GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם גרינבלום: אני יכול להגיד שזה שיתוף פעולה מאוד פורה וטוב.
רונית תירוש: זה איתור ומיצוי של פוטנציאל שלא ממומש, גם ילדות וגם פריפריה.
מנחם גרינבלום: גם מגזרים מיוחדים והמגזר הלא יהודי.
יצחק בן-ישראל: טיפוח ומצוינות זה לא רק התלמידים, זה גם המורים.
יצחק בן-ישראל: כידוע, אחד לא הולך בלי השני.
יצחק בן-ישראל: יש פה נושאים שקשורים למורים ונושאים שקשורים לתלמידים מחוננים.
יצחק בן-ישראל: תמיד עולה השאלה, האם להשקיע במחוננים שמושכים את כל העגלה קדימה או ברוב הציבור שהוא לא מחוננים, כדי להעלות את הרמה הממוצעת?
יצחק בן-ישראל: ההמלצות שאני מתאר כאן נוגעות לקטע של המצטיינים והמחוננים ולא לשאלה הכללית יותר.
רונית תירוש: זה לא חייב לעבוד בסתירה.
יצחק בן-ישראל: נכון, ולכן התרכזנו בקטע הזה.
יצחק בן-ישראל: כמו שאמרתי קודם, דווקא בעניין התלמידים המחוננים והמצטיינים נעשה רבות מאז שהתחלנו את העבודה ועד היום.
יצחק בן-ישראל: חלק מהדברים שציינו כבר נעשו.
יצחק בן-ישראל: הוגדלו גם התקציבים, שזאת אינדיקציה מאוד טובה.
יצחק בן-ישראל: עדיין אנחנו חושבים שצריך לעשות יותר.
יצחק בן-ישראל: לא ראיתי פה את עופר רמון, אבל אנחנו עובדים יחד איתם.
שלומית רחמל: אני רוצה לציין שהתקציב של האגף למחוננים מצטיינים לשנת 2012 היה כבר 60 מיליון.
רונית תירוש: שם כתוב שזה עלה ל-13.
יצחק בן-ישראל: מ-2010.
רונית תירוש: זה יפה מאוד.
רונית תירוש: זה כמעט פי 10 ממה שהיה.
שלומית רחמל: הרבה יותר.
שלומית רחמל: אנחנו מאוד מאוד התפתחנו בשנים האחרונות.
שלומית רחמל: לא רק בתחומי המדעים והטכנולוגיה אלא טיפוח כישרונות בכל תחומי הידע.
שלומית רחמל: יש פה עוד כמה אי דיוקים, אבל לא חשוב.
יצחק בן-ישראל: המספרים כאן הם ל-2009-2010.
שלומית רחמל: יש כרגע תכנית אסטרטגית שאנחנו עובדים עליה עם לשכת השר.
שלומית רחמל: זאת תכנית רב שנתית שמתייחסת בערך להמלצה שלכם, למרות שלא ידענו עליה וללא קשר אליה.
שלומית רחמל: מדובר בתכנית לאומית עם הדגשים.
שלומית רחמל: יש דגש רב על הפריפריה ועל עדיפות לפריפריה בנושא הזה של טיפוח כישרונות בכל התחומים.
רונית תירוש: כל 60 המיליון זה תקציב משרד החינוך או זה בשיתוף עם משרד המדע?
שלומית רחמל: זה רק תקציב משרד החינוך.
שלומית רחמל: חלקו רואים בספר התקציב, חלקו בשעות בתקן שמתורגם גם לכסף.
שלומית רחמל: חלקו מתקבל לא בתקציב של הבסיס אלא בתוספות במהלך השנים.
רונית תירוש: מה לא בבסיס מתוך ה-60?
שלומית רחמל: בבסיס יש 42.6 מיליון.
יצחק בן-ישראל: אני שמח שזה יותר כי אנחנו כתבנו את המספרים עד 2010.
יצחק בן-ישראל: אפשר לומר זאת רק לחיוב.
יצחק בן-ישראל: ערכה של עבודה מהסוג הזה היא שהיא מתחילה לרוץ ולא ממתינה להחלטות מהממשלה.
יצחק בן-ישראל: אשכול המלצות גדול זה לקידום המו"פ העסקי.
יצחק בן-ישראל: פה זה עולם ומלואו.
יצחק בן-ישראל: זה דבר שהוא נמשך.
יצחק בן-ישראל: יש לנו ועדה קבועה, ועדה לקשרי אקדמיה ותעשייה.
יצחק בן-ישראל: הוועדה הזאת יושבת על הדברים האלה.
יצחק בן-ישראל: חיים רוסו הוא ראש הוועדה הזאת.
יצחק בן-ישראל: יש פה אשכול גדול של המלצות הנוגעות לשאלה איך אנחנו מגדילים את הצמיחה במגזר העסקי שבא ממו"פ.
יצחק בן-ישראל: רוב הצמיחה שלנו באה ממו"פ.
