GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בת-ציון קרליבך: כל השנים אנחנו נלחמנו שנהיה לפחות כמו ישראלים.
<בת-ציון קרליבך: עכשיו אנחנו קודם כל מבקשים שלא ימחקו אותנו, וכמובן להגביר ולהעצים את התקציב.
<בת-ציון קרליבך: תודה רבה.
משה גפני: אדוני, סגן השר, אני רק רוצה משפט אחד לפני שאתה משיב.
משה גפני: אין ספק, כמו שאמרו פה כל הדוברים, אין ספק שתלמידי חוץ, כמו סטודנטים, מביאים מבחינה כלכלית, הם מביאים לפה כסף שהם מביאים אותו גם מהמשפחה שלהם גם הם עצמם, בהוצאות שהם מוציאים, הם מגבירים את התיירות.
משה גפני: מבחינה כלכלית אין עם העניין הזה בעיה.
משה גפני: מתנהל שיח בוועדת הכספים על זה שטוענים במשרד האוצר שרוצים להפסיק את הנושא של תרבות התמיכות ותרבות כל הנושא הזה שאיננו מחולל כלכלי ולעבור לעבודה, וכל מה שנלווה לעניין הזה.
מנחם אליעזר מוזס: יורדים עלינו, בקיצור.
משה גפני: עכשיו, בתלמידי חו"ל זאת ההוכחה החד משמעית שפשוט לא מחשיבים את הנושא של תורה, מכיוון שאין פה שום טיעון.
משה גפני: מה הטיעון?
משה גפני: מדובר על תלמיד חו"ל, הם באים לפה לשנתיים-שלוש, חוזרים לארצות מוצאם, הם עובדים שם או שהם מגיעים לארץ אז הם מתחילים את חייהם מחדש.
משה גפני: אין להם את הנושא של גיוס, אין הנושא של עבודה.
משה גפני: אין את הנושא של תרבות כלשהי.
משה גפני: מדובר על אנשים שבאים לכאן, מביאים לפה הרבה כסף, לומדים פה תורה, תורת ארץ ישראל וחוזרים חזרה.
משה גפני: בממוצע הם נמצאים פה שלוש שנים.
משה גפני: אם הממשלה קיבלה החלטה שהיא מפסיקה את התמיכה בתלמיד חו"ל, כשהיא לא מפסיקה ובצד לא תמיכה בסטודנטים, לא בפרויקטים של תגלית וכל הפרויקטים האחרים שמתקצבים אותם, חלק ביותר וחלק בפחות, אבל מתקצבים את כל המקומות האלה; המשמעות של העניין שהממשלה לא מחשיבה את העניין של תורה.
משה גפני: אחרת למה?
משה גפני: איזה טיעון יש פה נגד תלמידי חו"ל?
משה גפני: רק הסיבה הזאת, ואנחנו תולים - - -
מנחם אליעזר מוזס: הוא אמר שיבה בלשון המעטה אתה מתכוון?
משה גפני: כן, כן, אני מדבר בעדינות.
משה גפני: אנחנו תולים את התקווה שאתם אכן, אתה סגן שר החינוך מופקד על העניין הזה, אני מקווה שהעניין הזה יחזור לפחות כפי שהוא היה עד היום, בחלק הזה.
משה גפני: אדוני סגן שר החינוך, בבקשה.
אברהם וורצמן: טוב, אדוני יושב הראש, חבריי חברי הכנסת, האורחים הרבים שנמצאים פה, גם אנשי המשרדים, אנשי האוצר, גם האורחים, ישיבת מיר, אנשים אחרים, ברוכים הבאים.
אברהם וורצמן: קודם כל יש נושא אחד שהוא מטריד אותי.
אברהם וורצמן: הוא מטריד אותי כי אני לא מוכן להסתכל על אנשים שבאים לארץ רק כבדיקה מה ההכנסה הכספית שהם גורמים בזה שהם מגיעים לארץ.
אברהם וורצמן: האם ככה מדינת ישראל במשך כל שנות קיומה בחנה אנשים - לפי כמה כסף הם שווים?
אברהם וורצמן: האם מדינת ישראל לא עודדה אנשים לבקר במדינת ישראל, להביא את דבר מדינת ישראל לתפוצות, ללא שום קשר למה שהם מכניסים כלכלית.
אברהם וורצמן: לשם מה קם משרד הקליטה?
אברהם וורצמן: לשם מה ועל מה עובדת הסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית?
אברהם וורצמן: הם עובדים בדיוק על הדברים האלה, לחזק את הקשר בין יהדות התפוצות ליהדות בארץ ישראל, עוד לפני הבדיקה מה ההכנסה הכלכלית שכל אחד גורם, במע"מ, או שהמשפחה שלו באה וכו' וכו'.
אברהם וורצמן: לכן קודם כל בעיני, בבסיס הדיון לדאוג שהמדינה תשתתף במימון תלמיד חו"ל, בדיוק שהיא משתתפת בפרויקטים אחרים, שבוודאי אני מברך על כך.
אברהם וורצמן: זה מעשה ציוני.
אברהם וורצמן: פשוט.
אברהם וורצמן: בלי הסברים ובלי בדיקה מה הם שווים ואיך הם שווים.
אברהם וורצמן: כי פשוט אנחנו רוצים לדאוג לקשר של יהדות התפוצות לארץ ישראל, למדינת ישראל.
אברהם וורצמן: זה הדבר הכי פשוט.
