר בשעה שיש מי שיעשה את זה ברשות לניירות ערך.
משה גפני:
בסופו של דבר אני הסכמתי להביא את זה מבלי שיהיו את התקנות, כפי שדיברנו בישיבה הקודמת, רק להביא את העקרונות.
משה גפני:
הרשות לניירות ערך אמורה להביא לאישור ועדת המדע וכנראה גם לאישור ועדת החוקה.
משה גפני:
תיכף נראה לגבי הנושא של התקנות.
משה גפני:
לכן, לבקשת הרשות לניירות ערך, אני חוזר לדיון, אבל אני לא הולך לפתוח את הדיון מחדש.
משה גפני:
הסבירו לי המשפטנים שיש מה שנקרא "סופיות הדיון".
משה גפני:
לא כל כך הבנתי את זה פעם, אבל היום אני מבין שזה נוח.
משה גפני:
יש סופיות הדיון.
משה גפני:
אנחנו היינו יכולים להיות היום – אילולא הפגרה – אחרי שבספר החוקים במדינת ישראל היה את החוק הזה, ואנחנו כבר לא היינו דנים עליו; אלא אם כן הממשלה או חבר כנסת היו מגישים הצעת חוק פרטית שבאה לשנות, להוסיף, להוריד וכולי.
משה גפני:
אבל מכיוון שביקשתם, ועדיין לא הבאתי את זה, אז אני מביא את זה לדיון רק על הנושא הזה, אלא אם כן ירצו אנשים להוסיף.
משה גפני:
אני ראיתי גם מכתב מעמותת "ידיד".
משה גפני:
אני גם אאפשר לך להעלות את העניין, אבל אני לא אצביע.
משה גפני:
אני מצטער שזה יהיה המצב, אבל - - -
<רן מלמד:
אם מצביעים על התקנות, זה חלק מהתקנות.
משה גפני:
לא, לא מצביעים על התקנות.
משה גפני:
חשוב שתגיד – לא באריכות כיוון שהישיבה הזאת אמורה להיות קצרה.
משה גפני:
חשוב שהדברים יישמעו.
משה גפני:
אנחנו לא נצביע על התקנות.
משה גפני:
אין תקנות עדיין.
משה גפני:
יש עקרונות של תקנות, שאני אבקש שיסבירו אותם ואתה תוכל להתייחס לעניין הזה, וכל מי שירצה להעלות דברים.
משה גפני:
אין כבר פגרה בכנסת, ואני הולך להביא את החוק הזה למליאת הכנסת לאחר שאנחנו נקיים את ההצבעה בעניין הזה.
משה גפני:
קודם כל, אני מבקש רביזיה על ההחלטה של ועדת המדע והטכנולוגיה מהישיבה הקודמת בהצעת חוק ניירות ערך.
משה גפני:
מי בעד הרביזיה?
משה גפני:
בעד הרביזיה – פה אחד
משה גפני:
נמנעים – אין
משה גפני:
למרבה ההפתעה, פה אחד.
משה גפני:
הרביזיה התקבלה, ואנחנו חוזרים לדון בהצעת החוק.
משה גפני:
אני מבקש לפני זה את ההסבר לגבי עקרונות של התקנות, מפני שאנחנו חוזרים לחוק עצמו.
משה גפני:
מי מסביר את זה?
משה גפני:
את עקרונות התקנות.
<רוני טלמור:
רוני טלמור, משרד המשפטים.
<רוני טלמור:
המערכת האלקטרונית היא מערכת שכשעיצבנו את החוק הצבנו אותה בתור פלטפורמה.
<רוני טלמור:
ההוראות המהותיות סביב נושא זכות ההצבעה של בעלי מניות והדרך שבה הם יכולים לממש את הזכות שלהם נקבעת מכוח חוק ניירות ערך בתקנות לגבי הצבעה של בעלי מניות.
<רוני טלמור:
ההסבר היחיד שיש שם לגבי הצבעה בכתב קיים לגבי בעלי מניות.
<רוני טלמור:
במקביל, יהיו הסדרים כאלה גם לגבי אופציות וגם לגבי אגרות חוב.
<רוני טלמור:
התיקון שמוצע כאן הוא תיקון שאני צריכה לומר שלא היה כל כך פשוט לעיצוב, אבל הבאנו אותו ואנחנו נקדם אותו בזמן הקרוב מאוד.