יצחק בן-ישראל: איך אנחנו דוחפים את זה קדימה?
יצחק בן-ישראל: איך אנחנו מנצלים את הגלובליזציה לקידום המשק התעשייתי.
יצחק בן-ישראל: הזכרתי קודם שחלק גדול מהכסף מגיע לשם.
יצחק בן-ישראל: יש לנו עדיין תעשייה שהיא מוגדרת כמסורתית וגם בה, אפשר עם מו"פ ועם מחשוב, לשפר את הצורה שבה מפיקים את המוצרים האלה.
יצחק בן-ישראל: זה מקור חשוב מאוד לצמיחה.
יצחק בן-ישראל: יש תחום שאנחנו קוראים לו "יישום דואלי", זאת אומרת, טכנולוגיות שהן בכלל מפותחות הרבה מאוד פעמים על-ידי משרד הביטחון, אבל יש להן פוטנציאל כלכלי גדול.
יצחק בן-ישראל: הדוגמה הכי גדולה זאת המלצה שלא רשמתי פה כי היא משנה קודמת וזה החלל.
יצחק בן-ישראל: כמעט כל מה שמשרד הביטחון עשה לטובת הצרכים הביטחוניים, אפשר לנצל אותו לצרכים האזרחיים.
יצחק בן-ישראל: זאת דוגמה מצוינת לטכנולוגיה דואלית.
יצחק בן-ישראל: יש עוד שתי המלצות גדולות שלא כתבתי כי הן כבר מאחורינו.
יצחק בן-ישראל: אחת זה נושא החלל והשני זה נושא הסייבר, שהזכרת בתחילת הישיבה.
יצחק בן-ישראל: גם זה סוג של טכנולוגיה דואלית.
יצחק בן-ישראל: כל העולם מבין יותר ויותר שהוא צריך להגן על עצמו בסייבר בתשתיות האזרחיות, בבתי עסק, תחנות כוח וכדומה.
יצחק בן-ישראל: זאת טכנולוגיה שישראל יכולה ומתכוונת לעשות.
יצחק בן-ישראל: המטה הקיברנטי במשרד ראש הממשלה, זה בעצם אחד מייעודיו העיקריים, להפוך את ישראל למוקד עולמי לפיתוח של טכנולוגיות בתחום הזה וכל העולם מסתכל עלינו ורוצה את הדבר הזה.
יצחק בן-ישראל: יש פה תפיסה שלמה של אשכולות.
יצחק בן-ישראל: איך מקימים אשכול שיש בו גם מחקר בסיסי, גם יישומי וגם מו"פ.
יצחק בן-ישראל: אלה דברים שישראל נחשבת בעולם כמומחית בהם.
יצחק בן-ישראל: היום מעתיקים את מה שאנחנו עשינו לפני 20 שנה, בעיקר במדען הראשי בתמ"ת.
יצחק בן-ישראל: אפשר להמשיך לפתח את זה הלאה וללכת עוד חצי צעד קדימה כי אחרי שכולם יהיו כמונו, עדיין נצטרך לשמור על יתרון.
יצחק בן-ישראל: השקף האחרון בתחום הזה נוגע למקורות המימון לקידום המו"פ התעשייתי.
מיכה פרלמן: גם לגבי התעשייה המסורתית וגם לגבי המו"פ הדואלי, לשניהם יש גם יישום שבוצע.
מיכה פרלמן: אמרתם שיש כמה דברים מאחורינו, אז גם לגבי התעשייה המסורתית עשינו יחד.
יצחק בן-ישראל: נכון, הערה נכונה.
יצחק בן-ישראל: נעשים צעדים בתחום הזה.
יצחק בן-ישראל: שני הסעיפים האחרונים עוסקים בחדשנות והקשר בין התעשייה לאקדמיה.
יצחק בן-ישראל: כמו שאמרתי, יש ועדה קבועה לדבר הזה וכל יומיים יש דברים חדשים וזה לא מסוג הדברים שהולכים להסתיים בהמלצה אחת או שתיים.
יצחק בן-ישראל: בסך-הכול, קשר בין אקדמיה לתעשייה הוא בעייתי בכל העולם כי האקדמיה יותר מתעניינת בתחום הבסיסי והתעשייה רוצה משהו שאפשר לראות בו תוצאות בטווח הקצר.
יצחק בן-ישראל: אני נוסע הרבה בעולם ומסתכל על הדברים האלה.
יצחק בן-ישראל: אם אשווה את ישראל לעולם, אז אנחנו נחשבים בעולם במצב יותר טוב מאחרים, בעיקר בגלל שאנחנו קטנים וכולם מכירים את כולם.
יצחק בן-ישראל: בארץ יש אווירה יזמית כללית.
יצחק בן-ישראל: כל אחד שיש לו רעיון יודע למי לפנות ולנסות לקדם אותו.
יצחק בן-ישראל: עדיין, זה תחום שמחייב עוד עבודה רצינית והסרת מכשולים בתוך הדבר הזה.
