GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב פרי: שיקול נוסף לעידוד לימודי הרובוטיקה בגילאים שלכם היא העובדה שכל האוניברסיטאות ומכוני המחקר במדינת ישראל, אשר נציגי חלק מהם, אני מקווה, נמצאים אתנו פה, פעילות מאוד בתחום הרובוטיקה ובתחומים שמשיקים, ונכון לנצל את היתרון הזה ולקדם את הקשר בין האקדמיה לקהילה, לילדים ונערים.
יעקב פרי: מביאים לי פתק עכשיו שנמצאים כאן עמנו גם חברי משלחת נוספים, נציגי בתי-הספר "רמות-חפר", "רופין" ו"מעיין-שחר", שגם הם זכו בתחרות ולא נמנו על המשלחת של ירוחם.
יעקב פרי: ברכותי.
יעקב פרי: אני מניח שחברי הכנסת ויושבי-ראש הוועדות מצטרפים לברכות הללו.
יעקב פרי: היתרון פה הוא כפול, מכיוון שמצד אחד אנחנו משתמשים במוקדי הידע ובמוקדי המצוינות כדי להנגיש את הנושאים האלה לאוכלוסייה, ומצד שני אנחנו גם מכינים ומעודדים את הילדים ואת הנוער להשתלבות באקדמיה, ולא פחות חשוב, להשתלבות במשק, ובנושאים חשובים, כמו שציינתי.
יעקב פרי: אחת ממטרות משרד המדע, כמובן בשנים האחרונות, הוא קידום ופיתוח של הון אנושי ללימודי הנדסה.
יעקב פרי: אני אגלה לכם פה שבשנים האחרונות ישנה ירידה די מדאיגה בלימודי ההנדסה, דבר שצריך כמובן לטפל בו.
יעקב פרי: בעוד שמשרד החינוך, ולענייננו מינהל המדע והטכנולוגיה בראשות ד"ר עופר רימון, אחראי על החינוך הפורמלי, הפעילויות החינוכיות שמתקיימות בשעות שבהן מתקיימים הלימודים, מקומו של משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, משרדי, הוא קידום הנושאים הללו במסגרת החינוך הלא פורמלי, או הא-פורמלי, בשעות אחר הצהריים ובשעות החופשיות.
יעקב פרי: ומבחינתנו העיסוק ברובוטיקה לאחר שעות הלימודים מהווה זרז להתמקצעות ולגיטימציה חברתית לעיסוק בתחום בשעות הפנאי, ומהווה כלי גיוס, עתודה נוספת של בני נוער שמתעניינים בנושא.
יעקב פרי: בימים אלה אנחנו נמצאים בעיצומו של תהליך של חיזוק שיתוף פעולה בין משרד המדע לבין מינהל המדע והטכנולוגיה במשרד החינוך, כדי לקדם את החינוך בנושאים החשובים הללו בצורה מקיפה ותואמת.
יעקב פרי: ואני מאוד מקווה, עופר, ששיתוף הפעולה יישא פרי, הוא חשוב.
יעקב פרי: עד כה משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל פעל בתחום החינוך לרובוטיקה בכמה דרכים.
יעקב פרי: קידמנו הקמתם והפעלתם של 20 מרכזי מחשוב ורובוטיקה בישובים דרוזים ברחבי הארץ, ובכולם מתקיימים חוגי רובוטיקה באופן קבוע.
יעקב פרי: בנוסף המשרד תומך, כמיטב יכולתו, בחוגי מצוינות ברשתות של בתי-ספר תיכוניים וברשויות המקומיות, אשר חלק גדול מהם הינם חוגי הרובוטיקה.
יעקב פרי: המשרד גם העניק במה לפיתוחים בתחום הרובוטיקה במסגרת "הבית הפתוח" בבית הנשיא.
יעקב פרי: ובנוגע לירוחם.
יעקב פרי: משרד המדע אומנם סייע, אבל רוב האשראי על ההישג המרשים של הקבוצה הנפלאה הזאת שייך לד"ר רחל קנול.
יעקב פרי: אנחנו לא מכירים, ד"ר קנול.
עמרם מצנע: תרימי יד.
יעקב פרי: לא, ראיתי.
יעקב פרי: ראיתי מהעובדה שהיא הסמיקה.
יעקב פרי: אני הבנתי מאנשי משרדי שאת המשוגעת לדבר, ואת מהווה מנוע בלתי מתכלה של אדם אחד.
יעקב פרי: את יזמת, את דחפת ואת הובלת, בסיוע כמובן ידידי מצנע והיום ראש המועצה המקומית בירוחם, בסיוע משרד החינוך ובסיוע משרדי, ותוך גיוס של הקהילה המקומית, והבאת להקמתו של מרכז המדע, והפיכתה של ירוחם, כפי שאמרנו כבר קודם, למעצמת רובוטיקה אשר קבוצות ממנה קוטפות פרסים בארץ ובעולם.
יעקב פרי: התוכנית של משרד המדע והתוכנית שלי היא לקחת את המודל שלך, את המודל המוצלח של ירוחם, ולנסות להעתיקו, בשיתוף פעולה עם רשויות מקומיות נוספות ברחבי הארץ, לקחת מבנים ששייכים לרשות המקומית ואינם בשימוש, ויש כאלה רבים, למלא אותם בכלים ובציוד שדרושים, ולרתום את הקהילה מאותו אזור, כפי שעשית את, ד"ר קנול, כדי להביא את הניסיון ואת ההצלחה של ירוחם לכל רחבי המדינה.
