GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכה פרלמן: זאת תקנה ייעודית.
<מיכה פרלמן: יו"ר הוועדה מכיר את זה.
<מיכה פרלמן: זאת הכנסה ייעודית לתקציבי המדען הראשי כנגד הוצאה ייעודית בתקציבי המדען הראשי.
<מיכה פרלמן: כל מה שנכנס למדען הראשי יוצא מהמדען הראשי.
<מיכה פרלמן: זה משחק שווה.
אראל מרגלית: אז אתה נותן פחות.
<מיכה פרלמן: לפעמים כן, לפעמים לא.
<מיכה פרלמן: אם נתתי הרשאה ואחר כך אין את ההכנסות אני מפצה על זה.
משה גפני: מיכה, אתה צודק, אבל בראיה הכוללת צודק אראל.
משה גפני: בראייה הכוללת הם מביאים כסף.
משה גפני: הם לא יכולים להציג את הנתון הזה בסוף השנה.
משה גפני: בראייה הכוללת אתה צודק כי המדינה יותר עשירה, יש יותר כסף.
<מיכה פרלמן: בראיית המו"פ הכוללת יותר של הממשלה ושל משרד האוצר צריך להסתכל על עוד כמה אלמנטים חשובים.
<מיכה פרלמן: אחד מהם זה עולם ההשכלה הגבוהה.
<מיכה פרלמן: אני מזכיר פה לחברי הוועדה שבתכנית הרב שנתית להשכלה גבוהה לא נגעו.
<מיכה פרלמן: לא נגעו בה בעולם של קיצוצים של מיליארדים.
<מיכה פרלמן: זה אומר הלכה למעשה שבתקציב המדינה יש שורה של 1.4 מיליארד שקל תוספת לעולם ההשכלה הגבוהה, שכולם פה יסכימו שזאת אולי ההתחלה ונקודת הבסיס של כל התעשייה היפה שעומדת פה.
<מיכה פרלמן: בעולם של סדרי עדיפויות הייתה אמירה מפורשת של משרד האוצר לשמר את הדבר הזה, למצוא לו את המקורות.
אראל מרגלית: 1.4 תוספת?
<מיכה פרלמן: תוספת לבסיס.
משה גפני: עוד מעט יגיע התקציב.
משה גפני: מדובר במיליארד 400 מיליון שקל למחקר במוסדות להשכלה גבוהה.
<מיכה פרלמן: אנחנו מגיעים בערך ל-8.6 מיליארד.
שמעון אוחיון: לא למחקר.
משה גפני: למי תוספת של מיליארד 400 מיליון?
<מיכה פרלמן: תוספת למוסדות ההשכלה הגבוהה.
משה גפני: בכלל, לא רק למחקר.
<מיכה פרלמן: היינו ב-7.200 בבסיס התקציב.
<מיכה פרלמן: עלינו לבערך 8.6.
משה גפני: תכנית רב שנתית של 5 שנים.
משה גפני: ב-2013 לא הולך להגיע מיליארד 400.
משה גפני: ישבתי על התכנית הזאת.
משה גפני: ישבתי עם פרופ' טרכטנברג.
משה גפני: אנחנו מדברים עכשיו על המדען.
משה גפני: אל תבלבל אותנו עם זה.
משה גפני: עוד מעט גם תגיד כמה כסף הולך לביטחון.
משה גפני: כשיגיע התקציב נבדוק ביחד.
משה גפני: אני מכיר את התקציב הזה.
משה גפני: מדובר בתכנית רב שנתית ל-5 שנים בהשכלה הגבוהה.
משה גפני: בחלק ממנה עשינו קיצוץ.
משה גפני: דרשתם ממני לעשות את הקיצוץ הזה בשנה שעברה.
<מיכה פרלמן: פלאט.
משה גפני: אם לא יהיה מיליארד 400 ב-2013 אתה מחזיר את כל התקציבים שקוצצו?
<מיכה פרלמן: יהיה.
משה גפני: לגבי משרד האנרגיה.
<אלון מסר: לגבי משרד האנרגיה והמים אני רוצה לחדד את מה שנאמר פה על ידי המדען הראשי.
<אלון מסר: בסיס התקציב של המדען הראשי בשנת 2012 במשרד האנרגיה והמים היה 6.250.
<אלון מסר: בסיס התקציב 2013 במונחים של הרשאה ומזומן יעמוד על 26.450.
<אלון מסר: זה פי 4 ממה שהיה ב-2012.
<אלון מסר: זה אחרי ההפחתה הייעודית שהקראת פה בוועדה.
משה גפני: אני מברך אתכם על הדבר הזה.
<אלון מסר: מה שנאמר פה לא מדויק.
<אלון מסר: אם זה בשורות משמחות אני שמח - - -
משה גפני: תקציב המדען הראשי במשרד האנרגיה עלה פי 4.
משה גפני: מר ולד, למה אתה מתלונן?
<שלמה ולד: אתה הבחנת בין תקציבי הרשאה לתקציבי מזומן.
<שלמה ולד: כאן עשו בדיוק ספין הפוך.
<שלמה ולד: תשווה בין כמה הייתה ההרשאה מקודם וכמה ההרשאה עכשיו.
<שלמה ולד: רוב התקציב שלי הוא בהרשאה להתחייב.
<שלמה ולד: בשנה שעברה היה לי תקציב - רובו בהרשאה להתחייב - על סך של 50 מיליון שקל.