מיכה פרלמן: גם פה נעשו כמה צעדים משמעותיים.
מיכה פרלמן: אגב, בעקבות שיתופי הפעולה שקיימים דווקא בתחום הזה, גם בחיזוק הקשר בין האקדמיה לתעשייה, נעשו כמה צעדים משמעותיים כמו: הקמת מסלול קמי"ן בתכניות המדען הראשי, שזאת מסגרת שתומכת במחקר תרגומי שהוא לקראת מחקר יישומי בהיקף של 60 מיליון שקלים בשנה.
מיכה פרלמן: אנחנו עכשיו בתהליך מכרזי יחד עם ות"ת במה שנקרא "חברת מסחור ידע רוחבית", שתיתן מענה גם למכללות.
מיכה פרלמן: בכל זאת, יש שם לא מעט מחקר.
מיכה פרלמן: יש גם בתי חולים שלפעמים אין להם מענה לדבר הזה וזה אמור לחזק את הקשר.
מיכה פרלמן: במודל החדש שעשינו עם ות"ת לתקצוב האוניברסיטאות, יש שם תמרוצים חדשים, לעודד שיתופי פעולה בין האקדמיה לתעשייה.
מיכה פרלמן: שוב, זה פרי עבודה משותפת ואנחנו ממשיכים עם זה.
מיכה פרלמן: חשוב לציין שהצעדים האלה כבר בוצעו ויצאו לדרך ואנחנו ממשיכים עם זה הלאה.
רונית תירוש: בסיור שעשתה הוועדה ב"הדסה" בנושא ניסויים בבעלי חיים, הם נמצאו מאוד חסרים בעניין הזה.
רונית תירוש: אמרת באיזה שלב שלפעמים חוקרים מעדיפים להוביל מחקרים שלא דורשים תקציב בגלל הבעייתיות.
רונית תירוש: זה פספוס גדול כי יש דברים שהם בנפשנו ובחיינו.
רונית תירוש: יש את כל הנושא של חקר מחלות הסרטן ומחלות חשוכות מרפא, שעושים אותם במסגרת ניסויים על בעלי חיים.
רונית תירוש: צריך לתת על-כך את הדעת.
יצחק בן-ישראל: ניסויים בבעלי חיים זה נושא שבו התקציבים הדרושים גדולים אולי בשביל החוקרים אבל הם אינם גדולים מבחינה לאומית.
יצחק בן-ישראל: יש נושאים אחרים ברפואה כמו חקר המוח שבהם צריך מכונות שגם מבחינה לאומית הם מחייבים התייחסות ברמה של האוצר.
יצחק בן-ישראל: מדובר בהשקעות לא קטנות ובלעדי האוצר זה לא יזוז בכלל.
יצחק בן-ישראל: אם נלך לפיזיקה, שם כמעט - - -
רונית תירוש: איך זה יושב בכפיפה אחת?
רונית תירוש: מצד אחד, כבר פעלתם למימוש אחת ההמלצות הקודמות של המולמו"פ, להביא חזרה את המדענים והפרופסורים שירדו מהארץ, בעיקר בגלל חוסר תשתיות מחקר.
רונית תירוש: מצד שני, יש פה מצב שהרבה פוזלים החוצה כי עדיין אין את התשתיות.
רונית תירוש: יש פה איזו סתירה פנימית.
מיכה פרלמן: חשוב להגיד כמה דברים בנושא הזה ואפשר לשמוע גם את הוות"ת.
מיכה פרלמן: יש כמה דברים שהממשלה עשתה כדי לעזור למדענים ישראלים לחזור ארצה.
מיכה פרלמן: הצעד המשמעותי ביותר זאת התכנית הרב שנתית לאוניברסיטאות שפותחת אלפיים תקנים לאורך זמן, מה שיאפשר להם להיקלט ב-6 השנים הקרובות.
מיכה פרלמן: הבעיה העיקרית היא שאין להם לאן לחזור.
מיכה פרלמן: גם אם הם היו רוצים לחזור, לא היה לאן.
מיכה פרלמן: היום אנחנו פותחים המון תקנים חדשים, בעקבות הכסף שאנחנו מזרימים למערכת ההשכלה הגבוהה.
רונית תירוש: זה לא רק תקנים, צריך לתת להם את התשתית.
מיכה פרלמן: נכון, זה לא רק תקנים, זה רק צד אחד של הדברים.
מיכה פרלמן: לגבי התשתיות, הכסף שמועבר לוות"ת בא לתגבר את כל תקציבי המחקר שהולכים גם לתשתיות.
מיכה פרלמן: ראוי פה להזכיר את כל המאמצים.
מיכה פרלמן: אם ניקח גם את הכסף שמועבר במסגרת פורום תל"ם, שהוא פורום לתשתיות לאומיות למחקר, אז יש שם מאות מיליוני שקלים לנושאים ספציפיים.