יעקב פרי: מבחינה זו תהיו נושאי הדגל.
יעקב פרי: אני מבקש להודות לכם שוב גם על ההזמנה, ולברך את התלמידים ואת כל הנוכחים פה, את ראש המועצה, על ההישגים שלכם, ולאחל לכולנו שנת רובוטיקה מוצלחת.
עמרם מצנע: תודה רבה לשר המדע, הטכנולוגיה והחלל.
עמרם מצנע: אני מציע, רחל, שתראו לנו עכשיו את הסרטון שהכנתם.
<רחל קנול: הכנו קצת יותר מסרטון, ואנחנו נתחיל.
עמרם מצנע: אוקיי, קדימה.
<טל ברקו: שלום.
<טל ברקו: אני טל, תלמיד כיתה י"א ב"אורט".
<טל ברקו: אני אספר לכם קצת על FIRST.
<טל ברקו: זה ארגון שהוקם בארצות-הברית על-ידי דין קיימן, ארגון שמורכב כולו ממתנדבים.
<טל ברקו: הוא בא לקדם ערכים של מדעים וטכנולוגיה בקרב בני נוער על-ידי תחרות רובוטיקה בכל העולם.
<יהודה עיטם: אני בוגר של הנבחרת ובוגר של הישיבה התיכונית בירוחם.
<יהודה עיטם: השנה הייתי עוזר מדריך של הקבוצה בירוחם ומדריך של קבוצת הרובוטיקה של הבנות בבאר-שבע.
<יהודה עיטם: אני אספר לכם טיפה על ההישגים של הקבוצה שלנו, ירוחם, במהלך ארבע השנים של הפרויקט.
<יהודה עיטם: התחלנו עם שנה ראשונה טיפה פחות מוצלחת, בשנה השנייה שלנו כבר הגענו להישגים יותר מרשימים, הגענו למשחקי הגמר וסיימנו בסופו של דבר בדירוג השמיני.
<יהודה עיטם: שנה לאחר מכן, בשנה השלישית, שנה שעברה, הצלחנו כבר לסיים את התחרות במקום השני.
<יהודה עיטם: השנה סיימנו במקום טיפה יותר נמוך, במקום שלישי-רביעי, אבל השנה זכינו בפרס היושב-ראש שהוא בעצם הפרס הנחשב ביותר בתחרות, פרס ה-Chairman.
<יהודה עיטם: הפרס הזה ניתן לקבוצה שמקדמת את ערכי FIRST בקהילה ותורמת לקהילה, הפרס מזכה בהשתתפות בתחרות העולמית.
<יהודה עיטם: בתחרות העולמית גם זכינו בפרס השופטים, שזה הפרס המקביל לפרס היושב-ראש, בחטיבה שבה השתתפנו.
<יהודה עיטם: בנוסף, מה שאתם רואים פה בתמונה משמאל, החבר'ה של הקבוצה הצעירה שלנו שהיום הם כבר בקבוצה הבוגרת, שנה שעברה השתתפו בתחרות יחד עם עוד 300 קבוצות מרחבי העולם, תחרות החדשנות הגלובלית.
<יהודה עיטם: בתחרות הם היו צריכים להמציא איזה פטנט שעוזר בשימור מזון, והם הגיעו למקום השני מבין 300 קבוצות מרחבי העולם.
<יהודה עיטם: אנחנו בשאיפה להתקדם ככה גם בשנים הבאות, ולהמשיך בטיפוס שלנו.
<אורי הילדסהימר: אני אורי הילדסהימר, תלמיד כיתה י"א בישיבה התיכונית בירוחם.
<אורי הילדסהימר: הקבוצה שלנו, הדבר המרכזי שמייחד אותה זה שהיא מורכבת משלושה בתי-ספר: בית-ספר תיכון "מקיף אורט", מדרשיה דתית לבנות ועוד ישיבה תיכונית.
<אורי הילדסהימר: השילוב הזה בין שלושת בת0י-הספר, שהם כולם גוונים שונים וילדים שונים, זה עושה את הקבוצה שלנו, יוצר שילוב מעניין שבאמת עוזר להצמיח את הקבוצה למעלה.
<ראובן שטל: שלום, לי קוראים ראובן.
<ראובן שטל: אני סיימתי י"ב לפני כשנתיים וחצי בירוחם, זכיתי ב"אות רמון" לפני שנתיים ממשרד המדע.
<ראובן שטל: היום אני משמש במרכז מדעים כאחד מהרכזים של תוכנית הרובוטיקה.
<ראובן שטל: אצלנו בירוחם אנחנו מאמינים שחינוך לא מתחילים בכיתה י', חינוך מתחילים בכיתה א' או אפילו לפני זה.
<ראובן שטל: אז לכן הקמנו תוכנית שאנחנו קוראים לה "תוכנית 12 השנים".
<ראובן שטל: הרעיון שלה שאנחנו חושפים את הילדים למדעים, לטכנולוגיות, לרובוטיקה, כבר בגיל כיתה א', ואתגרים כמובן, ותוכניות ורכיבים שמתאימים לקבוצת הגיל הזאת, וככל שהילדים גדלים כך אנחנו מעלים את הרמה, מעלים הילוך, עוברים לרכיבים יותר אמיתיים, לתוכנה יותר אמיתית.
