GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: החשש שלנו כל הזמן עם ההשקעות ועם כל הדברים האלה, לא פוגעים בכלכלה, אבל אזרחי מדינת ישראל ייהנו מהעניין הזה, הילדים שלנו ייהנו מזה.
משה גפני: טוב, אני עוצר כאן, אנחנו נמשיך בעזרת ה', אחרי זה נשאר ההלוואות.
משה גפני: אני חושב שבישיבה הבאה, מבחינת הפרוצדורה של החוק, נסיים, את החוק, ההלוואות ופרק השונות, בגלל שאת התחילה כבר סיכמנו.
משה גפני: אז תהיה ישיבה אחת נוספת, אבל אנחנו נצטרך להתחיל להתכנס לכיוון פתרון השאלה שהיא שאלה מרכזית.
משה גפני: תודה רבה, אני מודה לכולם על ההשתתפות, הישיבה נעולה.
משה גפני: ראשית, אנחנו נתחיל בהצעה השנייה לסדר של חבר הכנסת מוזס, מכיוון שסגן שר החינוך שקיבל התראה קצרה על הישיבה, יכול להיות רק בחלק הראשון של הישיבה ואתה תצטרך לצאת באמצע, עד כמה שתוכל להישאר אנחנו נשמח.
משה גפני: אז אנחנו נתחיל בהצעה הזאת.
משה גפני: יובל אדמון, אתה עשית תכנה שמשווה את תקציב 2013 ו-2014 לתקציב של שנת 2012.
משה גפני: האם אתה יכול בשלוש-ארבע דקות, הבנתי שזו התכנה, אז אם אתה יכול להראות לנו, לפני שאנחנו מתחילים בדיון, בבקשה.
משה גפני: יוגב, תסתכל מה הוא עושה.
משה גפני: ראית?
<יוגב גרדיס: ביום שישי בערב בטלוויזיה היה.
משה גפני: מה זה, פיקוח נפש?
<יובל אדמון: אני מנכ"ל של עמותה שנקראת הסדנא לידע ציבורי, זו עמותה של בעיקר אנשי הייטק שמתעסקים בלפתח אתרים שמנגישים מידע ציבורי לאזרחי ישראל.
<יובל אדמון: מי שמכיר את האתר 'כנסת פתוחה' למשל, זה אתר שלנו, התקציב הפתוח, דברים כאלה.
<יובל אדמון: אנחנו רוצים שהציבור יהיה לו כמה שיותר אינפורמציה, וכמובן גם חברי הכנסת שיהיה להם.
<יובל אדמון: מה שאנחנו עשינו וזה גם מה שהיה בטלוויזיה לאחרונה, זה שלקחנו בעצם את הצעת התקציב לשנים 2013-2014 והשוונו אותה לשנת 2012 בצורה ויזואלית.
<יובל אדמון: מה שאתם רואים פה זה בעצם תקצבי המדינה, כשכל עיגול כזה הוא סעיף תקציבי, בהתאם לגודל שלו גודל הסעיף, ולכן תשלום חובות למשל מאד גדול, משרד הביטחון גדול לעומת דברים קטנים כמו השכלה גבוהה נגיד, משרד קליטה, משרד הפנים וכן הלאה.
<יובל אדמון: ככל שהעיגול הוא יותר כחול ויותר כלפי מעלה, זה אומר שהוא גדל בין 2012 למה שמוצע עכשיו, וככל שהוא יותר צהוב ולמטה, זה אומר שהוא קוצץ.
<יובל אדמון: עכשיו, מה שאפשר לעשות לפה, למשל אם מדברים על נושאים של חינוך, אני אחפש פה על משרד החינוך.
מנחם אליעזר מוזס: משרד החינוך הוא גדול.
מנחם אליעזר מוזס: הוא שני.
<יובל אדמון: נכון, אז אתם רואים, אני נכנסתי לתוך משרד החינוך ואז רואים נגיד חינוך התיישבותי אל מול מינהל מורים, העברות למוסדות תורניים, חינוך יסודי וכן הלאה, ואפשר להיכנס אל תוך - - -
משה גפני: מה שאנחנו רואים עכשיו זה משרד החינוך?
<יובל אדמון: כן, נכנסנו בעצם לתקציב משרד החינוך.
משה גפני: מה הקיצוץ?
<יובל אדמון: הצהוב, זה העברות למוסדות תורניים למשל.
משה גפני: והשני מה?
<יובל אדמון: זה למשל מינהל מורים.
<יובל אדמון: עכשיו, ככל שנכנסים פנימה זה בעצם תקציב המדינה, עם הסעיפים והפירוט עד לרמה של שש ספרות כמובן.
מרדכי יוגב: מה זה העיגול הריק?
<יובל אדמון: זה משהו חדש או סעיף שביטלו אותו.
<יובל אדמון: ואז ככל שעוברים על הדברים רואים נגיד תנאי שירות כך וכך, מרכזים פדגוגיים, תמריצים למורים.
<יובל אדמון: כל מיני דברים השתנו אפשר לראות לאורך כל שנה.
מנחם אליעזר מוזס: ומה השתנה בגדול?
<יובל אדמון: אם אין תמיכה בתלמידי חו"ל, איפה זה?
<יובל אדמון: אני לא זוכר בעל פה איפה כל דבר נמצא.
<יובל אדמון: בתוך העברות למוסדות תורניים יש פה תמיכות ומענקים למוסדות, וזה כבר משהו שלא השתנה.