מיכה פרלמן: למשל, נושא מדעי המוח אושר לאחרונה כתכנית שהולכת להיכלל ולהיות מבוצעת בשנים הקרובות.
מיכה פרלמן: ישנם נושאים אחרים כמו פוטוניקה ואחרים.
מיכה פרלמן: המפורסמת ביותר היא התכנית בנושא ננו-טכנולוגיה שרצה כבר כמה שנים ואישרה לאחרונה את המסגרת.
יצחק בן-ישראל: מושקעים מאות מיליוני דולרים.
מיכה פרלמן: אני חושב שכן יש פה מהלך משולב.
מיכה פרלמן: אחד, זה להביא את התקנים.
מיכה פרלמן: שניים, זה לאפשר את התקציבים לתשתיות.
מיכה פרלמן: יש להזכיר גם את מרכזי המצוינות, שד"ר ליאת מעוז מרכזת אותם.
מיכה פרלמן: יש תכנית שמרכזת את הכול ביחד, גם מצוינות במחקר, גם משהו שהוא רב מוסדי וגם פוקוס על התשתיות, כדי להביא את הטופ שבטופ לנושאים האלה.
רונית תירוש: משרד התמ"ת, מה האחוז שהולך להשקעה במחקרים בסיסיים לעומת יישומיים?
מיכה פרלמן: משרד התמ"ת אמון יותר על המחקר התעשייתי.
רונית תירוש: למי אני צריכה לפנות בשאלה הזאת?
מיכה פרלמן: זה יותר לוות"ת ואולי קרן הלאומית למדע.
רונית תירוש: שמענו לא אחת מפי מדענים, כולל מפרופסור שכטמן ומפרופסור עדה יונת, שמה שמייחד מדען זה לא שהוא בא לחקור משהו ספציפי יישומי אלא הוא עובד והוא לא יודע לאן זה ילך.
רונית תירוש: בסוף, משלא לשמה בא לשמה.
יצחק בן-ישראל: אלה אמיתות שמקובלות בכל העולם.
יצחק בן-ישראל: רוב המדע הוא מדע לא מכוון.
יצחק בן-ישראל: מי שניסה בעבר לכוון אותו, כמו רוסיה הקומוניסטית, לא יצא מזה שום דבר בעל ערך.
יצחק בן-ישראל: כנראה שזה יישאר כך.
יצחק בן-ישראל: השאלה שאנחנו שואלים היא לא על הרוב אלא על אותו קטע לא גדול, אולי 10% מהכסף, שאותו אנחנו רוצים לכוון לתחומים שמדינת ישראל רואה בהם צורך מבחינת הצרכים הלאומיים שלה.
רונית תירוש: אתה אמר שבערך 90% הולכים למדען באשר הוא.
יצחק בן-ישראל: אלה בדרך-כלל סדרי הגודל.
יצחק בן-ישראל: ההמלצה האחרונה נוגעת לרפואה.
יצחק בן-ישראל: הכוונה לא מדעי החיים בכלל אלא רפואה קלינית ממש.
יצחק בן-ישראל: חלק גדול ממנה מתבצע בבתי חולים.
יצחק בן-ישראל: זה מן פרדוקס כזה.
יצחק בן-ישראל: התקנים בבתי החולים הם לרופאים.
יצחק בן-ישראל: זה שרופא עושה מחקר קליני, זה משהו לא מסודר ולא מאורגן.
יצחק בן-ישראל: יש עם זה הרבה בעיות, אין בזה מספיק תקנים, אין מספיק כסף, אין מספיק סטודנטים.
יצחק בן-ישראל: אני לא חושב שצריך למסד את זה כי בכל העולם וגם בישראל זה חלק חשוב מאוד מהמו"פ בכלל.
יצחק בן-ישראל: זה תחום שקרוב מאוד לפציינטים ולכן אנחנו המלצנו את ההמלצה שרשומה כאן.
יצחק בן-ישראל: יש פה דוגמה לשתי תכניות שקרן הלאומית למדע מתקצבת, שהם בכיוון הזה.
יצחק בן-ישראל: זה עדיין לא מה שאנחנו רוצים אבל חלק מהדברים כבר נעשים בשטח.
יצחק בן-ישראל: בזה סיימתי את הצגת ההמלצות.
רונית תירוש: יש הערות לאוצר?
מיכה פרלמן: גם לעניין המחקר הביו רפואי, חלק מהתכנית שהזכרתי בנושא תמיכה במחקר תרגומי יישומי, מה שנקרא "תכנית קמין", לדעתי מעל 50% ממנו הולך דווקא למחקר הזה בבתי החולים ונותן חלק מהפתרון.
מיכה פרלמן: מדובר בכמה עשרות מיליוני שקלים שהיום יש והם זמינים למחקר הזה.
מיכה פרלמן: פעם זה לא היה.
מיכה פרלמן: זה גם בעקבות המולמו"פ וגם בעקבות הדוח על המחקר הביו רפואי שפרופסור רות ארנון עמדה בראשו והאקדמיה הלאומית למדע.