<ראובן שטל: עד שבסוף מגיעים לנבחרת הבוגרת ואחר כך בתקווה לשירות משמעותי בצה"ל, לאוניברסיטה, לחיים מקצועיים מלאי טכנולוגיה ומדע.
<רחל קנול: טוב, אז אני רחל, ואני מנהלת אשכול הפיס מרכז המדעים בירוחם, וחלק מהפעילויות של המרכז מדעים, של אשכול הפיס, זו תוכנית הרובוטיקה, כפי שאתם שומעים עליה.
<רחל קנול: עכשיו, אחד הדברים שאני מקפידה עליהם, מתוך האני מאמין, זה שהרובוטיקה תפעל כמו תנועת נוער – המון המון עצמאות וחופש לחבר'ה לפעול.
<רחל קנול: ומה זה אומר?
<רחל קנול: זה אומר שחבר'ה ותיקים יותר מדריכים חבר'ה צעירים יותר, הבוגרים של הקבוצה הופכים להיות מדריכים צעירים.
<רחל קנול: כמו שאתם רואים פה, יש לנו כבר נציגים כאלה של הדור הבוגר.
<רחל קנול: וככה בעצם אני נותנת להם המון חופש, עם כל המקום לטעות, להתבלבל, אבל זה חלק מהעניין בשביל להעצים אותם ולבנות אותם בכל התהליך הזה, כי התהליך הוא מאוד מאוד חשוב והוא חלק מהעניין.
<דוד לוי חברוני: שלום, שמי ד"ר דוד לוי חברוני, ואני מקמ"ג, מהקריה למחקר גרעיני בנגב, תושב ירוחם.
<דוד לוי חברוני: ואנחנו שותפים מהשנה הראשונה בהקמה של הקבוצה של הבוגרים, הקבוצה של הילדים האלה.
<דוד לוי חברוני: בשביל קמ"ג זה באמת פרויקט מאוד משמעותי, אחד מפרויקטי הדגל שלנו בתרומה לקהילה, אחד מהפרויקטים הרבים שאנחנו עושים בקהילה.
<דוד לוי חברוני: אנחנו מלווים את הילדים בעיקר בפן המקצועי, נותנים להם יותר את הרקע ההנדסי, טכנולוגי.
<דוד לוי חברוני: אני בעיקר בוגר הנדסה מכונות, יש אצלנו מדענים מהנדסת חשמל, שבעצם נותנים את הרקע, את הדיסציפלינות השונות המקצועיות שקשורות בפרויקט.
<דוד לוי חברוני: וזה מאוד יפה לראות, שבשנים הראשונות היינו צריכים מאוד לתת הדרכה הרבה יותר מסיבית, היום הילדים פה מדריכים אחד את השני, בוגרים מדריכים צעירים, הפרויקט מתגלגל ככה והילדים מקבלים הרבה יותר מקצועיות ועצמאיות לבד, ואנחנו רק מלווים אותם היום מרחוק יותר ויותר.
<דוד לוי חברוני: אנחנו גם עוזרים להם בבתי המלאכה בקמ"ג בייצור של דברים שהם לא יכולים לייצר בגלל המגבלות, כי עדיין, הסדנא, כמו שאתם רואים פה, היא סדנא מאוד קטנה, מאוד צנועה בכסף ובכלים.
<דוד לוי חברוני: אז אם יש כלים או דברים מסובכים לייצר אז אנחנו עושים להם אותם אצלנו.
יעקב פרי: מהנדסי קמ"ג עוזרים גם חוץ מתחום הרובוטיקה במרכז למדעים?
<דוד לוי חברוני: כן.
<רחל קנול: מאוד.
יעקב פרי: באיזה תחומים?
<דוד לוי חברוני: יש תחום של חונכות, שרחל יכולה לציין, של מדעים, שהתחיל הפרויקט הרבה לפנינו, התחיל לפני עשר שנים, תחום של חונכות בפיזיקה, שרחל הקימה את המגמה לפיזיקה בירוחם.
<דוד לוי חברוני: אז זה תחום שעוזר להם בחונכות פעם בשבוע, מגיעים אחר הצהריים ועוזרים להם בחונכות.
יעקב פרי: גם מהנדסים שהם לא תושבי ירוחם?
<דוד לוי חברוני: כן, דווקא בפרויקט הזה יש הרבה מאוד חבר'ה צעירים שרובם לא מירוחם בכלל, ומגיעים פעם בשבוע.
עמרם מצנע: רחל, שתי דקות טיים אאוט.
עמרם מצנע: חבר כנסת הרצוג פשוט צריך ללכת והוא רוצה להגיד משהו.
יצחק הרצוג: אני, אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר זכיתי לבקר במרכז למדעים הזה בהזמנתו של ראש המועצה, ידידי מיכה ביטון, והיה מאוד מאוד מרשים לראות את הפעילות.
יצחק הרצוג: עכשיו, זה היה מרשים מכמה בחינות.
יצחק הרצוג: קודם כול, התוצר הסופי, הרכב הזה שהם פיתחו, שלמי שבא מעולם הרווחה ומעורב בו, מבין את המשמעות של רכב שנועד לסייע לילדים עם צרכים מיוחדים בתוך גן ילדים.
יצחק הרצוג: חשבתי שזה פיתוח מבריק, ואני חושב שמעבר ליופי של המרכז ולפעילות שלו, גם המטרה שהוא פיתח כשלשמה היא דבר חשוב מאוד.
יצחק הרצוג: הדבר השני זה העובדה שזה שם את ירוחם בכפר הגלובלי במקום אחר.