אברהם וורצמן: זה הבסיס הראשון.
אברהם וורצמן: דבר שני, עוד יתרון גדול שיש לתכנית הזו, שלעומת רוב התכניות, לעומת אמנם תכנית מסע, שהיא כמה חודשים, או מתקרבת לשנה, אבל כל שאר התכניות הן של ימים בודדים, ופה מדובר על תכניות של אנשים שמגיעים לשנה עד שלוש שנים.
אברהם וורצמן: זאת אומרת מדובר פה על אנשים שבאים למדינה למשך תקופה ארוכה, לומדים פה, חיים פה, מתאהבים במדינה.
אברהם וורצמן: אני רוצה לומר, עלתה פה מקודם הנקודה האם לומדים עברית.
אברהם וורצמן: ברבים מהמוסדות יש אולפנים בעברית גם כן.
אברהם וורצמן: אני ניהלתי במקרה מוסד כזה בישיבת הכותל, שיש בו תלמידי חו"ל, שהיה אולפן לעברית בצורה מסודרת לכל תלמידי חו"ל שהגיעו, ועוד הרבה ישיבות אחרות.
אברהם וורצמן: אז ככה שההשפעה של השהות של התלמידים במדינת ישראל היא השפעה קריטית ומשמעותית לקשר שלהם ושל המשפחות שלהם עם מדינת ישראל וארץ ישראל.
אברהם וורצמן: כמו שסיפרו לי וכמו שנאמר פה, גם קיימתי ישיבה אצלי במשרד עם אנשי ישיבת מיר, עם ישיבות אחרות, גם ישיבות חרדיות, גם ישיבות ציוניות, יש גם רבות ישיבות ציוניות שתלמידים שלהן מגיעים לכאן.
אברהם וורצמן: יש רבים, אני לא יודע בדיוק את הנתון, אבל אני חושב שעשרות אחוזים – 30%, 40%, 50%, 60% - שגם מבצעים עלייה.
אברהם וורצמן: אני לא חושב שבתגלית יש 60% שמבצעים עלייה.
אברהם וורצמן: הלוואי, אם היו 50% מפרויקט תגלית שמבצעים עלייה – זה היה נס גלוי.
אברהם וורצמן: הייתה פה עלייה בהיקפים עצומים, הרי הם מגיעים עשרות אלפים כל שנה.
אברהם וורצמן: אבל דווקא כאן יש קבוצה של אנשים שמבצעת עלייה.
אברהם וורצמן: דבר נוסף, בחלק לא מבוטל מהמוסדות, הלימודים בארץ מוכרים לתלמידי חו"ל כחלק מלימודים אקדמאיים שלהם בחו"ל.
אברהם וורצמן: אני לא יודע אם זה בא אי פה לפה לדיון, אבל שוב פעם, אני מדבר מהניסיון האישי שלי, שרבים מתלמידי חו"ל שמגיעים לישיבות, לדוגמא בישיבת הכותל שאותה ניהלתי למדו בישיבה אוניברסיטי בארצות הברית וקיבלו תואר אקדמאי, או במקומות אחרים בארצות הברית, או באנגליה גם כן.
אברהם וורצמן: הלימודים בארץ מוכרים כחלק מלימודים אקדמאיים.
אברהם וורצמן: בכלל התרבות של יהדות צפון אמריקה, גם היהדות החרדית, וזו גם נקודה שצריך לומר אותה, שבסופו של דבר אנשים רוכשים מקצוע.
אברהם וורצמן: כלומר גם תלמידים שבאים ללמוד תורה והם מקדישים מספר שנים ללימוד תורה, בין אם זה כרווקים בין אם כנשואים, התרבות היא שאנשים בסופו של דבר רוכשים מקצוע, ובוודאי אם הם עולים לארץ הם באים לפה, משתלבים בשוק העבודה.
אברהם וורצמן: אנשים ברמה אקדמאית מאד גבוהה, ברמה איכותית מאד גבוהה, שבוודאי יש להם השפעה מהותית על המשק בישראל, כאשר הם משתלבים בעבודה.
אברהם וורצמן: ולכן, מכל הסיבות הללו אנחנו גם, גם אני, גם חבריי, גם חברי מוטי יוגב אמר את זה מקודם, אנחנו חושבים שהביטול הוא ביטול לא נכון, הוא ביטול שחייב להשתנות.
אברהם וורצמן: אין שום סיבות בעולם לקחת סעיף כזה ולבטל אותו.
אברהם וורצמן: אנחנו חושבים שהסעיף הזה הוא סעיף שתורם לציונות, תורם למדינה, תורם להכנסה, תורם לדברים הכי בסיסיים שמדינת ישראל קמה עבורם.
אברהם וורצמן: אני בטוח שהסעיף הזה ישתנה.
אברהם וורצמן: לא יתכן שהסעיף הזה יישאר, כמו עוד הקיצוץ הלא מידתי בכלל בתקציב הישיבות, שאני מקווה שישתנה.
אברהם וורצמן: אני מבין אם תקציב הישיבות גם יקוצץ באחוזים כאלה או אחרים, כמו שקיצצו בעוד סעיפים אחרים, אבל בוודאי ובוודאי לא באחוזים שמדובר עליהם.
אברהם וורצמן: אני משוכנע שהדיברות ובסופו של דבר בהבנה, הדברים האלה ישתנו והסעיף הזה בעיני, לא מבין פשוט למה הוא מקוצץ.