מיכה פרלמן: זה חלק מיישום ההמלצות הללו ובעצם אנחנו מתחילים לראות את התוצאות עכשיו.
רונית תירוש: יש להודות על הגישה החיובית במשרד האוצר.
רונית תירוש: אני אשמח לשמוע את נאוה ברנר מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
נאוה ברנר: שאלת כמה מהמו"פ התעשייתי הוא בסיסי ויישומי?
נאוה ברנר: בסקר האחרון, שתוצאותיו עדיין לא פורסמו כי הם בתהליך עיבוד, נשאלה שאלה בסקר: כמה מהמו"פ שאתם עושים הוא בסיסי, יישומי ופיתוח.
נאוה ברנר: בקרוב יהיו לנו תוצאות.
נאוה ברנר: בנוסף, ב-13.11 יהיו תוצאות של שני סקרים, בהזמנת המולמו"פ, על מחקר בבתי חולים וסקר בקרב רופאים שעוסקים במחקר על הרבה מאוד מאפיינים.
נאוה ברנר: יש תוצאות מאוד מעניינות.
נאוה ברנר: ב-13.11 זה יתפרסם באתר הלמ"ס.
רונית תירוש: ד"ר מאיר צדוק, מנכ"ל האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, בבקשה.
מאיר צדוק: יש לי שתי הערות.
מאיר צדוק: הערה ראשונה לגבי הקמת המולמו"פ.
מאיר צדוק: אנחנו חוגגים 10 שנים להקמת המולמו"פ.
מאיר צדוק: בתחילת דברייך הזכרת שהיו שני חברי כנסת.
מאיר צדוק: מי שבעצם הניע את כל הגוף הזה ועמד מאחוריו ורצה להקים אותו היה פרופסור יעקב זיו כנשיא האקדמיה.
מאיר צדוק: אני יכול להגיד שהיה שלב בחיים שלי, שזה היה כמעט 40% מהזמן שלי במשך 8 שנים.
רונית תירוש: אני מקבלת בברכה את העדכונים הללו.
מאיר צדוק: אני אומר את זה כי מי שהניע את זה היה פרופסור יעקב זיו.
רונית תירוש: זה יצא מהאקדמיה למדעים.
רונית תירוש: זה נכון, חברי כנסת לא באמת מבינים את כל הפרטים המקצועיים.
מאיר צדוק: האקדמיה שימשה אכסניה במשך שנתיים בצד הלוגיסטי.
מאיר צדוק: הרבה פעמים ישנה שאלה כמה גופים מייעצים הממשלה צריכה?
מאיר צדוק: בהחלט היתה ביקורת.
מאיר צדוק: יש היום לפחות שניים, שלושה, ארבעה גופים שמוגדרים כגופים מייעצים לממשלה ולמה צריך עוד אחד?
מאיר צדוק: בכל משרד יש שני יועצים משפטיים ולכל יועץ משפטי יש שתי דעות ולכן זה נמשך כל-כך הרבה זמן.
מאיר צדוק: במבט לאחור אפשר לומר שזה הוסיף משהו לאווירה שלא היתה בעבר.
מאיר צדוק: זה תרם לשיח הציבורי בין הגופים השונים שלא היה בעבר.
מאיר צדוק: קודם כל, לא היה מסד נתונים.
מאיר צדוק: מסד הנתונים שישנו היום לא עמד לרשותנו בכלל.
מאיר צדוק: הרבה פעמים, בשיחות עם פרופסור יעקב זיו, עלתה השאלה האם היה צריך את המאמץ הזה?
מאיר צדוק: התשובה היא שבהחלט צריך היה.
מאיר צדוק: אני חושב שאם הוא היה פה, הוא היה שמח לראות את ההצגה הזאת.
מאיר צדוק: דובר כאן על הקרן הביו-רפואית.
מאיר צדוק: גם כאן האקדמיה הובילה מהלך שנמשך 3-4 שנים.
מאיר צדוק: פרופסור רות ארנון עמדה בראש הוועדה והיא זאת שהמליצה על הצורך בהקמת ביו-רפואית.
מאיר צדוק: זה הגיע לאוצר, היו הרבה מאוד שיחות ולצערנו זה תקוע.
מאיר צדוק: האמת היא שחבל שמיכה איננו פה.
מאיר צדוק: אני חושב שיש הזדמנות נדירה מכיוון שכרגע פרופסור רות ארנון נמצאת בראש הפירמידה המדעית, שבה היא מגלמת את התעשייה.
מאיר צדוק: הרבה אנשים לא יודעים אבל 3.5 מיליארד דולר לשנה זה הרבה כסף שבא בזכות ה"קופקסון".
מאיר צדוק: המהלכים הם מאוד איטיים.
מאיר צדוק: לחזור ולהביא את ההמלצה הזאת מחדש זה קריטי.