<רוני טלמור:
אני מקווה שכבר בשבוע הבא נצא לשימוע ציבורי עם התקנות, יחד עם עוד כמה תיקונים מקבילים שלא קשורים לנושא הזה שאנחנו רוצים לשנות בתקנות האלה.
<רוני טלמור:
יש תקנות שמסדירות את הנושא של הצבעה בכתב באמצעות כתב הצבעה, ואלו התקנות שאנחנו מדברים עליהן כרגע.
<רוני טלמור:
התיקון הראשון הוא כמובן התיקון שמגדיר מה התחולה ומהם הנושאים שלגביהם אפשר להצביע באמצעות כתב הצבעה.
<רוני טלמור:
היום הנושא של כתב הצבעה מוגבל לפי חוק החברות לנושאים מסוימים בלבד, שמפורטים בחוק, ולשר המשפטים יש סמכות להוסיף עליהם נושאים נוספים בתקנות.
<רוני טלמור:
אנחנו מעוניינים להגיע למצב שבו אפשר יהיה להצביע בכתב ההצבעה האלקטרוני בכל נושא.
<רוני טלמור:
זאת אומרת, המטרה של התקנות האלה היא להביא למצב שהתיקון שבו כתב ההצבעה "הידני" ימשיך לתפקד כמו שהוא היום.
<רוני טלמור:
אנחנו צריכים אותו גם בתור גיבוי למערכת וגם כדי לאפשר לבעלי מניות שלא רשומים אצל חבר בורסה, זאת אומרת שרשומים בחברה עצמה כבעלי מניות, שגם הם יוכלו להצביע.
<רוני טלמור:
זאת אחת הדרכים בהן הם יכולים להצביע.
<רוני טלמור:
ולכן התיקון הראשון עליו מדובר בנייר הזה אומר שמעבר להצבעה עם כתב הצבעה ידני בנושאים שמפורטים בחוק ובתקנות, אפשר יהיה להצביע עם כתב הצבעה אלקטרוני – אני קוראת לו כך לשם הנוחות – בכל נושא, בכל אסיפה.
<רוני טלמור:
כשהכנו את התקנות האלה ביררתי לגבי עניין הסמכות.
<רוני טלמור:
על מנת להסיר ספק שהתקנות האלה באמת יעברו אחר כך – גם מבחינת סמכות וגם מבחינת ועדת החוקה – רציתי לבקש להבהיר בחוק החברות בתיקון עקיף, שנוסח שלו נכלל בהצעה, את האפשרות שכתב הצבעה אלקטרוני יוכל להיות בכל נושא.
<רוני טלמור:
יש חשש משפטי שבגלל שהחוק מפרט רשימה של נושאים, שיגידו לי את יכולה בתקנות רק להוסיף רשימה, את לא יכולה להגיד כל נושא.
<רוני טלמור:
אני לא רוצה, חלילה, שנגיע למקום הזה.
<רוני טלמור:
זה התיקון הראשון.
<רוני טלמור:
התיקון השני, התיקון לתקנה 4, עוסק בדרך שבה ממציאים את כתבי ההצבעה ואישורי הבעלות לבעלי המניות.
<רוני טלמור:
מוצע פה להתאים את החובות בכל מה שקשור להצבעה באינטרנט לאופן שבו מטופלת המערכת לפי התיקון לחוק ניירות ערך.
<רוני טלמור:
גם אפשר לראות את זה שיש פה הרבה הפניות.
<רוני טלמור:
אני יכולה להסביר את הפרטים בפירוט, אבל זה טכני, אני לא כל כך רואה טעם בזה.
<רוני טלמור:
תקנה 5 מסדירה את ההצבעה באמצעות כתב הצבעה ידני או כתב הצבעה באינטרנט.
<רוני טלמור:
אנחנו מגדירים פה את האפשרות להצביע.
<רוני טלמור:
אנחנו אומרים שאפשר יהיה להצביע עד נעילת המערכת, עד ארבע שעות לפני מועד כינוס האסיפה.
<רוני טלמור:
זה נושא שעלה בדיון הקודם.