אברהם וורצמן: היו לי שיחות עם כל האנשים הרלבנטיים, קשה לי לקבל את הטיעון.
אברהם וורצמן: אני מקווה מאד שהנושא הזה ישתנה והסעיף הזה יחזור להיות מתוקצב.
אברהם וורצמן: חשוב לדעת שהנושא הזה הוא כבר מובא לדיון, מאחר שבהמשך להחלטת הממשלה וכבר בתוך משרד החינוך, הדבר הזה הוא כבר בתהליכים.
אברהם וורצמן: הדבר הזה הוא בתהליכים בשונה מהתקצוב הכולל של תקצוב הישיבות, מאחר שזה כבר מטופל וכבר צריכות לצאת הנחיות אפילו לפני התקציב בעניין הזה.
<עמוס ציידה: פורסם להערות הציבור.
אברהם וורצמן: פורסם כבר להערות הציבור, ולכן יפה שעה אחת קודם שהתכנית הזאת פשוט תשונה והקיצוץ הזה יבוטל.
משה גפני: מה זאת אומרת פורסם לעיון הציבור?
<עמוס ציידה: כשמבקשים לתקן מבחן תמיכה מכוח מדיניות של שר או החלטת ממשלה, ואחרי סיום העבודה במשרד ובמשרד המשפטים, מוציאים את אותו תיקון, את אותו נוסח בהודעה בעיתון, היו בכמה עיתונים בסוף השבוע שעבר המודעות הללו, ומבקשים את הערות הציבור.
משה גפני: עמוס ציידה, תאמר את תפקידך.
<עמוס ציידה: אגף מוסדות תורניים במשרד החינוך.
<עמוס ציידה: אנחנו פונים לציבור ומבקשים את ההתייחסות, ההערות, לנוסח המוצע.
משה גפני: אדוני סגן השר, קודם כל אני מודה לך על הדברים.
משה גפני: אני רק רוצה שתדע מה התפקיד שלך ומה התפקיד שלי, זאת אומרת מה התפקיד שלנו.
משה גפני: אנחנו חברי כנסת, אנחנו לא נמצאים ברשות המבצעת.
משה גפני: אנחנו יכולים לומר את דברנו, אתה נמצא ברשות המבצעת.
משה גפני: זאת אומרת אתה אומר את התכניות שלך ואת עמדתך ההשקפתית, אבל זה בידיים שלך.
משה גפני: זאת אומרת אתה נמצא ברשות המבצעת, אם אתה סבור, אתה מופקד על הנושא הזה ואתה סבור שאסור שזה יקרה, אז זה צריך שזה לא יקרה.
אברהם וורצמן: אנחנו נשתדל, נפעל, כי צריך לזכור, אני ברשות המבצעת, אני סגן שר החינוך.
אברהם וורצמן: כידוע גם הס' היא גם כן משמעותית, אבל אנחנו נפעל כדי שהדברים ישתנו.
אברהם וורצמן: מסכים.
אורי מקלב: אבל סגן השר, זה הצינור שאומר מה הוא ..., ששבוע שעבר פורסמו המודעות בעיתונות זה אומר שאתם מתקדמים, זאת אומרת זה אחרי חתימת השר - - -
אברהם וורצמן: זו החלטת הממשלה, בסדר, צריך לטפל בזה.
אורי מקלב: אבל אתם לא, החלטת ממשלה, אבל מה שאתה אומר פה מול מה שמתקדם בשטח יש פערים גדולים מאד.
אורי מקלב: כלומר, אם שבוע שעבר פרסמתם מודעה לציבור להגיב על התכנית של השר, זאת אומרת שאתם נמצאים במסלול שהוא כבר אחרי חתימה - - -
אברהם וורצמן: הממשלה הציבה מסלול.
אברהם וורצמן: אנחנו צריכים לטפל בזה.
<עמוס ציידה: אבי, קבענו מסד של זמן, 60 יום, מה-13 במאי.
משה גפני: מה זה מ-13 במאי?
אורי מקלב: חוק ההסדרים, לא משנה, אבל זה מתקדם.
אורי מקלב: אתה אומר שאתה לא מסכים לכל הדברים, מה אתה עושה בעניין הזה?
אורי מקלב: מה המפלגה שלך עושה בעניין הזה?
אורי מקלב: איך אתם עוצרים את זה?
אורי מקלב: החלטת ממשלה אחרת.
אורי מקלב: נמצאים כאן מלא מוסדות, בסוף החודש הם צריכים לשלם, אנחנו בראשון היום.
אורי מקלב: הם יודעים מה צריכים לשלם, מה הם מקבלים, כשהם מקבלים רק מיליון שקלים לחודש במקום מה שהם היו צריכים לקבל, וגם את זה, תוך תקופה קצרה לפי מה שנאמר.
אורי מקלב: זה פורסם ל-60 יום, תוך 60 יום זה נעשה.
אורי מקלב: זה שאתה מזדהה איתנו, אנחנו מאד מעריכים, זה מאד חשוב, אני לא - - -
אברהם וורצמן: הרב מקלב, אנחנו נפעל - - -
אורי מקלב: השאלה מה אתה עושה בעניין.
אברהם וורצמן: אנחנו פועלים במגוון ערוצים, לא בערוץ אחד ואנחנו משתדלים לפעול ולשנות את הדבר הזה.