מאיר צדוק: לא כל יום התעשייה רואה מישהו בראש הפירמידה המדעית שמבינה שייצא מזה כסף.
מאיר צדוק: אנחנו מנסים, מאז שהיא נכנסה לתפקיד, לחדש את זה.
מאיר צדוק: החומר ישנו, הוזמנו לכאן מיטב האנשים מאירופה וארצות הברית.
מאיר צדוק: המצגת הזאת עלתה פה מספר פעמים וחשוב לחזור לזה.
מאיר צדוק: אמנם עכשיו הכנסת מתפזרת - - -
רונית תירוש: אי-אפשר לדעת.
מאיר צדוק: אלה שילוו אותנו בכנסת הבאה, אני מבקש שיזכרו שזאת המלצה שהיא קריטית וחשובה.
רונית תירוש: בטוח שענת נשארת והיא תתדרך את היו"ר הבא.
רונית תירוש: מר יקי ינאי, יו"ר פורום חברות מדעי החיים, בבקשה.
יקי ינאי: צר לי קצת להעכיר את האווירה.
יקי ינאי: אני נציג של 60 חברות ביו-טכנולוגיה וגם חבר ב-ETI שמאגדת כמה מאות חברות.
יקי ינאי: המלצה מספר 5 היא כמובן רלוונטית אלינו לתחום של המו"פ העסקי.
יקי ינאי: אנחנו צריכים להבין שאנחנו סובלים פה מכשל משמעותי מאוד מאוד גדול.
יקי ינאי: בעשור האחרון, תקציבי המדען הראשי, שלצורך העניין הוא הגשר בין מימון ממשלתי לבין החברות עצמן, קוצץ בכ-50% במונחים ריאליים.
רונית תירוש: מי אחראי להחלטה הזאת?
יקי ינאי: משרד האוצר.
יקי ינאי: חבל לי שנציג האוצר עזב.
יקי ינאי: אני מאוד שמח לשמוע על כמה עשרות מיליוני שקלים שעוברים מפה לשם, אבל בסופו של דבר, בקונספט הכללי, התעשייה נמצאת במצב מאוד מאוד קשה.
יקי ינאי: זה מאוד אבסורדי, כי גם עבודות שמשרד האוצר שותף להן, מראות שעל כל שקל שהמדינה משקיעה במו"פ היא מקבלת החזרים משמעותיים, בין פי 3 לפי 5.
רונית תירוש: אתה מדבר על ביו-טכנולוגיה?
יקי ינאי: לא, באופן כללי.
יקי ינאי: בתקציבים שהמדינה משקיעה במחקר ופיתוח ההחזר הוא מאוד משמעותי.
יקי ינאי: צריך לזכור שבעצם המדינה היא הגוף היחיד שיש לו ראייה מספיק רחבה של החזרי מיסים, של קבלת כסף מדברים שונים כדי לספור את ההחזר הזה.
יקי ינאי: לכן זה משהו שצריך להתייחס אליו בצורה מאוד רצינית.
יקי ינאי: ציינת כאן כדוגמה את ה"קופקסון".
יקי ינאי: אנחנו רואים תמלוגים של 3.5 מיליארד דולר כי זה מוצר שנשאר בישראל על-ידי "טבע".
יקי ינאי: מצד שני, אני קורא את הדוח היפה הזה, הגעתי עד עמוד 118 לנספחים שמראים תמלוגים מקניין רוחני.
יקי ינאי: פה אנחנו מדברים על בערך 1.8 מיליארד שקלים תמלוגים מקניין רוחני שהיו הכנסות ב-2009.
יקי ינאי: אם מדינת ישראל תשקיע קצת יותר כסף בתעשייה ותאפשר לחברות האלה להחזיק קצת יותר מעמד ולשמור חלק מהטכנולוגיות האלה בארץ, כמו ש"טבע" עשתה, ולא למסחר את הכול בתמלוגים שמקבלים עליהם בין 3%-5%, ההחזר ההשקעה למשק, כמות המשרות, התנופה שזה יכניס למשק, יהיו מאוד משמעותיים.
יקי ינאי: זה משהו שאנחנו חייבים להתייחס אליו.
יקי ינאי: אמרו שהמצב בישראל הוא לא רע ביחס להשקעות בעולם, אני רואה אותו כמצב שהוא רע מאוד.
יקי ינאי: ישראל משקיעה בערך עשירית ממה שארצות הברית משקיעה כתמיכה ממשלתית במו"פ.
יקי ינאי: אנחנו משקיעים בערך עשירית ממה שארצות הברית ואירופה משקיעות.
יקי ינאי: אם אנחנו צריכים להתמודד עם זה ש-50% מתקציב המדען קוצץ בעשור האחרון ואני מסתכל על הקולגות שלנו בארצות הברית, ה-NIH שילש את התקציב שלו בעשור האחרון.
יקי ינאי: האירופאים, שכולם מספידים אותם, השיקו עכשיו קרן של" 2020 HORIZON " ומדברים על השקעה של 1 טריליון דולר עד שנת 2020.