משה גפני: מה גדל מאד?
<יובל אדמון: אני אומר, גדל תמיכות ומענקים ומה שהכי ירד, פה פשוט לא רואים ... את ההסבר – תמיכה בכוללים, בסדר?
<יובל אדמון: רואים את המספר.
<יובל אדמון: אם אתם רוצים אפשר גם ללכת לראות מידע היסטורי על אותו סעיף, כאילו איפה שלחצתי, והאתר פתוח למי שמכיר, אז נכנסים רואים את ההעברות למוסדות תורניים.
<יובל אדמון: זה גם כן אתר שלנו שעשינו בשיתוף פעולה עם הממשלה, ואז אפשר לראות נגיד משנת 1992, הייתה פה קפיצה עד שנת 2004.
<יובל אדמון: לא היה סעיף כזה, אבל מ-2004 והלאה, אז רואים כל שנה מה הקצאת התקציב נטו, זאת אומרת מה הכנסת אישרה בתחילת שנה.
<יובל אדמון: האדום, שקצת קשה לראות אותו פה זה הקצאה מעודכנת, מה ועדת הכספים שינתה לאורך השנה, והכחול זה השימוש בפועל.
<יובל אדמון: זאת אומרת שנה אחרי זה, החשב הכללי, כשהוא נותן דו"חות, יודע להציג כמה בפועל יצא.
<יובל אדמון: אז הכלי הזה הוא כלי שאמור לעשות את זה ככה אינטואיטיבי ונחמד לאנשים שגם מחפשים קצת לשחק עם התקציב, ומי שרוצה תמיד יכול להיכנס פה בדבר הזה, למידע היסטורי.
<יובל אדמון: זה סתם משהו נחמד לראות את החלוקה על פי נושאים, אפשר לראות מה הנושאים שאולי יותר נפגעים.
<יובל אדמון: אם ניקח את שירותים חברתיים אז הרוב גדל חוץ מביטוח לאומי.
<יובל אדמון: אני ידוע מה, משרדים מנהליים גם כן, רשויות מקומיות ירד לעומת הוצאות שונות שאני לא יודע מה זה, שעלה.
<יובל אדמון: את כל הדבר הזה, במקום לראות את ההוצאות, אפשר גם להסתכל על ההכנסות, זאת אומרת מה צפי ההכנסות למשל לשנה הזאת.
<יובל אדמון: למשל צופים שאני יודע מה, אגרות, קנסות ורישיונות הולך לגדול ב-189% ב-2014 לעומת שנת 2012, לעומת דברים שירדו יותר, שזה הכנסות ממינהל מקרקעי ישראל וכן הלאה; וגם פה כמובן אפשר להיכנס לכל דבר, רוצים מס קנייה, אז אפשר לראות וכן הלאה וכן הלאה.
<יובל אדמון: בקיצור, האתר נמצא, הוא יושב על Compare.opan-budget.org.il והוא לשירות כל מי שרוצה, פתוח, אפשר להעביר אותו הלאה למי שרוצה ולחפש שם סעיפים.
<יובל אדמון: כאמור, אם מחפשים תקנה תקציבית, שמונה ספרות תקציב, לא תמצאו כי היא לא קיימת בהצעת התקציב, אבל כשהולכים אחורה אל תוך תקציב המדינה ההיסטורי, למשל פה אז ראינו עם התמיכה בכוללים שירד וכן הלאה, אפשר לרדת עד לרזולוציה של שמונה ספרות תקציב.
<יובל אדמון: זאת אומרת ממש הכי מפורט שיש, כאמור בדברים שהולכים אחורה.
<יובל אדמון: ברגע שיאשרו את התקציב לשנה הזאת, אז גם נכניס את התקנות התקציביות.
משה גפני: איפה אפשר לראות את זה?
<יובל אדמון: פשוט רושמים את הכתובת Compare.opan-budget.org.il.
<יובל אדמון: שכחתי לציין, שעשינו את זה בשיתוף פעולה עם כלכליסט, אז זה נמצא גם באתר של כלכליסט, וכל דברי ההסבר פה הם לא דברי ההסבר של האוצר, אלא דברי הסבר של כתבים של כלכליסט שניסו להסביר את זה בשפה יותר, נקרא לזה – פשוטה ונגישה וכמובן הפרשנות שלהם את הסעיפים, אז אם אתם לא מסכימים עם מה שכתוב ברמת ההסברים, אז משם זה נובע.
מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת אם אנחנו רואים 54% קיצוץ בישיבות לעומת שאר התקציב, מי כתב את זה?
מנחם אליעזר מוזס: האוצר?
<יובל אדמון: הנתון עצמו, זאת אומרת גובה השינוי – אנחנו פשוט העתקנו מטבלאות שהאוצר פרסם לציבור.
<יובל אדמון: זה מידע רשמי של מדינת ישראל, אנחנו לא עשינו עליו שום מניפולציה, שום שינוי, שום כלום, פשוט העתקנו אותו כפי שהוא.
<יובל אדמון: הטקסט עצמו, ההסברים, רצינו שיהיה קל לאנשים שפעם ראשונה הם נתקלים במושג כמו מלוות חוץ, אז כתבים של כלכליסט עזרו לכתוב מפרט – שאול אמסטרדמסקי ותומר אביטל, כתבו והסבירו במה מדובר.
<חנן ארליך: זו הצעת התקציב?