יצחק הרצוג: ואני חושב ששיתוף הפעולה בין משרד החינוך, משרד המדע והרשות המקומית, צריך לזכות לברכה וגיבוי מכיוון שזה מניב תוצאות שהן חשובות מאוד לכולנו.
יצחק הרצוג: ודבר אחרון, אני רוצה להגיד תודה באמת לחבר'ה הנהדרים הללו.
יצחק הרצוג: חלקם ישבתי איתם, חבר'ה שלומדים פיזיקה.
יצחק הרצוג: עכשיו, פיזיקה לא היה התחום החזק שלי אף פעם.
יצחק הרצוג: אני רק יכול לומר שככה מתחילים לפתח את העתיד של המדינה.
יצחק הרצוג: ואני מברך את כל מי שיזם ואני מניח שגם אתה, עמרם, הייתה לך יד גדולה בפיתוח המרכז הזה, ומודה לשר פרי.
יצחק הרצוג: מאחל לכולכם המון המון הצלחה.
עמרם מצנע: שמעון, אתה גם רוצה?
שמעון אוחיון: כן, אני רוצה רק להצטרף, אל"ף, להתנצל - - -
יצחק הרצוג: לנו יש הצבעה.
שמעון אוחיון: בדיוק כך, משום שאני פשוט הולך גם לאיזושהי הצבעה שלא הייתה מתוכננת.
שמעון אוחיון: ואני מלא שמחה וגאווה לראות את הקבוצה הזאת, את המהפך הזה.
שמעון אוחיון: אני זוכר, בילדותי ביליתי שנים רבות במה שנקרא אז כפר ירוחם, תל ירוחם.
<קריאה: כפר.
שמעון אוחיון: גם תל ירוחם וכפר ירוחם.
שמעון אוחיון: ועם כל הסטראוטיפים והדעות הקדומות וכל מה שקרה מסביב לירוחם.
שמעון אוחיון: ומה אני יכול רק להגיד, אני באמת מלא שמחה וגאווה, לא רק בגלל המקצועיות, נהניתי מההבעה שהיא לא רובוטית דווקא, יש גם עושר – גם רובוטיקה, גם עושר בהבעה.
שמעון אוחיון: ותמשיכו בעניין הזה.
עמרם מצנע: כן, רחל, בבקשה.
<רחל קנול: אני רק רוצה להוסיף משפט למה שאמר ד"ר דוד חברוני.
<רחל קנול: הוא צנוע, הוא לא סיפר לכם, אבל לפני שבוע וחצי המתנדבים שלנו מקמ"ג, שזה קריית מחקר גרעינית, הכור בדימונה, קיבלו פרס עובד קהילתי מצטיין על התרומה שלהם לקבוצה.
<רחל קנול: ואתם צריכים להבין, שהם נמצאים אתנו ימים ושעות, זה יותר קשה ממילואים מה שהם עושים, והם מביאים איתם המון המון רוח צעירה וזה מדהים.
<רחל קנול: עכשיו, חוץ מזה באמת יש לנו מדענים שמשתלבים גם במגמת הפיזיקה, גם במגמת הכימיה.
<רחל קנול: אנחנו דואגים לחבור בשיתוף פעולה מאוד יפה גם לתעשייה מקמ"ג, וגם "פריגו" ועוד תעשיות באזור.
<רותם שטל: שמי רותם שטל, אני הקפטנית של הנבחרת, אני תלמידת י"ב ב"אורט ספיר".
עמרם מצנע: ואחות של ראובן שטל, ואת ברוך ראיתי גם כן פה, האבא.
<רותם שטל: רציתי לספר לכם קצת מעבר לרובוטיקה, לתחרות עצמה.
<רותם שטל: אנחנו כקבוצה מאוד חשוב לנו להחזיר חזרה לקהילה שסביבנו.
<רותם שטל: אנחנו מנסים לחשוף כמה שיותר אוכלוסיות נוספות לתחום הרובוטיקה.
<רותם שטל: סייענו בהקמת קבוצת הבנות בבאר-שבע, קבוצת FRC לבנות בלבד באולפנת "אמי"ת".
<רותם שטל: אנחנו מסייעים ומלווים קבוצות FLL בדואיות מישובי הסביבה, מרהט וישובים נוספים.
<רותם שטל: לקראת שנה הבאה אנחנו מסייעים בפתיחת קבוצת FRC, קבוצת רובוטיקה, בתחרות שלנו בעיר כסייפה.
<רותם שטל: פתחנו קבוצת ג'וניור FLL חרדים בבית-ספר יסודי בירוחם, שזה אוכלוסייה שעדיין לא הגיעה אליה הקדמה של הטכנולוגיה, ולאט לאט אנחנו מנסים לפתוח קבוצות נוספות בבתי-ספר החרדים האלה.
<רותם שטל: ורציתי להראות לכם את פרויקט הדגל שלנו.
<רותם שטל: פרויקט הדגל שלנו בא אתנו.
<רותם שטל: זוהי ה"בימבה".
<רותם שטל: לפני תחילת התחרות של השנה ישבנו כקבוצה וחשבנו מה אנחנו יכולים לעשות כדי באמת לנצל את כל הידע שלמדנו ואת כל היכולות שרכשנו, חברי הקבוצה, במהלך השנים הקודמות, במהלך התחרויות, ולהחזיר חזרה.
<רותם שטל: בעזרת שיתוף פעולה עם רשת גני אלי"ע לילדים בעלי צרכים מיוחדים וליקויי ראייה, פיתחנו עבורם את הרכב הזה.