יקי ינאי: כל הדברים היפים שאנחנו רואים עכשיו וכל הגרפים הנהדרים לגבי מיקומה של ישראל, להערכתי נובעים משני דברים מרכזיים: אחד, השקעות מו"פ אינטנסיביות שהיו בשנים הקודמות, לפני 10 ו-15 שנה, שהיום אנחנו קוצרים את הפירות שלהם.
יקי ינאי: בנוסף, ישנו המו"פ הצבאי שהמולמו"פ לא מתייחס אליו.
יקי ינאי: למשל, יחידות כמו 8200 והרבה טכנולוגיות שפותחו בצבא ויצאו אחרי זה לאזרחות.
יקי ינאי: בסיכומו של דבר, אם אני יכול לייצג את המגזר של הביו-טכנולוגיה וגם את מגזר ההייטק, אנחנו מרגישים שיש פה חסך מאוד גדול.
יקי ינאי: תקציבי המדען שמקוצצים עושים לנו נזק שנראה אותו בעוד 3 או 4 שנים.
יצחק בן-ישראל: אחד היתרונות הגדולים בגוף כמו המולמו"פ זה שהוא לאומי במובן מסוים ולכן הוא יכול להסתכל על הדברים קצת יותר באובייקטיביות מאשר מגזרים שונים.
יצחק בן-ישראל: התחושה של כולנו היא שהמו"פ זה המנוע של ישראל לצמיחה בכל התחומים, והתקציבים צריכים לגדול.
יצחק בן-ישראל: עדיין, זה לא אומר שזה נכון בכל מגזר.
יצחק בן-ישראל: ה"קופקסון" זאת דוגמה מצוינת לתרופה שהצליחה אבל רוב התרופות לא מצליחות.
יצחק בן-ישראל: ממוצע כלל אצבע לתרופה שמצליחה זאת השקעה של כ- 800 מיליון דולר.
יצחק בן-ישראל: אני לוקח בחשבון את אלה שלא הצליחו.
יצחק בן-ישראל: לכן כשמסתכלים על מדינת ישראל, על גודלה, על האילוצים שיש לנו, אנחנו לא יכולים לעשות הכול.
יצחק בן-ישראל: אנחנו לא יכולים להשקיע בכל ואנחנו לא יכולים להשוות את עצמנו לארצות הברית באופן אבסולוטי, לכל היותר באופן יחסי.
יצחק בן-ישראל: מזה נובע שיש תחומים שבהם כדאי לנו להשקיע יותר ויש תחומים שכדאי לנו להשקיע פחות.
יצחק בן-ישראל: יש דיון על-כך ואני לא אומר שאני יודע את התשובה כי אנחנו לא יודעים עדיין את התשובה.
יצחק בן-ישראל: יש דיון שמתנהל בכל העולם כולל אצלנו במולמו"פ בישראל: האם החלק התרופתי של מדעי החיים הוא מתאים לאילוצים שיש לנו שעליהם לא נתגבר?
יצחק בן-ישראל: גם אם נגיד שאנחנו רוצים תקציב של כמה מיליארדי דולרים בשנה בחלק הזה, זה לא יבוא לנו, אף אחד לא ייתן לנו אותם.
יצחק בן-ישראל: אלה שאלות שצריך להסתכל עליהן באופן מאוד מאוזן.
יצחק בן-ישראל: סך הכול, היום מדעי החיים, בצד של האוניברסיטאות והמחקר הבסיסי, זה היום ההשקעה העיקרית שמדינת ישראל עושה.
יצחק בן-ישראל: בצד של התעשייה, אם אני קופץ לקצה השני של הספקטרום, ההשקעה היא מועטה.
יצחק בן-ישראל: זאת בעיקר בגלל שקשה לנו להעביר את הפער בין רמת האוניברסיטה לרמת התעשייה כי הסקאלות של הכסף, כוח האדם, הזמן, שצריך להשקיע פה, זה לא מה שאנחנו רגילים בהייטק, במכשור או בהנדסה.
יצחק בן-ישראל: מדובר פה בדברים הרבה יותר כבדים.
יצחק בן-ישראל: זה הרבה יותר זמן, הרבה יותר כסף, הרבה יותר תקציבים.
יצחק בן-ישראל: אז נשאלת השאלה, שזה חלק מהדברים התבקשנו לעשות על-ידי האוצר והמדינה בכלל ועוד לא עשינו כי זה לא בשל לבוא, האם יש איזו מתודולוגיה שאומרת מה כן עושים ומה לא עושים.
יקי ינאי: דווקא המדען הראשי נותן בשנים האחרונות עדיפות לביו-טכנולוגיה.
יקי ינאי: הטענה שלי היא בכלל לא סקטוריאלית.
יקי ינאי: אני מסתכל על תקציב המדען באופן כללי.