<שלמה ולד: בסוף שנת 2012.
<שלמה ולד: בשנת 2013 הכסף שמיועד לי – זה כולל גם כספים שמגיעים ממשרדים אחרים - עומד על 30 מיליון שקל בלבד.
<שלמה ולד: מ-50 מיליון ל-30 מיליון.
<שלמה ולד: המספרים שלו יפים מאוד, אבל הם לא קשורים לשום דבר במציאות.
<שלמה ולד: אני לא יודע למה זה קשור.
<אלון מסר: בבסיס התקציב שלך בשנת 2012 היה תקציב מזומן של 6 מיליון.
<שלמה ולד: נכון.
<אלון מסר: שאר הסכום שאתה מדבר עליו לא היה בבסיס התקציב, הוא היה בתוספות.
<אלון מסר: בסיס התקציב שלך במזומן בשנת 2013 ירד ב-2 מיליון.
<שלמה ולד: נשאר מיליון.
<אלון מסר: נוספו לו 22 מיליון.
<שלמה ולד: היה כזה.
<אלון מסר: לא בבסיס התקציב.
משה גפני: הוא יקבל במהלך 2013 את כל מה שהוא קיבל ב-2012?
<אלון מסר: אני לא יכול להתחייב על כך.
<מולי אדן: לגבי תקציב המו"פ – אני בא מנקודה צרה של תעשיית ההייטק.
<מולי אדן: חזרתי לארץ רק לפני שנה – אנשים כאן באופוריה.
<מולי אדן: אנשים מתרוצצים בכל מקום עם הספר שאנחנו אומת ההייטק.
<מולי אדן: אנשים אדישים.
<מולי אדן: מה שאנחנו רואים היום וכל הסטארט אפים שאתם רואים היום זה מה שבעצם נטעו וזרעו לפני 15 ו-20 שנה, פלוס אינפוזיה חד-פעמית של העלייה הרוסית.
<מולי אדן: אני חושב שאנשים מאוד שאננים וחושבים שיש לנו את זה.
<מולי אדן: יש תחרות אדירה בעולם.
<מולי אדן: אם פעם היו לנו סטודנטים מבריקים, היום כל עיר בסין יורקת לשוק כמות פי 10 יותר מהסטודנטים השנתיים שיש לנו כאן.
<מולי אדן: אני לא לוקח for granted מה שדרוש עידוד.
<מולי אדן: אני לא יכול להתייחס לתקציבים הספציפיים.
<מולי אדן: אני לא למדתי את המטריה, לכן אני לא אכנס האם זה יותר או פחות, אבל לפחות מהמספרים ששמעתי, אם לא נדאג כדי שיהיה לנו המשך של הזרימה של סטארט אפים ולא נמשיך לעשות את הדברים האלה בתחרות יותר ויותר גדולה, אני מפחד שאנחנו נראה את אומת הסטארט אפ בתור ספר היסטוריה ולא כעובדה.
<מולי אדן: מה שיש לנו היום זה בפירוש דבר מקסים, דבר גאה.
<מולי אדן: יש לנו הכי הרבה סטארט אפים רשומים אחרי ארצות הברית בנסד"ק.
<מולי אדן: מדובר במדינה כזאת קטנה.
<מולי אדן: רבותיי, אנחנו קוצרים פירות של העבר.
<מולי אדן: השאלה שצריכה להיות על המדוכה ולהתווכח עליה היא אם יש לנו היום מספיק זרעים כדי שבעוד 15 שנה הילדים שלנו יבואו עם סטארט אפ חלק 2 ולא יקראו אותו בתור ספר היסטוריה.
<מולי אדן: אני לגמרי לא בטוח כשאני רואה את התחרות בעולם וכשאני רואה הרבה חברות ישראליות שבאות ומבקשות שיעזרו להן.
<מולי אדן: יכול להיות שקל לגייס, אני יודע שיש הון, אבל יש הרבה חברות שמתלבטות עם זה, בפרט סטארט אפים שעדיין אין להם בסבב הראשון את ה-venture capital ולא תמיד מוכנים להיכנס בסיד.
<מולי אדן: יש להם מקום לכספים של המדען.
<מולי אדן: אני לא אתייחס ספציפית לתקציב, אבל אני חושב שהנושא שצריך להמשיך ליזום וצריך להמשיך להזיז זה את קטר הצמיחה הזה שהוא לגמרי לא נתון מובן מאליו.
<מולי אדן: אני חושב שיותר מידי אנשים מסביבי לוקחים את זה כמובן מאליו, שמה שהיה הוא מה שיהיה.
<מולי אדן: לדעתי ודאי שלא.
<מולי אדן: התחרות בעולם מפחידה.
<מולי אדן: יותר גרוע מזה היא העובדה ששגיאה שמתבצעת קשה מאוד לתקן.
<מולי אדן: אם מדברים על התגובות, על פרקי הזמן לעשות טעות ולהגיב בעולם, אז מה שלקח פעם 10 שנים לוקח היום 3 שנים, מה שלקח פעם 3 שנים לוקח עכשיו שנה.
<מולי אדן: אם אנשים לא מאמינים, תסתכלו על תפארת היצירה של השוק המשותף, שזה אירלנד וספרד.
<מולי אדן: סיפורי אלף לילה ולילה לפני כ-5 שנים.