<רותם שטל: הרכב הזה הוא בעצם רכב טיפולי, הוא משולב בטיפולי הפיזיותרפיה בגן, שמותאם לילדים האלה, שהם חלקם עיוורים, חלקם בעלי בעיות מוטוריות.
<רותם שטל: הוספנו אפשרות לחיבור כפתור שכל ילד בגן, יש ילדים שלא יכולים להזיז את הגפיים התחתונות או את העליונות או יש להם בעיות נוספות, שיוכלו להשתמש ברכב הזה ולנוע, וללמוד תפיסה מרחבית.
<רותם שטל: הוספנו שלט לגננת בשביל להקנות בטיחות נוספת, שהגננת תוכל לעצור את פעילות הרכב, או לנהוג עבור ילדים שלא יכולים לנוע בעצמם, השלט נמצא כאן גם כן.
<רותם שטל: לא נדגים כרגע כי אין מקום ואין זמן.
<רותם שטל: החוויה הזאת של לבנות משהו שבאמת עכשיו משולב בטיפולי הפיזיותרפיה בגן, ולראות איך אנחנו, חבורה של 25 ילד, באמת עשינו איזשהו שינוי בגן הספציפי הזה – הנה, הרכב הזה כבר עוזר, ולשנה הבאה אנחנו מתכננים לעשות עוד הרבה רכבים כאלה ולהפיץ אותם לעוד גנים ברשת אלי"ע – זה חוויה מדהימה עבורי, ואני בטוחה בשביל הקבוצה.
<רותם שטל: כעת אנחנו רוצים להראות לכם סרטון קצר שמסכם את הפעילות שלנו, הפעילות הקהילתית שלנו כקבוצת רובוטיקה.
עמרם מצנע: (הוקרן סרטון)
עמרם מצנע: כדי - - -
<רותם שטל: רגע, יש לנו עוד קצת קצת.
עמרם מצנע: אה, בבקשה.
<לידור קמרלקר: קוראים לי לידור, אני תלמיד כיתה י"א, לומד ב"אורט ספיר" בירוחם.
<לידור קמרלקר: לפני הרובוטיקה לא חשבתי ללכת לאקדמיה, לחשוב על אוניברסיטה.
<לידור קמרלקר: כשהצטרפתי לרובוטיקה ראיתי עולם אחר ושונה שאהבתי אותו מאוד, ואני רוצה ללכת בעקבותיו ולהיות מהנדס ולהמשיך עם הקריירה הזאת.
<לידור קמרלקר: ההורים שלי בכלל לא חשבו שאני יכול, ואז הם ראו מה אני מסוגל לעשות והם גם חושבים שזה טוב.
<לידור קמרלקר: בעקבות זה גם אחי הקטן הולך לזה, הוא הולך לתוכנית הרובוטיקה, וההורים שלנו מאוד גאים בנו.
עמרם מצנע: כל הכבוד.
<רחל קנול: אחד מהדברים שאני יכולה להגיד לכם, בתור מורה, אני מורה ותיקה לפיזיקה, זה שאני מנסה תוך כדי השיעור לגרום לתלמידים בצורה חווייתית למידה עם מוטיבציה פנימית.
<רחל קנול: ואני עושה כל מיני שיטות וכל מיני דרכים כדי לגרום לזה, ופה ברובוטיקה מבחינה מסוימת גיליתי את הסוד.
<רחל קנול: וכל השיטות הפדגוגיות האחרות שאנחנו מדברים עליהן ואני מעבירה עליהם בהשתלמויות מורים וכו', פגשתי אותן פה, וזה עובד וזה מדהים.
<רחל קנול: אז אם אנחנו מדברים על למידת חקר, משאילת השאלה והחקירה ועד הסקת המסקנות; ואם אנחנו מדברים על למידה באמצעות פרויקטים שבו יש לי איזה משהו שאני צריכה להתמודד אתו ולפתור אותו תוך כדי תנועה; ואם זה למידה שהיא למידת עמיתים, שבה תלמיד מלמד תלמיד ותוך כדי זה הוא לומד בעצמו המון; למידה בקבוצות, שיתוף פעולה, עבודת צוות.
<רחל קנול: כל הערכים, כל הפדגוגיות האלה שאני מאוד מאמינה בהן, אני מאוד הייתי רוצה, אם הייתי יכולה, מה שגילינו ברובוטיקה ובעצם בחינוך הבלתי פורמלי, עכשיו להביא אותן לתוך הכיתה ולמערכת הפורמלית, כי בעצם מה שזה גורם, זה גורם ללמידה שהיא למידה אמיתית.
<רחל קנול: אני מטפחת לומד עצמאי שלומד מתוך איזושהי מוטיבציה פנימית עם הרבה הנאה באל"ף ובעי"ן, ומבחינתי זה הפרס האמיתי.
<רחל קנול: כלומר לחבר'ה אני מספרת שהפרס זה לטוס לארצות-הברית ולזכות, אבל מבחינתי זה הדבר.
<אורטל בקר: שלום, אני אורטל בקר, תלמידת כיתה י"א, וזו השנה השנייה שלי ברובוטיקה, ולהלן התפתחות וצמיחת הרובוטיקה בירוחם.
<אורטל בקר: כפי שאתם יכולים לראות פה את מספר חברי הנבחרת שלנו, שהמספר הלך וגדל במשך השנים, אתם יכולים לראות מאיפה התחלנו וכמה אנחנו עכשיו.