<רוני טלמור:
אנחנו מגדירים את האפשרות לשנות את ההצבעה – שוב, זה אחד מהמאפיינים של המערכת – ולעשות מה שרוצים עם ההצבעה עד מועד הנעילה.
<רוני טלמור:
תקנה 7 מתייחסת לנוסח של כתב ההצבעה, שיהיו לו שני פורמטים.
<רוני טלמור:
יהיה לו פורמט ידני, ויהיה לו פורמט שמותאם למערכת.
<רוני טלמור:
המערכת יוצרת כתב מותאם.
<רוני טלמור:
אנחנו מתאימים את הפרטים שצריך לציין בכתב ההצבעה.
<רוני טלמור:
זה מעין גילוי לבעלי המניות לגבי האופן שבו הם יכולים לממש את הזכות שלהם.
<רוני טלמור:
תקנה 9, שאנחנו מציעים לבטל אותה – בדיון הקודם אתם ביקשתם להוסיף הוראה שמייצרת סדר עדיפות במקרה של כמה הצבעות.
<רוני טלמור:
אתם ביקשתם להסדיר מצב שבו בעל מניות מצביע כמה פעמים, לייצר סדר עדיפות.
<רוני טלמור:
אנחנו נענו לאתגר הזה והצענו תיקון לעניין הזה בחוק החברות.
<רוני טלמור:
אגב, בגלל זה אנחנו גם מבקשים שלא תהיה כפילות, שזה לא יהיה בחוק ניירות ערך, אלא שזה יהיה בחוק החברות כמו שהצענו.
<רוני טלמור:
אחרת תהיה כפילות מיותרת.
<רוני טלמור:
תקנה 9 שקיימת היום יוצרת הסדר שעכשיו הוא יהיה מיותר, שאומר שאם בעל מניה הצביע עם כתב הצבעה הוא רוצה לבטל אותו, אז הוא צריך לעשות פרוצדורה מסוימת.
<רוני טלמור:
היא תקנה מכבידה יותר מההסדר שאנחנו עכשיו מעגנים.
<רוני טלמור:
ההסדר בתקנה 9 מטיל את נטל הביטול והשינוי על בעל המניות.
<רוני טלמור:
ההסדר שאנחנו מייצרים לסדרי העדיפויות מטיל את הנטל על החברה.
<רוני טלמור:
אם בעל המניות הצביע פעמיים, היא צריכה לדעת את זה ולהשתמש בהצבעה שאנחנו רואים אותה כמאוחרת.
<רוני טלמור:
ולכן אנחנו רואים אותה כעדיפה מבחינת בעלי המניות, ולכן אנחנו לא צריכים את תקנה 9 יותר.
<רוני טלמור:
תקנה 11 היא תקנה טכנית שמתייחסת לספירת הקולות, וגם בה צריך לעשות התאמות לגבי הדרך שבה סופרים את מכלול הקולות שהוצבעו גם בכתבי ההצבעה הידניים וגם באלקטרוני.
<רוני טלמור:
התיקון של תקנה 13, שהוא גם התיקון שעניין את עמותת "ידיד" – ולכן אולי אני אתייחס לזה יותר באריכות, כי אני חושבת שאולי הדברים לא הובנו נכון – נועדה להתמודד עם נושא שאני התייחסתי אליו בדיון הקודם שבו אנחנו רוצים לשרש פרקטיקה שהייתה נהוגה פעם, אבל יכול להיות שהיא עדיין נהוגה, שחברי הבורסה מעודדים בעלי מניות לוותר על הזכות שלהם לקבל את המידע מהם כי יש לזה עלות.
<רוני טלמור:
בגלל שהמערכת מקלה על הבנקים – למשל כל מנגנון הכנת כתבי הצבעה נחסך להם, ומבחינת עלויות זה זול יותר עבורם – אנחנו מקווים שהפרקטיקה הזאת תיעלם מעצמה.
<רוני טלמור:
אבל בכל מקרה אנחנו רוצים לייצר פה הבהרה – עורך הדין עמית אשכנזי גם התייחס בדיון הקודם לטעמים מאחוריה, שיוצר מנגנון של opt out.
<רוני טלמור:
זאת אומרת, בעל מניות זכאי לקבל את ההודעות, אלא אם כן הוא מודיע לחבר הבורסה שהוא לא מעוניין בהן.