אברהם וורצמן: אני לא רוצה פה עכשיו להתחיל לפרט או להתחיל להסביר.
אורי מקלב: היה לי גם בישיבה חבר מועצת התורה הרב שלזינגר, שהוא בא אלי לישיבה אם הוא צריך להספיק.
אורי מקלב: אז הוא אומר ההספק שלך לא בסדר, הוא אמר נשתדל.
אורי מקלב: הוא אמר אני אשתדל, אתה תלמד.
אורי מקלב: זה מה שהוא אמר.
אורי מקלב: ההשתדלות, הוא לקח על עצמו את הלימוד ורצה שאני אעשה את זה.
אורי מקלב: אז אני אומר נשתדל, מאה אחוז.
אברהם וורצמן: אז אנחנו נשתדל כדי שכולם ילמדו.
משה גפני: אדוני סגן השר, אני אשמח מאד אם אתה תמשיך להישאר איתנו, אבל אם לא, אז אתה אמרת מראש וזה בסדר ואני אמשיך פה את הדיון.
משה גפני: נציג משרד האוצר, כן, בבקשה.
<ערן כהן: אני רכז חינוך באגף התקציבים.
אורי מקלב: העסק מתקדם.
משה גפני: אנחנו יודעים שהעסק מתקדם, רק שקודם - - -
מרדכי יוגב: אני רק רוצה לומר משהו.
משה גפני: בבקשה מוטי, סליחה.
מרדכי יוגב: אני מסכים עם הדאגה ועם הטרדה ויכול להיות שיש מקום לקחת גם מההערות של חברי, חבר הכנסת שמעון אוחיון לגבי כיוון כביכול של מתן כלים נוספים אם מקצועיים, אם עברית, אם דברים אחרים, כדי לקרב את ההיגיון.
מרדכי יוגב: יחד עם זה, אני הייתי מנסח פנייה במקרה הזה לראש הממשלה, משום שיש פה באמת אי מידתיות ביחס לנכונות לתקצב סטודנטים ותכניות רבות, שהן כולן טובות, ופגיעה כל כך קשה מ-100% לאפס, בנשוא של תקצוב תלמידי ישיבות חו"ל, ובכדי להגיע לאיזה שהוא דבר, בוודאי יותר מידתי.
מרדכי יוגב: אז אני חושב שיש מקום לניסוח של פנייה כזאת.
מרדכי יוגב: יכול להיות שאפשר להחתים עליה חברי כנסת רבים.
מרדכי יוגב: לי נדמה, עם כל ההערכה לחברי, סגן שר החינוך, שאנחנו פה נמצאים באיזה קצת שוקת שבורה.
מרדכי יוגב: אני לא רוצה להתייחס, נאמתי בפני שבוע וקיבלתי את הנזיפות הכאלה ואחרות, של איזה קיר של מגמה.
משה גפני: בסדר, אנחנו נסיים את הדיון, אנחנו נצטרך להגיש מסקנות, אני מקבל גם את ההצעה שלך, שאנחנו נצטרך לפנות גם לראש הממשלה.
משה גפני: אני לא בונה עליו יותר מדי, אבל בסדר.
מרדכי יוגב: יכול להיות שאפשר להחתים על זה גם.
מרדכי יוגב: חברי הכנסת חשים בפגיעה הלא מידתית בנקודה הקונקרטית.
משה גפני: בבקשה, משרד האוצר.
<ערן כהן: אני רכז חינוך באגף תקציבים באוצר.
<ערן כהן: הנושא הספציפי הזה הוא חלק, פרט אחד מתמונה כוללת שנוגעת לכל תקציב המדינה ולהתאמות שהממשלה נדרשה לעשות בו כדי להתכנס למסגרות התקציב, המתאפשרות לפי החוק.
<ערן כהן: ובתוך התמונה הכוללת הזאת, עלה גם הנושא הפרטי של תקציב הישיבות וגם הנושא הפרטני, הספציפי הזה של תקציב התמיכה בתלמידי חו"ל.
<ערן כהן: אין לנו מנגנון שמצביע או מחייב שבו התמיכה בתלמיד החו"ל מגיעה אכן לתלמיד הספציפי.
<ערן כהן: בסופו של דבר מדובר בתמיכה בישיבה שבה לומד התלמיד.
<ערן כהן: ולכן אנחנו פה בעצם מדברים על הנושא הכללי של תמיכה בישיבות וכמה סך הכל התמיכה והאם התמיכה שם צריכה להיות יותר גדולה, או פחות.
<ערן כהן: ופה בעצם הממשלה, כחלק מהצורך שלה להתאים למסגרות התקציב, קיבלה החלטה גם בנוגע לנושא הספציפי הזה.
<ערן כהן: צריך לציין שהנושא הזה באופן ספציפי היה גם חלק מההסכמים הקואליציונים שעל בסיסם הוקמה הממשלה.
מנחם אליעזר מוזס: זה מאד חשוב, הפרט הזה.
מנחם אליעזר מוזס: זה חלק מההסכם הקואליציוני.
<ערן כהן: ועוד - - -
משה גפני: למען האמת לא הבנתי.
משה גפני: אתה מדבר מאד ברור אבל אני לא כל כך מבין.
משה גפני: זאת אומרת הבנתי את תקציב הישיבות ומדיניות ממשלה והכל.
משה גפני: למה ביטלו את תלמידי חו"ל?
משה גפני: לא ביטלו שום דבר אחר בתקציב המדינה.