<מולי אדן: המדינות האלו לא נספרות.
<מולי אדן: אני לא לוקח את זה for granted.
<מולי אדן: אני משוכנע שצריך להיות סיוע בצורה של המדען או דברים אחרים.
<מולי אדן: זה לא יקרה בפני עצמו.
<מולי אדן: אני חושב שצריך להיות סיוע ממשלתי.
אראל מרגלית: כשל השוק הכי גדול היום בארץ זה הסיד, שזה כסף להתחלת חברות מ-0.
אראל מרגלית: Seed capital זאת לא מילה שאנשים נמשכים אליה, בטח לא המשקיעים המוסדיים הישראליים.
אראל מרגלית: הם מעדיפים ללכת להשקעות נדל"ן בהונגריה.
אראל מרגלית: כל הנושא של seed money זה אותו כשל שוק שהמדען הראשי ממלא.
אראל מרגלית: יש לנו את מולי אדן מאינטל.
אראל מרגלית: אני יודע שבכנסת כל הזמן עולים ומדברים נגד החברות.
אראל מרגלית: אינטל כחברה , עם הדיסציפלינות שהם נתנו פה לשוק הישראלי - אני לא יודע לכמת את זה, בטח מולי יודע יותר טוב - אחראית באופן ישיר לכמות אדירה של החברות שיצאו מתוך המצוינות הבינלאומית הזאת.
אראל מרגלית: כאשר יש לנו כבר מצוינות בינלאומית, בין אם זה חברה כמו אינטל, בין אם זאת חברה כמו טבע ובין אם זה חברות אחרות – אני יודע שהיום זה נורא במודה להיכנס ב"אמא שלהן" - אז הן אחד מהמפתחות לא רק לדברים הספציפיים שהן עושות, אלא לשינוי החברתי שהן יכולות לעשות לסביבה.
אראל מרגלית: הדבר הזה של סיד, לקחת מרכזי מצוינות ולעזור לדברים אחרים לצאת מהם זה קריטי בשביל היכולת שלנו להתחרות.
<יהודה אלירז: בהמשך לדבריו של מולי אני רוצה להגיד את מילת המפתח, שזה העניין של חינוך.
<יהודה אלירז: חינוך טכנולוגי במדינת ישראל אם אנחנו מסתכלים עליו על פני ציר הזמן נמצא בירידה מתמדת.
<יהודה אלירז: אני רואה פה את מולי מהנהן בראשו.
<יהודה אלירז: אם אנחנו מסתכלים על בוגרי הטכניון היום ועל בוגרי הטכניון מהזמן שאני למדתי בטכניון, אפשר לראות ירידה במובן של per capita .
<יהודה אלירז: אם אנחנו מנסים לבדוק את זה בקטגוריות כאלו ואחרות, אז רואים שיש ירידה במספר התלמידים.
<יהודה אלירז: אם לוקחים את מספר ה-Ph.D בפיזיקה ובכימיה באקדמיה - במקומות הטובים באקדמיה, לא בכל מיני מכללות שוליים - אנחנו נמצאים בירידה מתמדת.
<יהודה אלירז: בהיבט הכולל של מדיניות, של ראייה בקטעי זמן לדור הבא ולדורות הבאים, הוועדה הזאת צריכה לתת את הדעת לנושא הזה ללא תלות בנושא הזה של תקציבי המדען הראשי.
<חיים רוסו: זאת לא הפעם הראשונה שאנחנו יושבים כתעשיות בדיונים כאלה, מדברים ומעלים את הסוגיה.
<חיים רוסו: הסוגיה היא לא 200 מיליון שקל יותר או פחות ואם זה פחות משנה שעברה או יותר משנה שעברה.
<חיים רוסו: אני חושב שאנחנו נמצאים בפער הרבה יותר משמעותי.
<חיים רוסו: הטענה שאנחנו תמיד שומעים זה שאנחנו במקום ראשון בעולם במו"פ - 4.5% ושלכסף אין צבע ואין ריח, לכן מה זה משנה מאיפה הוא מגיע.
<חיים רוסו: בהקשר הזה - לפחות מנקודת המבט שלי - אני רוצה לומר למה לכסף במקרה הזה יש הרבה מאוד צבע, ולמה הכספים של המדען הולכים לנקודות ששום דולר מ-4.5% האחרים או מיתרת הכסף לא מגיע למקומות האלה.
<חיים רוסו: אלו נקודות שבעיני הן מנועי הצמיחה של התעשייה.
<חיים רוסו: אני אזכיר כאן כמה נקודות.
<חיים רוסו: אני יושב-ראש ועדה של קשרי אקדמיה תעשייה.
<חיים רוסו: אנחנו ניתחנו את הנקודה הזאת.
<חיים רוסו: הצמיחה העתידית של התעשייה במדינת ישראל לא תקרה בלי חיזוק מאוד משמעותי של הקשר בין אקדמיה לתעשייה.
<חיים רוסו: זה לא יקרה.
<חיים רוסו: אפשר לנתח את זה, אני לא אעשה את זה כאן.
<חיים רוסו: בפעילות שהמדען עושה דרך תכניות מגנ"ט, מגנטון, נופר וכל מה שקורה אף גורם אחר לא משקיע.
<חיים רוסו: זאת הדרך היחידה היום שבה שני הגורמים האלה יושבים פה סביב השולחן.