<יובל אדמון: זו הצעת התקציב, כן, עד שהיא תאושר.
<יובל אדמון: ברגע שהיא תאושר נעדכן את זה, אולי נעשה איזה משחק של - - -
משה גפני: אין עדיין תקציב, התקציב לא מאושר.
<יובל אדמון: אולי נעשה איזה משחק של מה הציעו ומה בסוף עבר ואיפה ההבדלים ביניהם גם כן.
משה גפני: בסדר, אני מאד מודה לך.
<יובל אדמון: תודה רבה לכם.
משה גפני: אנחנו עוברים להצעה לסדר של חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.
משה גפני: אנחנו קיבלנו את ההצעה לסדר ממליאת הכנסת.
משה גפני: היא עברה לפי בקשתך לכאן לוועדה.
משה גפני: הנושא הוא 'הממשלה ללא חמלה, לאור הגזרות על עולם התורה'.
משה גפני: אני מבין שאתה מדבר על תלמידי חו"ל, על ההחלטה של הממשלה שלא לתקצב תלמידי חו"ל.
משה גפני: מר מוזס, הבמה לרשותך.
מנחם אליעזר מוזס: בעצם הכותרת – 'ממשלה ללא חמלה לאור הגזירות על עולם התורה' – ראינו את זה עכשיו במצג, שאנחנו היחידים שגוזרים עלינו 54% קיצוץ, לעומת שאר התקציב שעומד בממוצע על 10%, 12%, 17% מקסימום ולא 54%.
מנחם אליעזר מוזס: אבל מה שקורה כאן זה משהו הזוי ביותר, הנושא הזה של מחיקת התקציב לתלמידי חו"ל.
מנחם אליעזר מוזס: אתם זוכרים בוודאי שבהתחלת שנת התקציב הייתה גם תכנית להטיל מע"מ על תיירות, ואז כולם התחילו לצעוק – איזה היגיון יש בזה – להטיל מע"מ על תיירות?
מנחם אליעזר מוזס: הרי תיירות זה צמיחה לטובת צמיחת המשק.
מנחם אליעזר מוזס: ואז האוצר ירד מזה מהר מאד.
מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שגם בנושא הישיבות, כנראה שלא מודעים לכך עם עמידה לכף זכות, שהאוצר לא מודעים לכך איזה מנוע צמיחה זה – תלמידי חו"ל.
מנחם אליעזר מוזס: התקציב לתלמיד ישיבה זה 286 שקלים לחודש.
מנחם אליעזר מוזס: לרווק 500 שקלים לחודש.
מנחם אליעזר מוזס: רק המע"מ על הטלפונים שהוא עושה הביתה, נדמה לי זה כבר יותר מכל התקציב מה שמקבלים.
מנחם אליעזר מוזס: שלא לדבר על המע"מ על מוצרי המזון שהוא מוציא, המע"מ שהוא מוציא על דירות, המיסים, כאשר אנחנו רואים שבישיבת מיר, תראו את החוברת הנפלאה הזאת, חשוב שכל אחד יראה את זה, ש-60% מתלמידי מיר נשארים להשתקע בארץ, מה זה עושה מבחינת מנוע צמיחה למשק: שכירת דירות, רכישת דירות, המשפחות שבאות לבקר כאן.
מנחם אליעזר מוזס: אני רק רוצה שתראו את בתי המלון, מי מבלה במלונות בירושלים בתקופות החגים ובתקופות בין הזמנים, בתקופת החופשה.
מנחם אליעזר מוזס: אם לא תהיה שם חלוקה של למעלה, כמעט, כל התפוסה של המלונות זה הכל יהודים שיש להם כאן או תלמידים בנים, בנות שהתחתנו כאן בארץ.
מנחם אליעזר מוזס: אלה הם השגרירים האמיתיים של ה-40% שכן חוזרים לחו"ל, אלה השגרירים האמיתיים של מדינת היהודים, המדינה היהודית בכל קצווי תבל.
מנחם אליעזר מוזס: הרי כשאתה מדבר עם מישהו כל רב, בכל קהילה, הוא בא ומשתבח – 'אני למדתי בישיבת מיר'.
מנחם אליעזר מוזס: 'אני למדתי בפונוביז'', 'אני למדתי בויז'ניץ'' 'ואני למדתי בגור' 'ואני למדתי בבעלז', וכהנה וכהנה.
מנחם אליעזר מוזס: הרי זו זכות הייתה צריכה להיות למדינת היהודים, להזדהות עם הישיבות האלה, להזדהות עם התלמידים האלה.
מנחם אליעזר מוזס: מה התקציב כבר?
מנחם אליעזר מוזס: על מה מדובר?
מנחם אליעזר מוזס: הם הרי מביאים כהנה וכהנה על כל מה שאמרתי מקודם.
מנחם אליעזר מוזס: אם אני שמעתי את שר האוצר מעל בימת הכנסת שהוא אומר שהוא הולך לקצץ 400 מיליון שקלים בישיבות, על מנת להכשיר מקומות עבודה לתלמידי ישיבות, או להכשיר עובדים, אברכים לעבודה, בשביל זה הוא מקצץ 400 מיליון, למרות שאנחנו יודעים שזה - אם אני אגיד בלשון המעטה – זה רחוק מלהיות האמת, כי אתם יודעים שכאן במדינה להכשיר רק 100 מקומות עבודה לוקח לפחות 28 חודשים, כפי שכתוב בדו"ח בנק ישראל.