<רוני טלמור:
אנחנו רואים חשיבות גדולה מאוד שחברי הבורסה יתקשרו עם הלקוחות שלהם ויעבירו להם פרטים לגבי הזכות שלהם להצביע.
<רוני טלמור:
אין פה יצירה של איזשהו מאגר.
<רוני טלמור:
מדובר במאגר לקוחות ממילא, לא מדובר במאגר של המדינה, אלא במאגר אצל חבר הבורסה.
<רוני טלמור:
אנחנו רוצים שתהיה לו זכות לקבל את המידע שקשור להצבעות.
<רוני טלמור:
רק אם מאוד חשוב לא להשתתף במערכת מאיזושהי סיבה, הוא יוכל לוותר על הזכות הזאת.
<רוני טלמור:
הנוסח פה נועד לייצר את ההתאמה לעניין הזה.
משה גפני:
אני אבקש את ערן מלמד, הסמנכ"ל של עמותת "ידיד", אם אתה רוצה להתייחס בקצרה לדברים האלה.
משה גפני:
אחרי זה עורך הדין נתן שילה, אם אתה רוצה.
משה גפני:
אני רק אבקש – מכיוון שכנראה שהתקנות יועברו לוועדת חוקה בגלל הנושא של - - -
<שרה קנדלר:
גם וגם.
<שגית אפיק:
רגע, את הסברת עכשיו את תקנות החברות שילכו לוועדת חוקה, אבל הרשות לניירות ערך תביא את אותם עקרונות בתקנות משלה שיגיעו לוועדה הזאת.
<שרה קנדלר:
חלק לוועדה הזאת וחלק לוועדת - - -
משה גפני:
מה שאני רוצה לבקש – מכיוון שאת החוק אנחנו עושים בוועדת המדע, אני יכול לכתוב בחוק שכל התקנות שקשורות לעניין הזה יהיו בוועדת המדע.
משה גפני:
אבל אני לא הולך לעשות את זה בגלל שהסדרים הם לא כאלה.
משה גפני:
חלק צריך ללכת לוועדת החוקה, וחלק צריך ללכת לוועדת הכספים.
משה גפני:
חלק צריך לבוא לכאן.
משה גפני:
מה שאני מבקש, לפני שאתם מביאים את התקנות לוועדות השונות, אני מבקש שתביאו את זה אלינו, כך שאם יהיו לי הסגות - - -
<רוני טלמור:
זה לא כדיון בוועדה?
<רוני טלמור:
אני פשוט - - -
משה גפני:
לא, לכאן.
משה גפני:
סיבכתי את העניין.
משה גפני:
מה שאני מבקש, שתיידעו אותנו על התקנות שאתם מביאים לוועדות אחרות.
משה גפני:
כך שאם אני אמצא לנכון, שמשהו לא מסתדר לי עם עקרונות החוק שקבענו – מה שאני לא מעריך שיהיה – שאני אוכל ללכת לאותה ועדה.
משה גפני:
יש לי מנהג כזה שאני הולך לכל מיני ועדות מפעם לפעם.
משה גפני:
אני מבקש להביא לנו לוועדה את התקנות שאתם מביאים גם לוועדות אחרות.
משה גפני:
לא לדיון בוועדה.
<רוני טלמור:
אדוני, אנחנו נכתב אתכם בהעתק לפנייה לוועדת החוקה.
<רוני טלמור:
זה נראה לך מתאים?
משה גפני:
מצוין, כן.
משה גפני:
אבל להביא את התקנות.
<ענת לוי:
אם בעוד שנה-שנתיים - - -
משה גפני:
כן, להחליט את זה.
משה גפני:
אנחנו מחליטים את זה.
משה גפני:
צודקת מנהלת הוועדה.
משה גפני:
אם בעוד שנתיים יבואו התקנות - - -
<שגית אפיק:
הם מתכננים להעביר אותן בעוד חודש, אבל גם בפעם הקודמת אמרתם חודש, וחלפו - - -
משה גפני:
אם זה יבוא בזמן שכולכם, כל אלה שנמצאים פה יקודמו בתפקידים, ואלה שיבואו אחריכם לא ידעו מזה.
<רוני טלמור:
אתה מדבר על התיקונים הבאים?
משה גפני:
לתקנות והתיקונים.