<חיים רוסו: דבר שני שהוזכר פה זה נושא החממות.
<חיים רוסו: כל ההצלחה הגדולה של התעשייה היא בסוף מאותם יזמים קטנים שיש להם רעיונות מדהימים ואין להם גרוש להתחיל את הפעילות הזאת.
<חיים רוסו: מי משקיע בגורמים האלה?
<חיים רוסו: אף גורם לא משקיע בהם, למעט פרויקט החממות שעושה נפלאות בנושא הזה.
<חיים רוסו: להרוג את זה זה להרוג את מנוע הצמיחה.
<חיים רוסו: יש נקודה נוספת שלא הועלתה כאן עדיין, וזה השקעה של המדען בחברות המסורתיות.
<חיים רוסו: יוצא לי לא מעט להסתובב.
<חיים רוסו: מצד אחד, כואב הלב לראות את ההידרדרות של התעשיות המסורתיות, שהן רובן בפריפריה, אבל מצד שני, אם אפשר היה להכניס לשם איזו שהיא חדשנות, איזה שהוא מו"פ, איזו שהיא חשיבה שאנחנו לא רגילים אליה, אפשר היה להפוך את זה לאוצר, לפוטנציאל עצום.
<חיים רוסו: אף גורם אחר לא נותן את הכספים לחברות האלו.
<חיים רוסו: אם מישהו מנסה לנתח מה מנוע הצמיחה של התעשייה בשנים הבאות זה הפרמטרים האלה, זה הסיכון, זה כל הדברים שהמדען עושה.
<איל ליפשיץ: אראל דיבר קודם על כשל שוק.
<איל ליפשיץ: יש בעיה ספציפית בשלבים הראשונים, בשלבים המוקדמים.
<איל ליפשיץ: יש את תכנית החממות ואת השלב של אחרי תכנית החממות.
<איל ליפשיץ: יש כאן עבודה מדהימה שנעשתה בלשכה של המדען במנהלת החממות ובתכניות שבאות יותר מאוחר.
<איל ליפשיץ: צריך כאן לשים לב שהגענו למספר שמתחיל להיות מסוכן בתור מאסה קריטית של חברות שיוצאות לשוק.
<איל ליפשיץ: סדר גודל של 100 חברות בשנה זה איזה שהוא מינימום שממנו אחר כך סטטיסטית יהיו בסופו של דבר חברות גדולות יותר.
<איל ליפשיץ: אנחנו רוצים לראות כאן חברות גדולות כמו ארונרטיס, קולבר, שאלו חברות שיצאו מחממות רובן.
<איל ליפשיץ: צריך איזו שהיא מאסה קריטית.
<איל ליפשיץ: אנחנו מתרחקים עכשיו משם מאוד.
<איל ליפשיץ: אנחנו כבר קרובים לסדר גודל של 70 חברות.
<איל ליפשיץ: אלו מספרים מסוכנים.
<איל ליפשיץ: בעוד שנתיים, שלוש, חמש שנים לא יהיו מספיק חברות שאפשר יהיה להשקיע בהן בשלבים מאוחרים.
<איל ליפשיץ: אי אפשר יהיה להחזיר את הגלגל אחורה.
משה גפני: מה זה נוגע לדיון שלנו?
<איל ליפשיץ: זה נוגע כי החברות האלו קמות בעיקר בחממות.
<איל ליפשיץ: כדי שיהיה את אותו מספר צריך סדר גודל של 210 מיליון שקל לתכנית החממות שאפשר יהיה לעבוד.
<איל ליפשיץ: אנחנו רחוקים משם.
<איל ליפשיץ: אנחנו הרבה מתחת ל-180.
אברהם מיכאלי: בלי כסף ממשלתי אין להם מה לעשות.
<איל ליפשיץ: מכל העולם באות משלחות שלומדות על הפלא של החממות והשלבים קצת אחרי זה.
<איל ליפשיץ: אנחנו במו ידנו הורסים את זה.
<איל ליפשיץ: לא ייתכן.
<מולי אדן: את ההון האנושי הנהדר שקיים במדינת ישראל תפסו החברות בעולם.
<מולי אדן: תודה לאל שקיבלתי אישור מאינטל להשקיע בפרסיד.
<מולי אדן: אנחנו המדינה היחידה בעולם.
<מולי אדן: סמסונג, וואווי וכל החברות האלו שנמצאות בחוץ יבואו לארץ, ישימו 300 אלף שקל ויקבלו 40% מה-ip של חברות בארץ כיוון שלא הייתה להן אפשרות לגייס את זה במקום אחר.
<מולי אדן: יש כאן את הטאלנט.
<מולי אדן: גם אם הם יצליחו לשרוד בואו נוודא שהם שורדים ובאיזו שהיא צורה ה-ip הזה יישאר בארץ, לא שיזרום לארצות הברית תמורת איזה 15 מיליון דולר למשקיעים הראשונים או 10 מיליון דולר.
<מולי אדן: בעולם מכירים בעובדה הזאת.
<מולי אדן: כל חודש אני רואה יותר אנשים שבאים ומתחילים לחפש בפרסיד.
<מולי אדן: אני רוצה שהפרסיד הזה יהיה שלנו, לא של חברה סינית או קוריאנית.
אברהם מיכאלי: למה את מה שאנשי המקצוע מבינים פקידי האוצר לא מבינים?