משה גפני: קיצצו בתקציב הישיבות, הממשלה החליטה, למה ביטלו את תלמידי חו"ל?
משה גפני: איזה מדיניות זאת?
משה גפני: היא נובעת ממה?
<ערן כהן: המדיניות כמו שאמרתי נובעת מהצורך להתכנס למסגרות תקציב, במסגרתן - - -
משה גפני: לא, גם זה הבנתי.
משה גפני: גם זה הבנתי, הכל בסדר.
משה גפני: זאת אומרת לא בסדר שום דבר, אבל למה תלמידי חו"ל מבטלים?
משה גפני: מה זה נוגע לזה?
משה גפני: זאת אומרת הממשלה החליטה שרוצים שסטודנטים מחו"ל יבואו, שבתגלית יבואו, במסע יבואו, בכל הדברים יבואו, רק תלמידי ישיבות לא יבואו?
משה גפני: לא ציוניים ולא חרדים?
משה גפני: מה זה המדיניות הזאת?
משה גפני: אתם עשיתם את התקציב.
<ערן כהן: נכון.
שמעון אוחיון: ברגע שהחליטו לקצץ מהישיבות אז אמרו, אני אשנה קצת את המטאפורה, אוי לצדיק, אוי לשכנו.
משה גפני: כן, אבל קיצצו, בסדר, אני מדבר על הקיצוץ במסגרת אחרת.
משה גפני: אבל למה מבטלים?
משה גפני: זאת אומרת איזה מטרה זה משרת?
<ערן כהן: זה משרת מטרה כמו שאמרתי, של הצורך להתכנס למסגרת התקציב.
<ערן כהן: זה משרת את המטרה הזאת.
משה גפני: אתה לא חייב לענות אם אין תשובה.
משה גפני: אין תשובה, אין תשובה, בסדר.
משה גפני: אני אמרתי לא להתכנס למסגרת התקציב?
משה גפני: להתכנס למסגרת התקציב – למה לא ביטלתם את התמיכה במוסדות להשכלה גבוהה, שאני כמובן מתנגד לזה.
משה גפני: למה לא ביטלתם כדי להתכנס למסגרת תקציב?
משה גפני: מה שונה?
משה גפני: הרי אין פה מדיניות של לצאת לעבודה, אין פה איזו מדיניות שכתוצאה ממנה צריך לעשות משהו.
<ערן כהן: כמו שאמרתי, התמיכה לא מגיעה ישירות לתלמיד, התמיכה מגיעה לישיבה וזה היה חלק מהדיון על תקציב הישיבות.
מנחם אליעזר מוזס: ובאוניברסיטה לאן זה מגיע?
מנחם אליעזר מוזס: לסטודנטים לאן זה מגיע?
<ערן כהן: לא, אני - - -
מנחם אליעזר מוזס: גם למוסד.
מנחם אליעזר מוזס: אני לא מבין מה אתה מדבר, תסלח לי.
מנחם אליעזר מוזס: שמעת?
משה גפני: טוב, שמעתי, כן, שמעתי, אבל אין - - -
מנחם אליעזר מוזס: לישיבה.
מנחם אליעזר מוזס: לאן זה מגיע לאוניברסיטה?
משה גפני: לא נורא, זה בסדר, אין סיבה לענות אם אין תשובה.
משה גפני: יוגב, אתה רוצה להגיד משהו?
<יוגב גרדיס: אני מבין קטן בתורה.
משה גפני: זה לא קשור בכלל לתורה, אתה מבין בתקציבים, למה ביטלו את זה?
משה גפני: למה ביטלו?
<יוגב גרדיס: לא, אבל כמו שערן אמר, ואני מצטער שאנחנו חוזרים על המנטרה הזאת, זה לא נכון מה שאתה אומר שהפנייה היחידה הייתה בתקציב תלמידי חו"ל.
משה גפני: רגע, יוגב, שנייה.
משה גפני: אני לא אמרתי שזאת הייתה הפגיעה היחידה.
משה גפני: אמרתי שזה הדבר היחיד שביטלו לחלוטין.
<יוגב גרדיס: זה לא הדבר היחיד שביטלו לחלוטין.
<ערן כהן: אני לא בטוח שהאמירה הזאת היא מדויקת.
<ערן כהן: אני לא יודע כל פרט ופרט בתקציב המדינה, בקושי בתקציב חינוך.
משה גפני: בתקציב חינוך מה ביטלתם?
<ערן כהן: לא, אמרתי, אני לא מכיר כל פרט ופרט שבוטל בתקציב המדינה.
משה גפני: אני שואל בתקציב חינוך, אתה מכיר?
משה גפני: תקציב חינוך הוא חינוך ענק.
משה גפני: מה ביטלתם?
משה גפני: למה את זה ביטלתם, תגידו את הסיבה.
משה גפני: זאת אומרת מה, אתם לא רוצים שתלמידי חו"ל יבואו לפה?
משה גפני: למה ביטלתם?
משה גפני: הרי אם אתה מבטל - - -
<ערן כהן: תלמידי חו"ל הגיעו במהלך השנים האחרונות ואנחנו מקווים שימשיכו להגיע, אבל, מדובר פה על התמיכה של המדינה בהם, לא על ההגעה שלהם לכאן.
משה גפני: בסדר, נו, מה?
משה גפני: תקציב הוא פונקציה של פעילות.