מנחם אליעזר מוזס: ואם היום אנחנו עובדים במצב שיש סך הכל, אנשי האוצר, אני לא בטוח, אבל אתם ראיתם את מה שהלמ"ס פרסם לפני שבועיים ביום חמישי, שסך הכל מקומות עבודה פנויים יש היום במשק 62,000.
מנחם אליעזר מוזס: 62,600 מקומות עבודה פנויים.
מנחם אליעזר מוזס: אז מה באים ואומרים?
מנחם אליעזר מוזס: ניקח עוד 100,000 תלמידי ישיבות, נכשיר אותם, נזרוק אותם גם שיהיו רעבים ללחם.
מנחם אליעזר מוזס: האם יש בשבילם מקומות עבודה?
מנחם אליעזר מוזס: הרי רק להכשיר את מקומות העבודה ייקח להם שנתיים וחצי – שלוש.
מנחם אליעזר מוזס: לא, אבל את הכסף לוקחים כבר עכשיו.
מנחם אליעזר מוזס: 400 מיליון לוקחים כבר עכשיו, ונכשיר אותם לעבודה ונכשיר אותם לצבא.
מנחם אליעזר מוזס: תלמידי חו"ל הם לא חייבים לא בגיוס ולא בצבא ולא באים כאן לעבוד.
מנחם אליעזר מוזס: תלמידי חו"ל הבינו, עוד ראשוני המתקצבים לנושא הזה, מה שהבין מנחם בגין לצערי אתם לא מבינים היום.
מנחם אליעזר מוזס: כאשר הוא הבין שצריכים לתת הזדמנות, צריכים לתת הזדהות עם התלמידים האלה שבאים לקיים את מאמר חז"ל – אין תורה כתורת ארץ ישראל.
מנחם אליעזר מוזס: והאווירה בארץ ישראל מחכימה.
מנחם אליעזר מוזס: הם באים כאן ללמוד תורה, לקיים את דברי חז"ל והמדינה ידעה כל פעם לתת משהו, איזו שהיא השתתפות.
מנחם אליעזר מוזס: על מה מדובר כבר כאן?
מנחם אליעזר מוזס: אני חוזר עוד פעם, תראו בנתונים.
מנחם אליעזר מוזס: מדובר כאן על 286 שקלים לחודש לתלמיד, או 500 שקלים לאברך, כאשר אתם רואים בכל התכניות, תראו במחקר של המ.מ.מ.
מנחם אליעזר מוזס: שהגיש לנו, בטובכם בעמוד 2, תראו כמה מאות מיליונים המדינה מוציאה על כל מיני פרויקטים, כמו תגלית – להביא תכניות ל-10 ימים כאן תלמידים ב-120 מיליון שקלים; תכנית מסע – 7-8 חודשים – 95 מיליון שקלים; מורשה, שזה שייך לחינוך, להביא אותם ל-21 יום – 10 מיליון שקלים; חייל 1.970.
מנחם אליעזר מוזס: רבותי, זה סכום, ומה שאנחנו מדברים כאן על תלמידי חו"ל, מה שאנחנו רואים כאן זה פי כמה וכמה מאשר תלמידי חו"ל.
משה גפני: זה מבורך מה שהם עושים, אבל צריך לעשות את זה גם עם תלמידי הישיבות.
מנחם אליעזר מוזס: לא, אני בא ואומר בדיוק ההיפך.
מנחם אליעזר מוזס: שמעתי את סגן שר האוצר, כאשר אני העליתי את ההצעה לסדר היום, הממשלה החליטה לתעדף תקצוב תלמידים ישראלים.
מנחם אליעזר מוזס: אבל לא ראיתי שהוא מבטל בתקציב את כל תקצוב הסטודנטים וכל הפרויקטים.
משה גפני: מה זאת אומרת לתעדף?
מנחם אליעזר מוזס: לתעדף תלמידים ישראלים, לתת עדיפות.
שמעון אוחיון: להעדיף.
מנחם אליעזר מוזס: להעדיף תלמיד ישראלי.
שמעון אוחיון: זו צורה ארמית במקום צורה עברית.
משה גפני: הבנתי, רק אני הסתכלתי בתקציב, לא ראיתי את התיעדוף של התלמידים הישראלים.
מנחם אליעזר מוזס: בדיוק, אני לא רואה את התיעדוף של התלמידים הישראלים.
מנחם אליעזר מוזס: יתרה מכך, אני רואה שמחקו רק, אני רואה בזה פשוט כחוט שעובר בין ביטול תקציבי הישיבות והקיצוץ, אותו הדבר כאן.
מנחם אליעזר מוזס: להתנפל על החרדים.
משה גפני: עזוב את החרדים, זה לא דיון על החרדים.
משה גפני: לא, זה דיון על תלמידי חוץ.
מנחם אליעזר מוזס: אז זו סתם שנאה עיוורת?
משה גפני: לא, הדיון פה הוא על תלמידי חוץ, הוא לא על חרדים.
מנחם אליעזר מוזס: אה, פה, בסדר, שיהיה.
משה גפני: לא, אנחנו בעד לעודד תלמידי חוץ.
מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש, לא למחוק מהפרוטוקול מה שאמרתי.
משה גפני: תודה רבה, הרב מוזס.
משה גפני: חבר הכנסת מוטי יוגב.