<שמעון אקהויז: יש את הדוגמאות שנתן חבר הכנסת מרגלית.
<שמעון אקהויז: אני רוצה בכמה מילים לספר על ניסיון אישי שלי.
<שמעון אקהויז: אני ייסדתי את החברה הראשונה שלי בשנת 1992.
<שמעון אקהויז: קיבלתי תקציב מדען של 47 אלף דולר.
<שמעון אקהויז: לחברה הזאת קוראים לומניס.
<שמעון אקהויז: היא מוכרת היום בערך 250 מיליון דולר בשנה.
<שמעון אקהויז: כמובן שאת התגמולים ואת כל מה שהיה החזרנו אחרי זמן מאוד קצר.
<שמעון אקהויז: אני מעריך היום שהיא נותנת פרנסה ל-1500 עובדים, בעיקר באזור הצפון.
<שמעון אקהויז: ייסדתי חברה אחרת ב-2001 שקוראים לה סינרון, שאני היום היושב-ראש שלה.
<שמעון אקהויז: היא היום מוכרת בערך 250 מיליון דולר לשנה.
<שמעון אקהויז: היא נותנת פרנסה לכאותו מספר עובדים.
<שמעון אקהויז: אני ב-10 השנים האחרונות משקיע פרטי ויזם של חברות.
<שמעון אקהויז: השקעתי מכספי הפרטי 20 מיליון דולר במשהו כמו 15 חברות, כולן בתחום הרפואי.
<שמעון אקהויז: גייסתי לחברות האלו בערך 70,80 מיליון דולר מקרנות הון סיכון ומשקיעים אחרים.
<שמעון אקהויז: המספרים האלה הם לא מספרים תיאורטיים, זה מה שקורה בפועל.
<שמעון אקהויז: לפני בערך חצי שנה הגשתי הצעה לתחרות על הקמת חממה בתחום הרפואי.
<שמעון אקהויז: לשמחתי זכיתי בה.
<שמעון אקהויז: זאת חממת פריפריה.
<שמעון אקהויז: במידה רבה עשיתי את הדבר הזה כי היכולת היום לגייס משקיעים פרטים בסיד, מעבר לכסף הפרטי שלי, ירדה כמעט ל-0.
<שמעון אקהויז: התחום הרפואי, מעבר לתחומים האחרים, הוא קשה בגלל שמהלך הפיתוח יותר ארוך, כמויות הכסף הן הרבה יותר גדולות, הסיכון הרבה יותר גדול.
<שמעון אקהויז: זה כלי שנוצר במדינת ישראל.
<שמעון אקהויז: כמו שנאמר פה, כולם אוהבים נורא להתפעל ממנו, אבל כשצריך לדבר על כמה אפשר להשקיע בו, סוגרים את הברז.
<יעקב ינאי: לקיצוץ תקציבי המדען יש כמה השלכות מאוד פשוטות.
<יעקב ינאי: השלכה אחת זה שהעובדים ילכו הביתה.
<יעקב ינאי: אני רוצה להגיד מה קורה מצד התעשייה.
<יעקב ינאי: חברות כמונו לא יכולות להמשיך לעשות מו"פ כמו שהן עשו בעבר.
<יעקב ינאי: אני לא מסכים לנתונים שיש פה כשל שוק משמעותי דווקא לחברות הצעירות.
<יעקב ינאי: הבורסה היום סגורה.
<יעקב ינאי: חברות צעירות בתחום שלנו שלא יכולות להתקדם לא יעשו פעילות מו"פית.
<יעקב ינאי: יש היום בישראל 700,800 חברות בתחום של מדעי החיים.
<יעקב ינאי: הקיצוץ שמוצע כרגע בתקציב המדען – אני לא אומר שיעשה 50% ירידה בשוק, אבל 5% קיצוץ בפעילות הרוחבית של אותן חברות – שווה בנזק ישיר למשק בכ-150 מיליון דולר.
<יעקב ינאי: אני לא מצליח להבין את ההיגיון.
<יעקב ינאי: כשמדברים על קיצוץ לטווח הקצר, אז כבר ב-2013 ייווצר נזק לתקציב המדינה.
<יעקב ינאי: אירופה משיקה תכנית שנקראת Horizon 2020.
<יעקב ינאי: היא הולכת להשקיע 1 טריליון יורו.
<יעקב ינאי: בארצות הברית שילשו את התקציב שלהם ב-10 השנים האחרונות.
<יעקב ינאי: אנחנו בעשור האחרון קיצצנו 50%.
<יעקב ינאי: היחיד שנמצא במצב של קזינו הבית זה מדינת ישראל.
<יעקב ינאי: הכסף שהיא נותנת לחברות האלו הולך למשכורות, הוא לא הולך לקנות יהלומים.
<יעקב ינאי: המשכורות האלו מיד עומדות בתור מס הכנסה שמשולם חזרה.
<יעקב ינאי: משרד האוצר ומדינת ישראל במצב של קזינו הבית.
<יעקב ינאי: הם לא יכולים להפסיד.
<יעקב ינאי: אני לא מבין את ההיגיון בקיצוץ הזה.
<אסתר פשין: הטיב לומר חבר הכנסת מרגלית שהמפתח היום זה השקעות סיד.
<אסתר פשין: זה כשל השוק.
<אסתר פשין: בנושא הזה צריך לטפל.