משה גפני: מדינה מחליטה שהיא מוסיפה תקציב בגלל שהיא מעוניינת לקדם נושא, היא מחליטה לקצץ בגלל שהיא אומרת אין לי ברירה וזה בסדר עדיפות נמוך יותר.
משה גפני: שמבטלים לגמרי זאת מדיניות.
משה גפני: אז אני שואל מה המדיניות.
מנחם אליעזר מוזס: כי הכותרת היא תלמידי חו"ל בישיבות ולא באוניברסיטאות, ולא בפרויקטים אחרים.
משה גפני: אתה עכשיו עוזר לי, זאת אומרת.
מנחם אליעזר מוזס: אז בשביל מה אני פה?
משה גפני: לא, אבל הם נהנים מזה שאתה עוזר לי עכשיו.
משה גפני: מה המדיניות?
משה גפני: מישהו יודע להגיד לי מה המדיניות הזאת?
משה גפני: כשמבטלים סעיף זאת מדיניות.
משה גפני: זה לא תרבות תמיכות וזה לא תרבות של-, זה מכניס כסף למדינה.
<ערן כהן: אני עניתי תשובה, אולי היא לא בדיוק מה שאתה מצפה לשמוע, אבל זאת התשובה.
משה גפני: אני לא מצפה, למה אני מצפה?
משה גפני: אני מצפה למשיח, זה הדבר שאני מצפה.
משה גפני: שאר הדברים אני דן.
משה גפני: יש תשובה למה ביטלו?
משה גפני: לא, זה מעיד על כל המערכת.
משה גפני: הרי תקציב הישיבות הוא התקציב שקוצץ הכי הרבה מכל התקציבים האחרים.
משה גפני: הוא קוצץ ב-54%.
משה גפני: אז זה מעיד על המגמה.
משה גפני: זאת אומרת המגמה היא שלא רוצים תורה בישראל, מבחינת תקציב המדינה, אני לא מדבר, התורה תהיה בכל מקרה בעזרת השם.
משה גפני: אבל אם אין שום תשובה, אם היו אומרים, אני יודע, יש בעיה טכנית עם תלמידי חו"ל, אי אפשר לבדוק את הדבר הזה, אי אפשר לבקר את זה.
משה גפני: בסדר, אז נתחיל לדבר על זה, אבל אתם לא אומרים כלום.
משה גפני: תגידו מה הסיבה.
משה גפני: עוד מישהו מהאוצר?
אורי מקלב: היה בעבר איזה קברניט או רב חובל שהיה לו בעיה של חור באונייה וזה חור בתקציב, זה לא משנה, והוא רצה להקל על העומס של האונייה והוא חשב איך האונייה לא תטבע.
אורי מקלב: מה שהוא עשה, מתוך כל המעשים שהוא שעה הוא זרק את הטלית והתפילין, כדי - - -
משה גפני: כן, הבנתי, אבל לא זאת השאלה שלי.
אורי מקלב: התשובה הייתה שיש בעיה תקציבית, אז ממה הם לקחו?
אורי מקלב: מתוך כל התקציבים שיש - - -
משה גפני: כן, אבל אורי, לא זאת השאלה שלי.
משה גפני: קיצצו בתקציב הישיבות 54%, זה מה שאתה אומר זרקו את הטלית והתפילין, בסדר.
משה גפני: זה לא בסדר, אבל - - -
משה גפני: זה לא בסדר, אבל זה זרקו את הטלית והתפילין.
משה גפני: למה בתלמידי חו"ל ביטלו?
משה גפני: זאת אומרת מה הסיבה?
משה גפני: הרי אפשר גם לקצץ אותו דבר כמו שמקצצים.
משה גפני: מה קרה פה במדיניות הזאת?
משה גפני: זה מעיד על מגמה אחרת לגמרי שהיא בכלל לא הנושא לדיון.
משה גפני: זה לא נושא כלכלי, בגלל שהמדינה מפסידה מזה כסף.
משה גפני: פשוט אומרים לתלמידי חו"ל אל תבואו.
משה גפני: זה מה שאומרת המדינה.
משה גפני: זה לא אומר שלא יבואו, יבואו, אבל זה מה שהמדינה אומרת – אל תבואו.
מנחם אליעזר מוזס: עלה בדעתי, אלפי תלמידי מיר מפקקים, גורמים לפקקים בכל האזור - - -
משה גפני: תעשה לי טובה, אני במדע וטכנולוגיה עכשיו.
משה גפני: חנן ארליך, משרד המשפטים, אתה יכול לומר לנו לגבי הקריטריונים?
<חנן ארליך: מעבר למה שנאמר פה, אם יש שאלות.
משה גפני: כן, הקריטריונים האלה הם קריטריונים חוקיים?
משה גפני: זאת אומרת זה עומד במידתיות?
משה גפני: הרי אנחנו מדברים על תלמידים - - -
<קריאה: עומד במבחן בג"ץ.
משה גפני: לא, מבחן בג"ץ לא חשוב בגלל שאנחנו פה ברשות המחוקקת.
משה גפני: אני רוצה לדעת את עמדתכם, את עמדת משרד המשפטים ואת עמדתך – יש כמה סוגים של תלמידים במדינת ישראל, תלמידי חו"ל.
משה גפני: יש תלמידים שמגיעים על פי עידוד של תכניות שונות, שהמדינה מקציבה לזה כסף.
משה גפני: יש סטודנטים שהם תלמידי חוץ, שאנחנו כולנו מברכים על זה שאנשים באים לארץ.