מרדכי יוגב: בהמשך לדברים של הרב מוזס, בהתייחסות קצרה להמשך הדברים של הרב מוזס, היה גם קיצוץ בתקציב של הסוכנות היהודית שהיה 36 מיליון לטובת מינהל הסטודנטים.
מרדכי יוגב: מינהל הסטודנטים עשה דברים מקבילים.
מרדכי יוגב: סטודנטים עולים מברית המועצות, מאתיופיה, ממקומות אחרים, בלי להתייחס לארץ המוצא אלא לפי צורך, נעזרו בעיקר בני העדה האתיופית שאין להם את הכסף, ובזכות זה רבים מהם התערו בחברה הישראלית, נעשו אקדמאים, מילאו את הפוטנציאל של היכולת שלהם.
מרדכי יוגב: עכשיו, התקציב הזה קוצץ לגמרי בסוכנות היהודית, הוא נידון בוועדת העלייה והקליטה, באמצעות חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה ושמעון סלומון, הלכנו לשר האוצר והוא הבטיח שהתקציב הזה ייצא מהאוצר, כדי לתמוך את הסטודנטים.
מרדכי יוגב: אני לא ראיתי את זה בשורה תקציבית, איפה זה וזה מופיע במשרד הקליטה.
מרדכי יוגב: זה ניתן למשרד הקליטה לתמוך את הסטודנטים.
מרדכי יוגב: דהיינו, הוא מסכים אלף עם המגמה הכללית שכל סטודנט שבא לפה וכל תלמיד ישיבה שבא לפה, ראינו את הנתונים, ב-60% מתערה בארץ, כסף מוזרם למדינה.
מרדכי יוגב: כך הייתה כל העלייה.
מרדכי יוגב: ככה צמחה הכלכלה פה בשנות המשבר ב-1929, כשהיה משבר עולמי.
מרדכי יוגב: הכלכלה צמחה בארץ ישראל בזכות העולים.
מרדכי יוגב: העולים באו עם רכושם, אחרי התלמיד באה משפחתו וכו'.
מרדכי יוגב: אני רוצה לומר, אני חושב שיש פה מקום לתקן את הדבר.
מרדכי יוגב: תמיד יש מגבלה לתקציב, תמיד ניתן, אבל נסכים גם שבני חוץ לארץ יקרים לנו והגעתם פה ללמידה מביאה אותם לארץ ואם הבדיקה אכן תראה שניתן התקציב לסטודנטים, זה עוד תקדים לכך שיוחזר גם כסף בתלמידי חו"ל.
אורי מקלב: אני רוצה להוסיף מעבר לנושא שאני העליתי לסדר היום.
משה גפני: כן, על זה נדון בהמשך.
אורי מקלב: אני לא הספקתי לקרוא את הדו"ח של המ.מ.מ., זהו הונח עכשיו וכתבתי כמה דברים לישיבות ודברים שוטפים, ועוד לא הספקתי להביט בו.
אורי מקלב: אבל אני אומר ככה, התקציב לישיבות חוץ, לסטודנטים מחוץ לארץ שלומדים בישיבות הוא בערך 47 מיליון, 50 מיליון שקלים לשנה.
אורי מקלב: הכסף שמביאים המוסדות הציבוריים על התלמידים האלה, הוא מוכפל פי ארבעה.
אורי מקלב: דהיינו, ההוצאות עבור התלמידים האלה, של אותם מוסדות שמחזיקים אותם כאן בארץ, צריך לשלם ולממן למשל את המזון שלהם, את השהות שלהם.
אורי מקלב: הם צריכים להביא את הכסף הזה.
אורי מקלב: הם מביאים אותו מחוץ לארץ, זה כבר ... שמכפיל את זה בריבוע.
אורי מקלב: מעבר לכך שכמו שבוודאי כתוב כאן, שהתלמיד עצמו מוציא הון רב בשהותו פה והשהות שלו פה היא מההתחלה עד הסוף והוא צריך לממן את השהות שלו.
אורי מקלב: אמרנו גם כן, בוודאי הרב מוזס אמר וכולם, בנשוא התיירות, זה מחולל תיירות מאין כמוהו.
אורי מקלב: אנחנו הרי יודעים איזה מחולל תיירות יש סביב התלמידים האלה שברובם באים גם כדי ללמוד, הם עולים כסטודנטים רווקים ואחרי זה נישאים פה ונמצאים פה תקופות כאלה ואחרות, ואז יש ילדים ויש נכדים, וזה מובן מאד מאד מה זה אומר לגבי התיירות.
אורי מקלב: נעזוב רגע את החלק הערכי, ברורה הכוונה הערכית, אבל איך אנחנו לוקחים נושא שהוא כלכלי, כלכלי ממש, שהוא מחולל הכנסה כזה גדול, שהוא מכפיל את עצמו ואני לא חושב שיש הרבה דברים כאלה, שבהשקעה כזאת אתה מכניס רווחים או תקציבים הרבה הרבה יותר טובים, ואתה בא ואתה מבטל אותו.
אורי מקלב: אז ככה שצריך כאן להגיד למדינה, ואם זה לא כאן הנושא, אבל זה וודאי נכון בחוק ההסדרים, זה נושא - - -
משה גפני: בחוק ההסדרים.
אורי מקלב: אז זה אחד.
אורי מקלב: שניים, אין כאן שום יתרון לסטודנט באוניברסיטה, אין שום יתרון בשום קנה מידה שהוא על סטודנט שנמצא בישיבה.