<אסתר פשין: היטיב להגיד מולי אדן שהמפתח זה ip ישראלי.
<אסתר פשין: אנחנו דוחפים יותר ויותר ip החוצה.
<אסתר פשין: תפקיד המדען הראשי הוא לשמר את ה-ip בארץ.
<אסתר פשין: טיפלנו בנושא הזה בוועדה בראשותך, כבוד היושב-ראש, במסגרת חוק ההסדרים הקודם.
<אסתר פשין: חוק שלא נכנס לחוק ההסדרים הנוכחי ומאוד מטריד אותי שהוא לא שם זה חוק האנג'לים.
<אסתר פשין: הצלחנו באירוע מכונן להגיע להסכמה בין התעשייה לאוצר, לתמ"ת ולמשרד הכלכלה לגבי חוק שהוא על דעת כולם, שכולם מרגישים איתו בנוח, שהוא היה ממנף את השקעות הסיד.
<אסתר פשין: החוק לא נכנס לשם.
<אסתר פשין: המפתח היום הוא אך ורק המדען הראשי.
<אסתר פשין: זה הגורם היחיד שיכול לשמר ip.
<אילנה לוריא: כשדיברתם על עדיפויות דיברתם על החברה שלנו.
<אילנה לוריא: כשדיברתם על ייצור ופיתוח של טכנולוגיות ייחודיות וייצוגן בעולם דיברתם עלינו.
<אילנה לוריא: אנחנו הגשנו בקשה לתכנית החלל.
<אילנה לוריא: היות ואנחנו מבינים שהתקציבים, שאישור התקציבים והזרמת הכספים בהתאם יעוכבו עד לספטמבר, יש לנו איחור של כ-9 חודשים בפיתוח הצ'יפ .
<אילנה לוריא: כנראה שאנחנו לא נהיה בעקבות זאת מובילי התקן החדש בתחום המודולציה.
<אילנה לוריא: חברה אחרת לא ישראלית תהיה.
<אילנה לוריא: חבל מאוד.
<אילנה לוריא: כספי המדען זה מה שאיפשר לחברה שלנו לעשות את כל מה שכל התעשייה אמרה שהוא בלתי אפשרי.
<אילנה לוריא: רצינו לעשות את זה פעם נוספת בעזרת הכספים של המדען.
<אילנה לוריא: אני מקווה שיהיה ניתן לעשות משהו על מנת שבכל זאת נוכל.
משה גפני: משרד האוצר, תשלים בבקשה לגבי משרד החקלאות והמשרד להגנת הסביבה.
<יוגב גורדוס: עומדים לרשות המשרד להגנת הסביבה מקורות של בערך 1.4 מיליארד ₪ לשנים 2013, 2014.
משה גפני: כמה עמד לרשותו ב-2012?
<יוגב גורדוס: פחות כסף.
משה גפני: פחות ממיליארד?
<יוגב גורדוס: הרבה פחות.
<יוגב גורדוס: חלק גדול מהכסף שעומד לרשותו זה הכנסות מהיטלי הטמנה.
<יוגב גורדוס: הוא קיבל תוספת משמעותית לבסיס התקציב.
<יוגב גורדוס: המשרד מקצה את הכסף בהתאם לסדר עדיפויות שלו.
<יוגב גורדוס: כמו שהמדענית כתבה במכתב שלה, המשרד העדיף לא לבחור בסדר העדיפויות של המדען הראשי.
<יוגב גורדוס: צר לי.
<יוגב גורדוס: אנחנו לא קובעים את סדר העדיפויות של המשרד.
<יוגב גורדוס: אני מאחל בהצלחה.
משה גפני: סיניה, את מסכימה עם מה שהוא אומר?
<סיניה נתניהו: כן.
<סיניה נתניהו: צריך להפריד.
<סיניה נתניהו: בסיס התקציב שלנו הוא 270 או 280 מיליון לשנה, פחות או יותר.
<סיניה נתניהו: ביקשנו תוספות.
<סיניה נתניהו: יש עוד 40 מיליון ו- 90 מיליון ל-2013 ול-2014.
<סיניה נתניהו: נכון שיש קרן ניקיון.
<סיניה נתניהו: אנחנו מקווים שלא יטמינו יותר אשפה ואז היא תצטמצם בקרוב.
<סיניה נתניהו: אין סעיף תקציבי.
משה גפני: נדמה לי שאת קרן הניקיון אני זה שהקמתי בהיותי יושב-ראש ועדת הפנים.
<ד"ר סיניה נתניהו: דרך אגב, אני הגשתי בקשה שאושרה להקים מרכז אקדמי מחקרי של חומרים לפסולת.
משה גפני: מה לגבי משרד החקלאות?
<מיכה פרלמן: אני אצטרך לחזור עם נתונים.
משה גפני: למה חוק האנג'לים לא נכנס?
<מיכה פרלמן: בואו רק נשים דברים על דיוקם.
<מיכה פרלמן: כבר עבר חוק האנג'לים.
<מיכה פרלמן: מה שעל הפרק זה תיקון לחוק האנג'לים.
משה גפני: מה זאת אומרת עבר?
<מיכה פרלמן: היה חוק האנג'לים בחוק ההסדרים של החוק הקודם.
משה גפני: ב-2012?
<מיכה פרלמן: ב-2010.
משה גפני: ב-2012 תיקנו.
<מיכה פרלמן: רצינו לתקן.