משה גפני: אתה יודע בכל אופן, ארץ ישראל, הם מגיעים לכאן ואוהבים את ישראל וזה בסדר.
משה גפני: האם יש בזה את המידתיות, ברגע שממשלת ישראל מקבלת החלטה, שיש רק סוג אחד של תלמידים שהתלמידים האלה בעיקר הם חובשי כיפות, גם במוסדות הציוניים דתיים וגם במוסדות החרדיים.
משה גפני: האם זה עומד במידת החוקתיות, האם אתם מסכימים לעניין הזה?
משה גפני: האם אפשר לפרסם קריטריונים כאלה, שבמקום אחר, בכל התכניות האחרות של תלמידי חו"ל זה ממשיך להיות מתוקצב – יותר – פחות – אנחנו רואים פה את מה שהמ.מ.מ.
משה גפני: עשה, את מה שרועי הגיש לנו, יש פה בחלק מהסעיפים אפילו עלייה בתקציבים, ופה מוחקים את זה לגמרי.
משה גפני: אתם חיים עם זה בשלום?
<חנן ארליך: אנו אישרנו את נוסח התיקון כמו שהחליטה הממשלה וכמו שהגיש משרד החינוך.
<חנן ארליך: הבדיקה של מבחני תמיכה או תיקון מבחני תמיכה, היא נעשית בכל מקרה באותו סוג של תמיכה.
<חנן ארליך: זאת אומרת אנחנו לא עושים את ההשוואה בין מאטריות שונות.
<חנן ארליך: הנושא של מוסדות אקדמאיים זה תחום שעומד בפני עצמנו עם המאפיינים שלו, בכלל ההיבטים, לא רק בהקשר של תלמידי חו"ל.
<חנן ארליך: העניין של תכניות ממשלתיות או סוכנותיות שהממשלה תומכת בהן או מממנת אותן בחלקן, להבאת יהודים מחוץ לארץ, או צעירים מחוץ לארץ לביקורים בארץ זה גם נושא אחר לגמרי, שיש לו את המאפיינים שלו, את היעדים שלו, את התכלית שלו.
<חנן ארליך: בתוך כל סוג של תמיכה או טיפול הבדיקה היא פנימית, אבל אנחנו לא הולכים לעשות השוואות ואנחנו - - -
משה גפני: עורך דין ארליך, דיברנו - - -
<חנן ארליך: וכך אנחנו מביאים את החוק שלא - - -
<חנן ארליך: לעשות השוואה בין מאטריות שהן שונות - - -
משה גפני: עורך דין ארליך, ברשותך, בכל אופן פה אני בעל הבית.
<חנן ארליך: לא, אני ביקשתי פשוט לסיים את המשפט.
משה גפני: אה, בסדר, אתה רוצה לסיים, בבקשה.
<חנן ארליך: סיימתי, תודה.
משה גפני: אני רוצה להבין את מה שאמרת, אני רציתי לעצור אותך באמצע.
משה גפני: אתה דיברת על שלושה סוגים של תלמידי חו"ל: האחד זה מוסדות אקדמאיים, השני זה עידוד במסעות שונות, במבצעים שונים של הבאת צעירים לארץ שגרים בחו"ל ושיראו את הארץ וכל מה שנלווה לעניין, והשלישי זה תלמידי המוסדות התורניים.
משה גפני: אלה שלושת הדברים, שלוש הנקודות שאנחנו מכירים בעידוד תלמידי חו"ל לבוא לארץ, נכון?
<חנן ארליך: יכול להיות שיש עוד, אני - - -
משה גפני: יכול להיות שיש עוד, אבל זה העיקר.
<חנן ארליך: אני התייחסתי לשלושת הסוגים האלה, שגם הוצבו פה במסמך שמונח על השולחנות.
משה גפני: מה שאתה אומר אתה אומר ככה: אתה אומר אנחנו רבותי בוחנים את הקריטריונים והקריטריונים, אם הם שוויוניים אז זה בסדר.
<חנן ארליך: אני אומר שבכל תחום והתחום פה זה תמיכה במוסדות תורניים, זה תחום שהוא אחר והוא לא מושווה כפי שהוא לתחום התקצוב האקדמאי, או לתחום עידוד הגעת צעירים יהודים מחו"ל.
<חנן ארליך: זה שלושה תחומים שונים, שאנחנו לא רואים את זה כתלמידי חו"ל משלושה סוגים, אלא כתחומים נפרדים.
<חנן ארליך: יש תמיכה במוסדות תורניים, יש תמיכה במוסדות אקדמאיים או מתקצוב, ויש מימון תכניות - - -
משה גפני: ואתה בודק?
<חנן ארליך: כל מקרה בודקים שבתוך אותה מטרייה יהיה שוויון.
משה גפני: טוב, ואתה בודק במקרה הנוכחי של תלמידי חו"ל, אתה בודק אם זה שוויוני, ומצאת שזה שוויוני, כולם מקבלים אפס, נכון?
משה גפני: זו תמונת המצב?
<חנן ארליך: מצאנו שהמדיניות שבאה לבטל את התמיכה במוסדות בעד תלמידי חו"ל שלומדים בהם, זו מדיניות שהיא חוקית, שאי אפשר להגיד שהיא לא חוקית או שהיא לא מידתית.
<חנן ארליך: אם ככה קובעי המדיניות רוצים, אז הדבר הזה הוא אפשרי.