אורי מקלב: תלמידי ישיבות מול תלמידים אחרים, אם נתחיל להגיד כן משרת או לא משרת ואיפה הוא נמצא.
אורי מקלב: תלמיד שנמצא, לומד בישיבה או לומד אנתרופולוגיה באוניברסיטה, שלומד תלמוד או לומד שפות באוניברסיטה העברית, אחד שמגיע אין לו שום יתרון בנושא הזה, רק הפוך.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד עוד משהו, הוא קצת חריף אולי, אבל אני אגיד אותו בזהירות רבה, ככל שאני יכול.
אורי מקלב: יש גם הרבה סטודנטים ישראלים שמקבלים תקציבים כשהם לומדים בחוץ לארץ.
אורי מקלב: זה קיים בהרבה מדינות, זה קיים בעוד מקומות.
אורי מקלב: למשל בבריטניה.
אורי מקלב: סטודנט ישראלי, באירופה בכלל מקבל מימון מהמדינה, סטודנטים ישראלים ולא מעטים, ולזה אין שום הצדקה.
אורי מקלב: אותו סטודנט ישראלי שמקבל בחוץ לארץ, אותו אזרח בריטי שלומד פה או נמצא פה כסטודנט בארץ, אנחנו נפסיק לו, הגם שהתקציבים הרבה יותר נמוכים.
אורי מקלב: ואני אומר לכם דבר אחד, אנחנו עכשיו אוחזים בקרב הבלימה בדברים האלה.
אורי מקלב: גם צריך לדעת שבסופו של דבר לא יכול להיות ש...
אורי מקלב: בצורה כזאת ממוקדת, בחיסול ממוקד, כולל בנושא שלי, כולל בנושא הזה, וזה יבוא רק בשלב הזה שאנחנו רק נדון בזה בוועדת המדע.
אורי מקלב: יהיו לזה גם השלכות.
אורי מקלב: יהיו לזה גם השלכות על דברים אחרים.
אורי מקלב: לא יכול להיות שלא תהיה הלימה, לא יהיה דבר כזה שיתנפלו וירדפו ציבור שלם בצורה ממוקדת וזה רק יהיה ואחרי זה נגיד אנחנו רק נלך כצאן לטבח.
אורי מקלב: יהיה גם השלב שגם יהיה אחרי זה, אחרי הבלימה יש את השלב של התקיפה.
אורי מקלב: אני מקווה מאד שלא נגיע לדברים האלה.
שמעון אוחיון: אני קצת מכיר את הנושא הזה גם בהקשר הזה של הבאת קבוצות בתכניות שונות לארץ, החל מתגלית וכלה כמובן באותם תלמידים שמגיעים לישיבות.
שמעון אוחיון: ואני מסכים איתך, חבר הכנסת מקלב בעניין הזה, על ההכנסה, משום שאני יודע כמה כל תלמיד כזה נדרש, כמה כל בחור או בחורה נדרשים בין 10,000 דולר ל-15,000 דולר לפחות לשלם, כדי לחיות, מלבד ההוצאות שהם מוציאים פה.
שמעון אוחיון: אני לא יודע לגבי - - -
אורי מקלב: ושכר הלימוד הוא 10,000 - - -
שמעון אוחיון: כן, בכלל, כל התקופה הזאת שהם באים, אם הם באים לשנה או באים לחצי שנה, הם נדרשים לסכום וחלק מן המוסדות האלה גם לא מחזיקים מעמד, גם נסגרים.
שמעון אוחיון: אני מכיר אנשים שעבדו בנושא הזה.
שמעון אוחיון: אני לא יודע לתת לך נתונים מי עולה יותר לארץ, בסופו של דבר להתייחס אליהם כמו אל מסע, תגלית, מי עולה יותר לארץ.
שמעון אוחיון: האם המוסדות למשל שהולכים למוסדות תרבות תורנית הציונית, אני יודע שבמחקרים שנעשו בערך כ-30-35% עולים בחזרה לארץ.
אורי מקלב: יש כאן נתונים שהביאו.
שמעון אוחיון: מה מפריע לי שם?
שמעון אוחיון: אני קודם כל תומך ברעיון לא לפגוע, משום שמגיעים לארץ.
שמעון אוחיון: מפריעים לי שני דברים בעניין הזה – שלא לומדים שם עברית, אולפן לעברית בצורה רצינית וזה חבל מאד, משום שאז גם היה לי גם כלי יותר חזק לבוא ולהגיד לא לפגוע בהם, משום שיש פה עניין גם, לא להתבייש, גם עניין ציוני של עלייה לארץ; וגם העניין הזה של מה שאנחנו קוראים לו היסטוריה ישראלית.
שמעון אוחיון: היסטוריה יהודית.
שמעון אוחיון: אני יודע שאנחנו ישבנו בקרן פינקוס שנים רבות והיינו מוכנים תמיד לתמוך ולעזור ולסייע לכל אחד ואחד.
שמעון אוחיון: ו... מקבל הרבה הרבה מאד כספים, משום שהוא היה אומר – אני הולך גם עם תכנית ליבה.
שמעון אוחיון: אני לא אוהב את המושג ליבה, אבל משהו מקביל.
שמעון אוחיון: דהיינו לימוד עברית ולימוד קצת היסטוריה יהודית ולא רק לימודי הקודש הרגילים, במיוחד שרובם שאני מכיר, אלה מחוץ לארץ, לומדים לרוב בשפה האנגלית וחלקם הקטן באידיש.