משה גפני: מה זאת אומרת רצינו?
משה גפני: אנחנו תיקנו.
<מיכה פרלמן: עשינו תיקונים.
<מיכה פרלמן: הוא עדיין לא נכנס לחוק ההסדרים.
<קריאה: פקידי השומה לא מיישמים אותו.
משה גפני: התיקון היה ב-2012 בחוק ההסדרים?
<מיכה פרלמן: הוא היה אמור להיכנס לחוק ההסדרים.
<מיכה פרלמן: בסוף הוחלט שהוא לא נכנס.
<מיכה פרלמן: החוק עדיין קיים.
<מיכה פרלמן: יש בערך 60 חברות שמתעניינות בו.
משה גפני: בחוק ההסדרים הקודם של 2010 - - -
<מיכה פרלמן: חוק האנג'לים עבר.
<מיכה פרלמן: הוא נותן הטבות מס למי שמשקיע בחברות סיד, כמו שחבר הכנסת מרגלית אמר.
<מיכה פרלמן: זה בדיוק לסקטור הזה.
<מיכה פרלמן: זה עוד פן משלים של כל הדברים שאמרתי, שהם מעבר למדען הראשי לגבי התמיכה הממשלתית כדי לתמוך בתעשייה הזאת.
<מיכה פרלמן: עוד שני דברים שלא הוזכרו פה שמשרד האוצר עושה.
<מיכה פרלמן: אחד זה קרן בייטק בהיקף של מיליארד שקל שמשרד האוצר מינף ומשקיע.
<מיכה פרלמן: השני זה תכנית המוסדיים שמינפה 400 מיליוני ₪ מהמוסדיים לתעשייה.
משה גפני: האם יש התחייבות שלכם שהתקציב שהיה למדען הראשי ולמדענים שדיברו פה מהמשרדים האחרים בשנה שעברה– לא מעניין אותי בסיס התקציב והתוספות – יהיה אותו תקציב השנה?
<מיכה פרלמן: אין התחייבות.
משה גפני: אני מודה למדען הראשי ולמדענים ממשרדי הממשלה, לאורחים הנכבדים, לאנשי משרד האוצר.
משה גפני: ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת רואה בחומרה רבה את הקיצוץ בתקציבי המדען הראשי והמדענים השונים במשרדים לגבי תכנית הצמיחה למפעלים, לנושאים שהמשרדים השונים עוסקים בהם, כולל הנושא של מחקר ופיתוח בבריאות, הנושא של חיי אדם.
משה גפני: אנחנו רואים בחומרה רבה את עצם העובדה שמכבים את מנועי הצמיחה בזה שמפחיתים את התקציבים.
משה גפני: אנחנו דורשים ממשרד האוצר לחזור עם התחייבות שלפחות מה שהיה בשנה שעברה לא ייפגע.
משה גפני: אנחנו מבקשים להגדיל להם את התקציבים בשעה שאנחנו עומדים בתחרות כל כך גדולה עם העולם כולו.
משה גפני: כל מה שאנחנו רואים היום במדינת ישראל זאת תוצאה או פרי עבודה ותקצוב שנעשו לפני שנים רבות.
משה גפני: במהלך העשור האחרון התקציב יורד ואנחנו הולכים לקיצוץ בלתי מתקבל על הדעת בנושא הזה בתקציבי 2013 ו-2014.
משה גפני: אנחנו לא מסכימים עם זה.
משה גפני: אנחנו דורשים כולנו – אין פה קואליציה ואופוזיציה - את החזרת התקציב ואת הגדלתו משום שאנחנו עומדים בתחרות שהיא בלתי רגילה עם מדינות העולם.
משה גפני: היום אנחנו זורעים את הזרעים למצב שבו מדינת ישראל תהיה מדינה ברמה הרבה פחות ממה שהיא הייתה בשנים האחרונות.
משה גפני: היא עלולה להגיע למצבים שאנחנו לא רוצים להימצא בהם.
משה גפני: אני מבקש מכם שתמסרו את זה לממונים עליכם, שזה לשר האוצר וגם לאגף התקציבים ולממונים.
משה גפני: זה אחד הבסיסים המרכזיים של מדינת ישראל בתחרות הקשה שהיא עומדת מול מדינות עולם.
משה גפני: אנחנו מדינה מוקפת אויבים.
משה גפני: אנחנו מדינה שחלק גדול מתקציבה, בניגוד למדינות האחרות בעולם, הולך לביטחון.
משה גפני: יש לנו את ההון האנושי.
משה גפני: אנחנו הצלחנו בעניין הזה.
משה גפני: משרד האוצר הולך לגרום לכך שנרד עכשיו הרבה מאוד דרגות למטה עם כסף לא גדול.
משה גפני: לא על זה יקום העניין.
משה גפני: מחר אני עושה מסיבת עיתונאים.
משה גפני: חברת הכנסת זהבה גלאון ואני הולכים להביא 43 מיליארד שקל למשרד האוצר בלי לפגוע בשכבות החלשות ובלי לפגוע במעמד הביניים.
משה גפני: אנחנו הולכים להביא חוברת מסודרת.
משה גפני: אתם תמצאו את זה.
משה גפני: לגבי חלק מזה אתם תשמחו מאוד.
משה גפני: אתם בוודאי לא צריכים לפגוע במחקר ובפיתוח ללא קשר למסיבת העיתונאים שלנו.