<אורטל בקר: וליד זה התרשים של התפתחות קבוצות הרובוטיקה בירוחם, שגם הלך וגדל באופן משמעותי.
<אורטל בקר: חשוב להדגיש גם שיחס האוכלוסייה למספר המשתתפים ברובוטיקה בירוחם הוא נורא ייחודי, מיוחד וגדול, הכי גדול בעולם, וזה מה שהופך אותנו בעצם למעצמה.
<רחל קנול: אז כמובן, צריך להזכיר את כל מי שבעצם יחד אתנו בכל התוכנית המדהימה הזאת.
<רחל קנול: אז יש לנו את המועצה המקומית ירוחם, מי שהתחיל את זה היה מצנע כשהיה ראש המועצה ועכשיו מיכאל, וקרן ירוחם ומתנ"ס ירוחם, רשת "אורט" ורשת "אמי"ת", יחד עם בתי-הספר התיכוניים ובתי-הספר היסודיים בישוב.
<רחל קנול: שותפים אתנו גם משרד החינוך בתוכנית הרובוסטאר וה-FLL, גם משרד המדע בתמיכה בנבחרת של ה-FRC – אל דאגה, אין כפל תמיכות, למי ששאל – וגם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, במסגרת "מצוינגב".
<רחל קנול: יש לנו גם חברים מהמגזר העסקי והתעשייה, את קמ"ג ו"רותם תעשיות", כמו ששמעתם כבר, וגם מפעל "פריגו", מפעל התרופות בירוחם.
<רחל קנול: בפילנתרופיה יש לנו את קרן רש"י שגם מסייעת לנו הרבה, וארגון FIRST זה הארגון שבעצם מארגן את התחרויות בארץ ובעולם.
<רחל קנול: אוקיי, לירון.
<לירון גורביץ: אהלן, אני לירון גורביץ.
<לירון גורביץ: אני בן 25, אני סטודנט שנה א' להנדסת מכונות באוניברסיטת בן גוריון בנגב.
<לירון גורביץ: אני בוגר של התוכנית כתיכוניסט בעצמי ב-2006 מחדרה, וכיום אני המדריך של הקבוצה הבוגרת, של ה-FRC בירוחם.
<לירון גורביץ: ואני רוצה קצת, עכשיו שהצגנו את מה שהתוכנית כבר השיגה, לדבר על הדברים שהיא עוד יכולה להשיג בעתיד.
<לירון גורביץ: אז קודם כול, אנחנו שואפים להקים מרכז הדרכת רובוטיקה בירוחם ולשים עוגן טכנולוגי חזק בדרום.
<לירון גורביץ: כמו שכבר יש מרכז הדרכת רובוטיקה בצפון בטכניון, אנחנו רוצים מרכז בדרום שיכשיר מדריכים לכל ישובי הדרום, לכל התוכניות שקשורות לרובוטיקה, הפצת יידע שנרכש במהלך השנים בירוחם בכל התוכניות שיש לכמה שיותר אנשים, כמו גם הגדלת מספר המשתתפים בירוחם.
<לירון גורביץ: אומנם המספרים כרגע טובים, אנחנו רוצים מספרים עוד יותר טובים.
יעקב פרי: כמה יש היום?
<לירון גורביץ: כרגע תוכנית הרובוטיקה מקיפה 300 ילד בירוחם, מתוך 1,200 ילד שיש.
<לירון גורביץ: ובנוסף על להגיע לעוד ילדים, אנחנו רוצים להגיע בעזרת עוד תחומים לילדים.
<לירון גורביץ: מעבר לרובוטיקה קיימת כיום מצוקה גדולה מאוד בשוק בעבודה מכנית, באנשים שיודעים לעבוד עם כלי עבודה בתעשייה, אם זה מחרטות, כרסומות – יש מחסור עצום בתעשייה.
<לירון גורביץ: ואפשר לקחת את הילדים, לא את הילדים של הפיזיקה והילדים של המחשבים אלא את הילדים שפחות קשורים לתחומים האלה, ולעשות להם הכשרות של לעבוד עם כלים, לשרטט במחשב, לשחרר אותם מהתיכון בכיתה י"ב עם תעודה של בן-אדם שמוסמך לעבוד עם הדברים האלה.
<לירון גורביץ: וכיום הם מבוקשים בשוק יותר ממהנדסים וגם מקבלים שכר יותר גבוה ממהנדסים, ואם נצליח בזה זה יהיה נפלא.
<לירון גורביץ: כמו גם רובוטיקה במסגרת חינוך פורמלי, שואפים גבוה – שכבה שלמה שלומדת רובוטיקה, שכבה שלמה שלומדת 5 יחידות ומסיימת עם פרויקט גמר.
<לירון גורביץ: זה יכול להיות משהו שימנף לא רק את ירוחם אלא כל מקום שהוא קדימה המון המון, זה נותן כלים מדהימים.
<לירון גורביץ: ותוכנית 12 השנים שהצגנו, אנחנו שואפים לקדם אותה ל-20 שנים, להתחיל מגני הילדים, שכבר אפילו התחלנו איתם, ולהמשיך עד י"ג, י"ד והאוניברסיטאות במודל של תנועת נוער שהבוגרים עוזרים לצעירים.
<לירון גורביץ: מבחינת האתגרים שעומדים בפנינו בשביל להגיע לזה.
<לירון גורביץ: כוח אדם מקצועי ומיומן – חסרים המון המון מדריכים.