שמעון אוחיון: אני בכלל מצטרף לדעתו של חבר הכנסת מוטי יוגב בעניין הזה, שצריך להוציא באמת, לא לקפח את הקבוצה הזאת, ולעשות את כל המאמצים שהכספים הללו מגיעים מתוך אותה ראייה ציונית.
שמעון אוחיון: אני פונה אליך גם, סגן שר החינוך, גם הייתי אפילו רוצה לטפח את זה, אם היה אפשר עוד להמשיך כפי שמטפחים את תגלית ותגלית אומרים הרי בסך הכל שם זה רק 10 ימים.
שמעון אוחיון: ואנחנו יודעים שהשפעתן של תכניות קצרות, 10 ימים לעומת תכניות של חצי שנה ומעלה, מבחינת ההתיישבות בארץ, בוודאי ההשפעה היא שונה לגמרי.
שמעון אוחיון: אתה בתגלית מעורר איזו שהיא התרגשות מסוימת.
שמעון אוחיון: אבל תכלס, מספרים אנחנו מקבלים בצורה משמעותית מאלה שבאו לכאן חצי שנה ושנה.
שמעון אוחיון: ואני חושב שעם קצת סיוע להם והתערבות גם בתכנים, שיילמדו יותר עברית, יתחברו גם למדינה שלנו בעניין הזה, כדי לחזק את נושא העלייה.
שמעון אוחיון: יתחברו גם אל נושא תולדות עם ישראל וכל אחד ילמד במסגרת התכנים ובלבד שילמדו, ילמדו גם את הדברים הללו.
שמעון אוחיון: אני חושב שיש כאן מקום שאנחנו נופיע בצורה מגובשת, כדי שלא ייפגעו במסגרת החוק המוצע.
משה גפני: לפני שסגן השר משיב אני רוצה לפנות לרבנית קרליבך, מנהלת ישיבת מיר, אם אפשר, בבקשה.
<בת-ציון קרליבך: טוב, אז אני רואה שכבר הקדימו הרבה כאן את הנושא - - -
שמעון אוחיון: יש לנו זכויות.
שמעון אוחיון: אתה יודע שהרבה יוצאי מרוקו למדו בניו-יורק בישיבת מיר והם מדברים חבל על הזמן, גם מרוקאית וגם אידיש וגם רבנים בכל המקומות.
אורי מקלב: וגם עברית טובה.
אורי מקלב: אתה לא צריך לעשות את זה כשאתה מגיע לארץ.
שמעון אוחיון: וגם עברית, נכון.
משה גפני: כן, אוקיי, רבותי.
<בת-ציון קרליבך: אני מתארת לעצמי שכולם שמעו, רובם, מי שיושב כאן בוודאי שמע על ישיבת מיר, כך שאין לי להרבה מה להוסיף, אבל בכל אופן אני אראה את המצגת כאן.
<בת-ציון קרליבך: אם כבר הזכרת מרוקאים, אז אני רוצה להגיד באמת - - -
שמעון אוחיון: בניו-יורק הכוונה.
<בת-ציון קרליבך: גם פה.
<בת-ציון קרליבך: אצלנו יש לנו מכל העולם, וטוב, נתחיל בבקשה.
<בת-ציון קרליבך: זו הישיבה הוותיקה בעולם והגדולה בעולם, ברוך השם, שבעוד שנתיים אנחנו חוגגים 200 שנה להיווסדה, למיר.
<בת-ציון קרליבך: היא עברה גם את הגלגולים במלחמת העולם והיא הייתה שש שנים בסין ויפן.
משה גפני: בשנחאי.
<בת-ציון קרליבך: בשנחאי 5 שנים וביפן שנה, כן.
<בת-ציון קרליבך: כאן הקמפוס, מתפרס על שמונה בניינים באזור, אזור בית ישראל.
<בת-ציון קרליבך: הישיבה מונה למעלה מ-7,000 תלמידים, זה היה הנתון הקודם.
<בת-ציון קרליבך: אנחנו ברוך השם תמיד עולים ועולים.
<בת-ציון קרליבך: הישיבה מאד מפורסמת בעולם, כך שבאים אלינו מכל העולם, מרכז תורני עולמי ובאים משם.
<בת-ציון קרליבך: יש לנו נציגים גם בכל העולם, תלמידי ישיבת מיר.
<בת-ציון קרליבך: בכל קהילה כמעט בעולם שתלכו, פוגשים שם נציג שלמד בישיבת מיר, שמשרת בקהילה.
<בת-ציון קרליבך: הרכב התלמידים זה אמנם 3,000, אבל אנחנו הרבה יותר, אנחנו למעלה מ-4,000 תלמידי חוץ, כי מה שאתם לא רואים כאן, יותר מ-1,000 נהיו עולים והם כבר גרים בארץ והנשים שלהם עובדות בארץ, ואחר כך הם יוצאים כאן בארץ לתפקידים כשהם מסיימים אצלנו.
<בת-ציון קרליבך: אז זאת אומרת ההרכב הוא חצי-חצי בערך, נשואים ורווקים.
<בת-ציון קרליבך: עכשיו כאן התעריף החודשי.
<בת-ציון קרליבך: אנחנו לקחנו, אצל הרווקים זה 240, לנשואים זה 432, זה התעריף הנוכחי בגלל הקיצוץ.
<רועי גולדשמידט: זה התעריף של שנת 2013.