משה גפני: שם אנחנו הולכים לתקוף את משרד האוצר על הנושא של כל מה שנפגע במעמד הביניים.
משה גפני: יש כסף אחר במדינה שלא נוגעים בו.
משה גפני: אנחנו דורשים את הכסף הזה חזרה.
משה גפני: אנחנו חושבים שזה מנועי צמיחה.
משה גפני: אנחנו חושבים שזה הדבר הפשוט שכל מי שמבין בכלכלה וכל מי שמבין בתעשייה וכל מי שמבין במחקר ובפיתוח יודע שהפגיעה בזה היא פגיעה אנושה שאת אותותיה נראה בעוד הרבה שנים.
משה גפני: זאת ההחלטה של ועדת המדע.
משה גפני: אנחנו מבקשים שתאמרו את זה לממונים עליכם.
משה גפני: אני מבקש בתוך שבוע תשובה אם מתכוונים לשנות את המדיניות במחקר ובפיתוח.
משה גפני: אם לא, שכל אחד ילך לדרכו.
משה גפני: היו פה חברי כנסת מ"יש עתיד", חברי כנסת מש"ס, חברי כנסת מהליכוד, מיהדות התורה.
משה גפני: זה מקיר לקיר.
משה גפני: תודה רבה, אדוני המדען הראשי.
משה גפני: תודה רבה לאנשי האוצר.
עמרם מצנע: טוב, ברוכים הבאים, מכובדי וידידי שר המדע יעקב פרי, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש המועצה המקומית ירוחם מיכאל ביטון.
יצחק הרצוג: מחליפך.
עמרם מצנע: ובאמת לכבוד לי באופן אישי, וכמובן כיושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, לארח את הנבחרות של הרובוטיקה, שהביאו לנו הישג יוצא מן הכלל בתחרויות הבין-לאומיות.
עמרם מצנע: אבל מי שקצת מכיר את הפעילות של הרובוטיקה בשנים האחרונות יודע שההישגים הם בעצם תוצאתיים לתהליך ארוך ומתמשך של הכנסת התחום הזה של רובוטיקה לבתי-הספר בכלל, וכמובן המעורבות והליווי שאני עשיתי לקבוצה בירוחם.
עמרם מצנע: ואין ספק שזו פלטפורמה יוצאת מן הכלל לא רק ללימוד אלא לחינוך, לעשייה יצירתית, ואני חושב שכולם בסופו של דבר זוכים.
עמרם מצנע: נמצאים פה אתנו הרבה מאוד גורמים ואני מקווה שנצליח באמת לשמוע את רובם לפחות.
עמרם מצנע: אנחנו רושמים פרוטוקול, הפגישה דרך אגב גם מצולמת, כך שאיך נאמר היזהרו בדבריכם.
עמרם מצנע: זאת הפתיחה.
יעקב פרי: חברי וידידי, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, אני רואה שאדוני יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה - - -
<קריאה: הוא תיכף - - -
יעקב פרי: אני אברך אותו בכל מקרה.
יעקב פרי: חברי חברי הכנסת, מנכ"ל משרדי, משרד המדע, מנחם, תלמידות ותלמידים, אורחים נכבדים.
יעקב פרי: קודם כול, תודה על ההזמנה וההזדמנות לדבר בפני שתי הוועדות על נושא קידום לימודי הרובוטיקה, וכמובן ברכות מאלפות לתלמידות ולתלמידים מהמשלחת הישראלית מירוחם.
יעקב פרי: אדוני יושב-ראש המועצה המקומית ירוחם, אכן ירוחם מעצמת רובוטיקה, כפי שהשקף מראה לנו.
יעקב פרי: ברכות על ההישגים שלכם בתחרות הבין-לאומית.
יעקב פרי: אני לא אלאה אתכם בנאומים ארוכים, אני רוצה לדבר ברשותכם על החשיבות בשילוב של נושא הרובוטיקה בחינוך ילדים ונערים בגיל הקדם אקדמי, מנקודת מבטו של משרד המדע, מנקודת מבטי.
יעקב פרי: לימודי הרובוטיקה, רבותי חברי הכנסת ויושבי-ראש הוועדות, הם דבר שמסייע בפיתוח מיומנות של חשיבה טכנולוגית.
יעקב פרי: והדבר החשוב יותר שהוא מפתח את המיומנויות האלה בצורה עצמאית, כך שאין תמיד צורך במורה או מדריך כל זמן הלימוד.
יעקב פרי: החינוך לרובוטיקה מעשיר את הידע של התלמידים בנושאים חשובים ומגוונים שחלקם, הייתי אומר: אולי אפילו רובם, אינם מצויים בתוכנית הלימודים הרגילה של בתי-הספר, ותחום הרובוטיקה מאפשר לימוד ברמה של תכנון כולל של כל הפרויקט, ובמקביל התמקדות והתמקצעות בתת-נושאים כחלק מאותו פרויקט.
יעקב פרי: לימודי רובוטיקה מהווים פלטפורמה מצוינת להגביר את המודעות לבעיות העולם המודרני, לקשר שבין פיתוחים טכנולוגיים, איכות הסביבה, וערכים חברתיים, כמובן לא פחות חשוב, כמו עזרה הדדית, כמו עבודת צוות, שותפות, התמדה, השקעה והתמודדות עם בעיות.