<קריאה:
לתקנות הנוכחיות.
משה גפני:
התקנות הנוכחיות.
משה גפני:
מה שאמרת, שיהיה בהחלטה שאתם נותנים לנו העתק.
משה גפני:
לא מסובך.
<רוני טלמור:
איפה יהיה כתוב?
משה גפני:
בהחלטה של הוועדה.
<רוני טלמור:
בהחלטת ועדה זה בסדר.
<ציפי בנר:
אני גם ארצה להתייחס, בסדר?
<ציפי בנר:
ציפי בנר, בנק לאומי.
<ציפי בנר:
אני רוצה להתייחס לכמה סעיפים.
משה גפני:
ברור העניין הזה?
משה גפני:
למען הסדר הטוב, אנחנו צריכים לדעת על זה קודם.
משה גפני:
אם תהיה לנו הסגה, אנחנו לא נדון על זה בוועדה.
משה גפני:
זה יידון נניח בוועדת כספים.
משה גפני:
אז אני אלך לשם ואני אומר את דעתי.
משה גפני:
אני אומר שזאת הייתה ההחלטה של ועדת המדע, או בוועדת החוקה.
משה גפני:
אני מעריך שזה לא יקרה.
משה גפני:
אני מעריך שהכול יהיה בסדר, אבל למען הסר ספק.
משה גפני:
את המובן מאליו צריך שיאמר.
משה גפני:
ערן מלמד, בבקשה.
<רן מלמד:
אני אתחיל ואגיד, אדוני, שאני בהחלט מחייב את הנושא של המערכת האלקטרונית.
<רן מלמד:
אני חושב שהציבור הרחב צריך להשתתף בהצבעות שהוא בוחר בהן.
<רן מלמד:
אני רק חושב שהשיטה שקודם כל נכניס אתכם למאגר – בין אם הוא קיים או לא קיים, ובין אם צריך לשלוח לך חומר או לא, ורק אחר כך נשאל אותך אם אתה רוצה, הוא לקוי.
<רן מלמד:
גם אם אנחנו ניקח את החוק של דואר זבל – דואר זבל אומר אתה לא תשלח לי חומר אם אני לא אישרתי לך מראש שאני רוצה לקבל.
<רן מלמד:
ולכן אני חושב שגם אם התקנה הזאת ראויה, היא צריכה ללכת הפוך.
<רן מלמד:
היא צריכה להגיד אתם רוצים לשלוח לי חומר?
<רן מלמד:
תשאלו אותי אם אני רוצה לקבל.
<רן מלמד:
אם אני רוצה לקבל, הפרטים שלי יהיו.
<רן מלמד:
הם יופצו, אתם תשלחו לי חומרים, וכדומה.
<רן מלמד:
אם אני לא רוצה לקבל, אתם לא תרשמו אותי בכלל.
<רן מלמד:
אני חושב שההגנה על הפרטיות בנושא הזה חשובה יותר מהכול.
<רן מלמד:
יש הרבה מאוד זליגות של מידע בשנים האחרונות.
<רן מלמד:
אני חושב שהאופן שבו התקנה הזאת מנוסחת, המעורפלות שבה היא מנוסחת, היא לא נכונה וצריך לשנות אותה.
משה גפני:
עורך הדין נתן שילה.
משה גפני:
לכן אני גם רוצה לראות את התקנות, זה מה שביקשתי.
משה גפני:
אני רוצה שכשמביאים את זה לאחת הוועדות, יכול להיות שגם אני אבוא ואטען את הטענה הזאת.
משה גפני:
או שהם ישכנעו אותי שזה לא יזלוג.
משה גפני:
אין לי עמדה נחרצת.
משה גפני:
אני נגד זה שהופכים את אזרחי המדינה יותר ויותר לכאלה שנתונים למעקב ואפשר לעקוב אחריהם.
משה גפני:
אני נלחמתי גם בוועדת כספים על החוק של העברת מידע.
משה גפני:
הממשלה ביקשה מאוד להעביר את זה.
משה גפני:
הם העבירו את זה עכשיו בחוק ההסדרים או לא העבירו?
משה גפני:
גם כן, מהסיבה הזאת.
משה גפני:
אני חושב שאנחנו, האזרחים, הופכים יותר ויותר חשופים למידע עלינו.