<לירון גורביץ: בירוחם המצב עוד טוב, במקומות אחרים בארץ המצב קשה, אין מדריכים.
<לירון גורביץ: יש ילדים שרוצים, יש בתי-ספר שרוצים, אין מי שידריך אותם.
<לירון גורביץ: יש מדריכים אבל הם מעדיפים דברים אחרים, וקל לי להבין אותם, יש אנשים טובים שקשה לשמר, וקשה להביא אנשים אחרים וחדשים למקומות האלה.
<לירון גורביץ: מחסור בציוד באיכות גבוהה.
<לירון גורביץ: הטכנולוגיה בעולם הולכת ומתקדמת – מדפסות תלת-מימד, אני בטוח שכולכם שמעתם על הטכנולוגיה.
<לירון גורביץ: קשה לעמוד בסטנדרטים שהעולם מציע, קבוצות מארצות-הברית מדפיסות את כל הרובוטים שלהם בטכנולוגיה הזאת.
<לירון גורביץ: עם התקציבים שיש לנו אנחנו לא יכולים לתת להם fight אמיתי.
<לירון גורביץ: אני בטוח שכולכם שומעים את זה הרבה, אבל מה שצריך זה סיוע במשאבים, כסף, כסף וכסף.
<רחל קנול: אני אוסיף, רק ככה כדי לסבר את האוזן: ילד בירוחם כדי להשתתף בתוכנית משלם עד 500 שקל בשנה, כשחלק מהילדים מקבלים מלגה, כשבמרכז הארץ ילד כדי להשתתף בתוכנית רובוטיקה משלם 5,000 שקל.
<רחל קנול: אז כמובן שזה לא יכול לבוא מהשתתפות עצמית של המשתתפים, וגם מכל השותפים עדיין ההשתתפות היא תמיד חד-פעמית ולא מובטחת לשנה הבאה, ובעצם אין לנו איזושהי תמיכה מסודרת לאורך שנים.
<רחל קנול: ולכן כל הזמן אנחנו עוסקים בגיוס משאבים כדי לקיים את התוכנית הזאת, והתוכנית גדלה והמשאבים גם שצריכים לקיים אותה גדלים.
<רחל קנול: עכשיו, כמו שראיתם פה, זו בעצם תוכנית שמשנה חיים.
<רחל קנול: ואתם יכולים לראות את זה על החבר'ה שיושבים פה – לא דומה מי שהתחיל אותה למי שנמצא כבר אחריה.
<רחל קנול: מה שזה עושה לדימוי העצמי, לתפיסה העצמית, לאופק העתידי, למקומות שאליהם מסמנים הילדים את האופק שלהם, אני חושבת שזה הדבר האמיתי ולשם אנחנו מכוונים.
<רחל קנול: ולכן זה כל כך משמעותי.
<רחל קנול: מעבר לזה, יש גם את המיתוג של ירוחם.
<רחל קנול: למתג את ירוחם כמעצמת רובוטיקה זה דבר מאוד משמעותי ומאוד חשוב.
<רחל קנול: ולכן אנחנו מביאים את זה לפתחכם, כדי בעצם להיות אתנו ולחשוב ביחד איך אנחנו הופכים את זה גם לחלק מהתוכנית הפורמלית.
<רחל קנול: עם כל הכיף והחוויה של הבלתי פורמלי, אבל לעשות את זה חלק אינטגרלי מהמערכת הפורמלית כי זה בעצם למידה עצמית אמיתית.
<רחל קנול: וגם איך עושים תמיכה שהיא תמיכה באמת לאורך שנים בצורה מסודרת, ובלי כל הזמן הצורך הזה לחפש ספונסרים ולגייס כספים.
<רחל קנול: ואני מאוד מקבלת את ההצעה שירוחם תהפוך למודל חיקוי מבחינת תוכנית 12 השנים או 20 השנה.
<רחל קנול: אנחנו נשמח להפוך את זה לתוכנית שתהיה השראה לעוד הרבה ישובים בארץ, כי אנחנו מאוד מאמינים בה.
עמרם מצנע: תודה לרחל.
<מיכאל ביטון: אני לא אחזור על דברים אבל אני אדגיש כמה נקודות.
<מיכאל ביטון: קודם כול, זה כבוד עצום שבני הנוער מירוחם ומתנדבים מירוחם בהנהגה החינוכית והציבורית של ירוחם מתארחים בוועדת החינוך של הכנסת, אדוני היושב-ראש, שלבך ונפשך לירוחם ואתה מוכיח את זה גם היום.
<מיכאל ביטון: אדוני שר המדע, שאנשים כמוך מצטרפים לעשייה הציבורית בישראל זה נכס, ויש גל של אופטימיות באנשים טובים בכנסת ישראל.
<מיכאל ביטון: חברי הכנסת, מנכ"ל משרד המדע, אורחים נכבדים, ההישג הזה של נבחרות הרובוטיקה מוכיח שאפשר לנצח את האתגרים הסוציו-אקונומיים של מדינת ישראל ולצמצם פערים.
<מיכאל ביטון: עם הנהגה והשקעה נכונה, וליווי גם ציבורי וגם מקצועי ואמונה שמקום כמו ירוחם יכול להיות המצוין ביותר ברובוטיקה, אבל לא רק ברובוטיקה.
<מיכאל ביטון: הדבר הזה הוא אפשרי והוא תלוי רק בנו.