<רועי גולדשמידט: הנתונים הם לשנת 2012.
<בת-ציון קרליבך: ולכן מה שאנחנו אמורים לקבל זה הסכום הזה, מיליון ואם נעשה את הממוצע לשלוש שנים שתלמיד רווק מגיע אלינו, הוא מגיע לממוצע של שנתיים-שלוש.
<בת-ציון קרליבך: אחר כך הוא נוסע לחוץ לארץ ומתחתן, ובדרך כלל ההרכב של הנשואים שלנו הוא יותר מ-90% אלה שלמדו אצלנו בתור רווקים.
<בת-ציון קרליבך: זאת אומרת שאנחנו ממש גורם עיקרי לעידוד התיירות והעלייה.
<בת-ציון קרליבך: והממוצע לתלמיד אחד שאנחנו מקבלים מהמדינה, הוא לשלוש שנים 12,000 שקלים.
<בת-ציון קרליבך: וכאן יש לנו את הדירוג של הקיצוצים.
<בת-ציון קרליבך: בשנת 2003 עדיין התקציב היה שווה לישראלי, ומאז התחילו לקצץ.
<בת-ציון קרליבך: אנחנו מקבלים רק כידוע, כל תלמידי חוץ לארץ מקבלים רק 60%.
<בת-ציון קרליבך: אז בשנת 2012 זה היה-.
<בת-ציון קרליבך: סליחה, כאן יש טעות, במקום 400 זה באמת 306.
<בת-ציון קרליבך: משום מה זו טעות.
<בת-ציון קרליבך: 306, זה התקציב, התעריף.
משה גפני: עמוס, אתה עוקב אחרי זה?
<בת-ציון קרליבך: עכשיו זה 240, כשתלמיד נשוי שיש לו משפחה מבורכת וילדים, מקבל רק 432 ומה עוד שאחר כך הוא נשאר בארץ וגר פה.
<בת-ציון קרליבך: זה הדירוג לפי הגרף, איך שזה יורד בירידה של 60%.
<בת-ציון קרליבך: למה 60%?
<בת-ציון קרליבך: כי באמת זה רק 40%, כי התעריף של "חוצניק" הוא 60% מישראלי, זאת אומרת ש-40%.
<בת-ציון קרליבך: אבל בשנה האחרונה זה ירד עוד 20% מינואר, לכן ירדנו כאילו משנת 2003 עד היום, ירדנו ב-60%.
<בת-ציון קרליבך: כאן יש לי את התקציב הנוכחי של חודש אחד.
<בת-ציון קרליבך: זאת אומרת אלה התלמידים – רווקים-נשואים, מקבלים עבורם את המיליון, ואם אתם תראו בנובמבר קיבלנו קרוב ל-1.3 מיליון.
<בת-ציון קרליבך: ההבדל הוא 287 מינואר, בסך הכל מינואר.
<בת-ציון קרליבך: ואם תכפילו את זה בחצי שנה, זה ייצא 1.7 מיליון הפסדנו רק מהקיצוץ הזה.
אורי מקלב: אם הם היו באוניברסיטה הם היו מקבלים 70 מיליון, לפי החשבון, לפי מה שהמ.מ.מ.
אורי מקלב: כותב.
אורי מקלב: אם הם היו באוניברסיטה היו מקבלים אותם תלמידים 70 מיליון.
אורי מקלב: כאן הם יקבלו אולי 12 מיליון.
<בת-ציון קרליבך: כן, בקושי 12 מיליון, כן.
אורי מקלב: זה ההבדל, זה לפי הנתונים שלכם.
<בת-ציון קרליבך: מתוך זה.
<בת-ציון קרליבך: ובמיוחד שאנחנו מדברים כאן גם במשפחות, וכמו שהרב מוזס הזכיר קודם על בתי המלון, אז אני יכולה להעיד שרוב בתי המלון בירושלים בתקופת החגים והחופשים, מלאים עם הורים של תלמידי ישיבת מיר דווקא, כי יש הרבה הרבה משפחות נשואות.
<בת-ציון קרליבך: הם גרים בכל האזורים הצפוניים של ירושלים: רמת אשכול, עזרת תורה, אפילו רמת שלמה, רמות, כל האזורים הצפוניים במיוחד גרים שם עולים שלנו.
<בת-ציון קרליבך: וזה מביא לתיירות, ראשית כל רק בשכונה של ישיבת מיר לבד יש לנו אזור תעשייה ענק של מסחר.
<בת-ציון קרליבך: פשוט כולם, כל יום אתה מוצא שם חנות חדשה שנפתחת.
<בת-ציון קרליבך: פשוט זה מרכז מסחרי גדול מאד.
משה גפני: הרבנית קרליבך, פשוט סגן השר צריך לצאת, אני רוצה שהוא ישיב, בסדר?
<בת-ציון קרליבך: כן, אנחנו סיימנו.
<בת-ציון קרליבך: גם אלה שחוזרים - - -
אורי מקלב: זה גם מעלה את הרמה של האנגלית.
אורי מקלב: נכדות ש-30% הן דוברות אנגלית.
אורי מקלב: בתיכון הם 25% נמצאים לא בהקבצות בכלל, הן דוברות אנגלית כשפת אם.
אורי מקלב: אתם מדברים על לימוד ליבה או לא?
משה גפני: בקשת הישיבה?
<בת-ציון קרליבך: רק לחזק ולהגביר.