משה גפני: זה שיש תלמידי חו"ל אחרים, לא רלבנטי לענייננו?
משה גפני: יש תלמידי חו"ל - - -
<חנן ארליך: נכון, אבל בהיבט של השוויון, זה יכול להיות נכון.
משה גפני: אני אבקש בין היתר בסיכום גם לפנות ליועץ המשפטי לממשלה, אני חושב אחרת.
משה גפני: אני חושב שזאת מדיניות לא שוויונית.
משה גפני: יש עידוד ונושא כלכלי שזה תלמידים שנמצאים בחו"ל ומגיעים לכאן ללימודים לכל מיני נושאים.
משה גפני: אז אפשר לבוא ולהגיד שמדינת ישראל מחליטה שלימוד תורה אין לו שום ערך ולכן לא צריך אותו.
משה גפני: אז צריך לבטל את תקציב הישיבות בכלל, למה דווקא תלמידי חו"ל?
משה גפני: תבטלו את תקציב הישיבות.
מנחם אליעזר מוזס: יושב הראש מרשה לי להשלים בדבר תורה קצר ביותר?
משה גפני: רגע, בסוף, כשנצא עם טעם טוב.
משה גפני: אתה לא הולך עוד.
משה גפני: אני צריך עוד כמה אנשים.
מנחם אליעזר מוזס: לא, אני יושב, אבל תזכור.
משה גפני: כן, בסדר, אני אזכור.
מרדכי יוגב: איך לימדו אותי כחבר כנסת צעיר, שאתה מטיל ביצה פה והולך לוועדה אחרת.
מרדכי יוגב: יכול להיות שעוד דף אחד בחוברת המצוינת שהכנתם, אם יש כמה בוגרים בולטים שהשתלבו במדינה בכמה היבטים, גם בעולם התורה, רבנים, או גם בעולמות נוספים - - -
<בת-ציון קרליבך: עורך דין ויינרוט.
מרדכי יוגב: להוסיף בסוף, אז יכול להיות שזה - - -
משה גפני: היא אומרת – עורך דין ויינרוט.
מרדכי יוגב: בסדר, אני לא יודע, אני לא מכיר את כולם.
אורי מקלב: אתה מדבר על 300 שקלים בחודש, מה אתה רוצה מהם?
משה גפני: חבר הכנסת יוגב, אנחנו עוד לא שם.
אורי מקלב: מה אתה עוד רוצה מהם?
מרדכי יוגב: בסדר, אנחנו יודעים.
משה גפני: כן, אנחנו עוד לא שם, אנחנו במקום אחר לגמרי.
משה גפני: יש עוד מנהל ישיבה שרוצה לדבר ואחרי זה פרופסור אבי שמחון, אתה ביקשת.
משה גפני: מאה אחוז, כבר.
משה גפני: אתה רוצה קודם?
משה גפני: אנחנו פנינו לכמה אקדמאים וביקשנו מהם שיבואו לומר את דברם, מי שמעוניין ואתה הסכמת לבוא, בבקשה.
משה גפני: פרופסור אבי שמחון, אתה היית היועץ של שר האוצר.
<אבי שמחון: נכון.
מנחם אליעזר מוזס: של איזה שר?
משה גפני: של שטייניץ.
מנחם אליעזר מוזס: אה, לא של לפיד.
משה גפני: מה יש לך אתה עכשיו?
<אבי שמחון: האמת היא, שאני הוזמנתי בסעיף - - -
משה גפני: של הצמיחה?
<אבי שמחון: בלו"ז היו סעיפים שונים לחלוטין, אבל - - -
משה גפני: היו שני נושאים בלו"ז, אנחנו תיכף מתחילים על הצמיחה, אז אם אתה רוצה, אז - - -
<אבי שמחון: אני רוצה רק להגיד מילה אחת, בגלל שבקרה אני הייתי חבר בוועדת טרכטנברג - - -
משה גפני: כן, אבל אל תריב איתי עכשיו על הנושא הזה.
<אבי שמחון: הבנתי שהזמנת אותי בגלל שחיפשת מישהו שלא מסכים בהכרח עם הדברים - - -
<אבי שמחון: לכל דבר, וגם מניסיונך שאני הרבה פעמים חולק על - - -
<אבי שמחון: אני הייתי בוועדת טרכטנברג, שאכן המליצה לבטל לחלוטין את התקציב הזה.
<אבי שמחון: והסיבה שאנחנו המלצנו לבטל לחלוטין את התקציב הזה הייתה שאנחנו הסתכלנו על מסגרת שלמה של הכנסות והוצאות, ורצינו להישאר בתוך מסגרת התקציב.
<אבי שמחון: אני לא יודע אם זה מקרה או לא מקרה, אבל אנחנו היינו מאד מאד מעוניינים והמלצנו להגדיל מאד את התכנית להכשרה מקצועית לקהילה החרדית, וכשחיפשנו מקורות, אמרנו הנה, יש פה מקור ואנחנו חושבים שאת אותם עשרות מיליוני השקלים, עדיף להשקיע במקום בתמיכה לישיבות להבאת תלמידים מחוץ לארץ, עדיף להשקיע אותם במתן של עזרה בהכשרה מקצועית בקהילה החרדית.
<אבי שמחון: זו הייתה הסיבה.
מנחם אליעזר מוזס: פשוט מקור תקציבי.
משה גפני: תודה, פרופסור שמחון.