משה גפני:
יש הרבה פגיעה בפרטיות.
משה גפני:
את מה שצריך לעשות, צריך לעשות.
משה גפני:
אבל צריך לשמור על הנושא הזה.
<נתן שילה:
איגוד החברות הציבוריות, לאורך השנים, שיתף תמיד פעולה עם הרשות לניירות ערך במשרד המשפטים בנושא הזה של הצבעות באספות כלליות וניסיון לקרב את בעלי המניות להצביע יותר באספות.
<נתן שילה:
היו בזמנו כל התקנות של הצבעה בכתב והצגת עמדות לפני האסיפה.
<נתן שילה:
שיתפנו פעולה באופן מלא בכל הנושא הזה, בניסיונות שנעשו והכול.
<נתן שילה:
באותו כיוון אין לנו גם בעיה עקרונית.
<נתן שילה:
להיפך, בכל הנושא היום של הצבעה אלקטרונית וניסיון לפשט את כל התהליך הזה, וזה אולי יביא לעוד משתתפים באספות.
<נתן שילה:
יחד עם זה, אני רוצה, אם יורשה לי, בשתיים-שלוש דקות להציג את הבעייתיות שאנחנו רואים בצורה שבה עושים את העניין.
<נתן שילה:
במיוחד כשיש פה שינוי מהותי – לא בקטע של ההצבעה, אלא בקטע של גרימה לזה שהחברה מקבלת את הרשימה הסגורה של ההצבעות ארבע שעות לפני מועד האסיפה, לעומת כפי שזה מקובל היום, בין 72-48 שעות.
<נתן שילה:
השינוי הוא מהותי ביותר מהבחינה הזאת שצריך להבין, אנחנו מדברים כל הזמן על אספות כלליות.
<נתן שילה:
אין אספות כלליות בפועל.
<נתן שילה:
אין מצב שבו ביום מסוים בשעה מסוימת החברה מודיעה על אסיפה כללית, באים כל בעלי המניות, דנים ויושבים, ומעלים את הנושאים ומנסים לשכנע אחד את השני, ובסופו של דבר מתקבלות החלטות.
<נתן שילה:
הדבר הזה הוא אולי נחלתן של המאות הקודמות.
<נתן שילה:
היום זה לא קיים.
<נתן שילה:
תיאורטית, זה יכול להיות מצב כי החברה מודיעה על אסיפה ביום הזה, בשעה הזאת, במקום הזה.
<נתן שילה:
המנגנון של החברה יהיה מוכן לקבל את אלה שבאים לאסיפה, אבל זה בדרך כלל המנגנון של החברה.
<נתן שילה:
זה מישהו מבעלי מניות הרוב.
<נתן שילה:
פעם ב- יכול לבוא בעל מניות מהציבור שרוצה להשתתף באסיפה.
<נתן שילה:
אבל הדברים האלה הם מאוד אקראיים ולא מציאותיים.
<נתן שילה:
לכן כל ההצבעות באספות, ממילא באות בדרך של ייפויי כוח שמועברים לחברה בדרכים כאלה או אחרות.
<נתן שילה:
הבעיה שנוצרה בשנים האחרונות היא שבגלל שינוי חוקי החברות וחוקי ניירות ערך, ישנם מספר סוגים של אספות שבהן ההכרעה נעשית על-ידי בעלי מניות המיעוט בלבד.
<נתן שילה:
בעלי מניות הרוב יכולים אולי להשתתף או להצביע, אבל הכרעתם איננה הכרעה.
<נתן שילה:
ואולי ניקח לדוגמה את הדבר האחרון שקיים היום בנושא של מדיניות תגמול בחברות ציבורית, שזה דבר שהוא חדש, עובר היום על כל החברות.
<נתן שילה:
ההצבעה באסיפה הכללית מוכרעת על-ידי הצבעת המיעוט בלבד, ללא בעלי השליטה.
<נתן שילה:
אז אומנם יש שם מנגנון שאם האסיפה לא מקבלת את ההחלטה, אפשר להביא את זה לדיון מחודש בדירקטוריון, אבל באסיפה עצמה ההחלטה היא רק של בעלי מניות המיעוט.
<נתן שילה:
מה קורה בפועל במקרים האלה?