<מיכאל ביטון: הרובוטיקה היא בעצם הזדמנות לילד ירוחמי להיות חלק מהעולם הגלובלי.
<מיכאל ביטון: כל החבר'ה האלה טסו בגיל, לא יודע, 14, 15, 16, ואנחנו לא שמענו על אמריקה לפני גיל 30.
<מיכאל ביטון: אז החבר'ה האלה הם כבר חלק מהעולם הגלובלי, מדברים שפה גלובלית, דוברי אנגלית, ומוכנים להשתלב בעולם היצירה והעשייה של עולם שטוח שמתפתח.
<מיכאל ביטון: אבל הדבר הזה הוא אתגר, כי כל ניצחון שלהם זה להטיס 30 חבר'ה לחוץ-לארץ, וכל צמיחה של קבוצה זה השקעה כספית.
<מיכאל ביטון: משרד המדע, משרד החינוך, שותפים למהלך, צריך לנסות ולהגיע לסדירות, שהדבר הזה לא יהיה תלוי ב"קולות קוראים", באי-ודאות, אלא איזושהי סדירות של סיוע למשלחות שיוצאות ולכוחות ההדרכה ולתשתיות הפיזיות והציוד, למסד את זה כתוכנית השקעה רב-שנתית עם ודאות.
<מיכאל ביטון: זה דבר מאוד מאוד משמעותי.
<מיכאל ביטון: ברגע הזה אני דווקא מאוד רוצה להודות לאדם שלא נמצא פה.
<מיכאל ביטון: קוראים לו רמי אטיאס, הוא מהנדס בקמ"ג.
יעקב פרי: רק אני אפריע לך.
יעקב פרי: אני ב-25 ביוני אהיה אורח של ירוחם, אני מקווה שאתה יודע מזה.
<מיכאל ביטון: ברוך הבא, אנחנו מחכים לך.
יעקב פרי: אז תכינו לי בבקשה - - -
עמרם מצנע: "בימבה" אחת, שהוא יוכל להתנייע ברמזורים של ירוחם.
יעקב פרי: תכינו לי, אדוני ראש המועצה, את הדרישות שלכם, את ההצעות שלכם, אבל בעדינות.
<מיכאל ביטון: בעדינות.
<מיכאל ביטון: אני גם אציב פה אתגר נוסף, כי משהו שקראתי היום ב"דה-מרקר", רק אסיים.
<מיכאל ביטון: רמי אטיאס הוא מהנדס בקמ"ג.
<מיכאל ביטון: מסיבותיו לא קיבל את הוויזה לארצות-הברית והיום הוא הולך לעבודה, כי הוא בסך הכול מנהל צוות בקמ"ג.
<מיכאל ביטון: אבל שישה שבועות בשנה הוא לא רואה את האישה ואת הילדים – כל ערב מ-17:00 באוטובוס למחסן הרובוטיקה.
<מיכאל ביטון: הוא לא נמצא פה, הוא הוביל ארבעה מהנדסים להתנדב בקמ"ג, דל"ח, ד"ר לוי חברוני, הוא אחד מהם.
<מיכאל ביטון: והדבר הזה שמהנדסי ירוחם, תושבי ירוחם, עובדים שישה שבועות עם בני ירוחם זה כל הסיפור.
<מיכאל ביטון: יש לאן לשאוף, יש עתיד, יש איפה להשתלב מקצועית.
יעקב פרי: תיזהר, כשאומרים יש עתיד בכנסת - - -
<מיכאל ביטון: אתה יודע, זה כמו לבחור את המילים הנכונות.
<מיכאל ביטון: אבל הנה למשל ראובן שטל שהוא בוגר הרובוטיקה ישתלב, בעזרת השם, בקמ"ג.
<מיכאל ביטון: אני רוצה להודות לכולם ולהגיד משהו על "דה-מרקר".
<מיכאל ביטון: היום קראתי על החברות שמשקיעות בקהילה.
<מיכאל ביטון: יש חברות טובות מאוד וחזקות מאוד שלא משקיעות ויש כאלה שמשקיעות.
<מיכאל ביטון: כל הנבחרות הגדולות של ישראל שיצאו לחוץ-לארץ ברובוטיקה מלוות בחברה עסקית גדולה וחזקה, מכל הסוגים, היי-טק ותעשייה.
<מיכאל ביטון: החבר'ה מירוחם עוד לא הגיעו למצב הזה, אין חברה עסקית ישראלית שאומרת: נבחרות ירוחם זה הסיפור שלי.
<מיכאל ביטון: אני מציב את האתגר הזה בפני כולנו גם להשיג את הדבר הזה לצד המימון הממשלתי.
<מיכאל ביטון: ותודה לך, עמרם, על ההזדמנות המיוחדת הזאת.
עמרם מצנע: כדי לא לשכוח את הישובים האחרים, האם יש מישהו מהישובים האחרים שרוצה?
<אלי ברק: צהריים טובים.
<אלי ברק: אלי ברק, אני מנהל את קבוצת הרובוטיקה של עמק חפר.
<אלי ברק: אז קודם כול, ברכות לירוחם, באמת על עונה מופלאה.
<אלי ברק: אנחנו עוסקים פה בחינוך ובהשכלה, וחבר הכנסת הרצוג שעזב את הישיבה קודם, אתו אנחנו עובדים, בכובע אחר שלי אני יושב-ראש המכללה הטכנולוגית ברופין, ושם יש לנו בעיות אחרות של טכנולוגיה, של חבר'ה שהם אחרי צבא.