יקי ינאי: אני אומר שלא יכול להיות שהוא ירד מ-2.2 מיליארד שקלים בשנת 2002 והתקציב שאושר השנה הוא 1.1 מיליארד.
יקי ינאי: 50% מתקציב המדען ירד אבסולוטית.
יקי ינאי: עזוב את הביו-טכנולוגיה, אני סומך על המולמו"פ, על המדען הראשי ועל כולם, שיקצו את המשאבים בהתאם למה שנכון למדינת ישראל.
יקי ינאי: לדוגמה, משהו שקורה עכשיו.
יקי ינאי: היתה תוספת של 300 מיליון שקלים שאושרו לאחר התקציב.
יקי ינאי: נכון להיום, אנחנו באוקטובר, 200 מיליון שקלים לא הגיעו.
יקי ינאי: זה אומר שחברות לא מקבלות מענקים, חברות נסגרות וחברות מצמצמות כוח אדם.
יקי ינאי: אני רואה אפילו את הסיפור האישי שלי.
יקי ינאי: אני סמנכ"ל הכספים של חברת "פלוריסטן".
יקי ינאי: זאת חברה שהתחילה עם 10 אנשים בשנת 2006 והיום אנחנו כ-110 איש.
יקי ינאי: אנחנו יושבים בחיפה, בונים מפעל GMP שלנו.
יקי ינאי: היום החברה שווה 200-250 מיליון דולר.
יקי ינאי: החברה הצליחה לעשות את הקפיצה הזאת בזכות כספי המדען.
יקי ינאי: הטענה שלי היא כלל לא סקטוריאלית.
יקי ינאי: אני מסתכל על סך כל תקציבי המדען, ואני חושב שהוועדה צריכה להתייחס לזה.
רונית תירוש: כולם יסכימו איתך שצריך להחזיר עטרה ליושנה.
רונית תירוש: זה צריך להיות בבסיס ולא כתוספות.
רונית תירוש: זה פטנט נהדר לתת תוספות.
רונית תירוש: זה לא בבסיס, זה לא מובטח ובדרך-כלל אתה גם לא מספיק לממש אותו ונגמרת שנת התקציב.
לידיה לזנס: לגבי המספרים, תקציב המדען הראשי נומינאלית בשנת 2002 היה כ-1.8 מיליארד והשנה, לאחר התוספות והשינויים הוא 1.35.
רונית תירוש: אבל הוא היה 2 פסיק משהו.
לידיה לזנס: ריאלית הקיצוץ הוא הרבה יותר מאסיבי.
לידיה לזנס: אבל, השינויים בין השנה הנוכחית והשנים האחרונות לעומת תחילת שנות האלפיים הם שבשנים האחרונות יש הרבה מאוד החלטות ממשלה שבעצם מכוונות לתכניות מסוימות, כמו תחליפי נפט לתחבורה, סייבר, אנרגיה, מים ועוד ועוד.
לידיה לזנס: בפועל, לביקושים שמגיעים מהשטח יש מעט מאוד תקציבים.
לידיה לזנס: אכן, יש מצוקה תקציבית.
רונית תירוש: צריך לחוקק חוק שכל הצעות מחליטים זה בכפוף לאישור אותה ועדה שמגישה את התכנית האסטרטגית אחרת זה תמיד ייגרע וזה לא יהיה מתוכנן.
רונית תירוש: זה הוויכוח המתמיד בין הגישה שמנסה להשריש נורמות עבודה אחרות במשרדי הממשלה, שעובדים על-פי מסדי נתונים ותכנון רב שנתי, לבין כל מיני חלטורות, שפתאום מחליטים מסיבות של הסכמים קואליציוניים, לחצים סקטוריאליים, פתאום יש כל מיני מחליטים וזה מחייב.
רונית תירוש: זאת בעיה רצינית.
דניאל הרשקוביץ: תודה, גברתי יושבת הראש.
דניאל הרשקוביץ: אני מתנצל על האיחור.
רונית תירוש: מה קרה עם הגיוס?
דניאל הרשקוביץ: פתאום הקדמת הבחירות תפסה אותנו בפני מצב שאנחנו גם מוגבלים ביכולות חקיקה.
דניאל הרשקוביץ: מאז פקיעת חוק טל אנחנו בבעיה.
דניאל הרשקוביץ: החוק פקע כי רוצים לעשות יותר שוויוניות אבל בפועל זה כמעט סגר את מסלול השירות האזרחי.
דניאל הרשקוביץ: היום אני לא יכול לגייס.
דניאל הרשקוביץ: מתדפקים על דלתי חרדים שרוצים להתגייס לשירות אזרחי ואין לזה היום כיסוי חוקי.
דניאל הרשקוביץ: אנחנו מדברים על אלפים.
דניאל הרשקוביץ: הפתרון יהיה בהוראת שעה כי זה מצב אבסורדי.
דניאל הרשקוביץ: היה דיון על-כך בוועדת חוץ וביטחון, כולל הנושא של הגיוס לצבא.
דניאל הרשקוביץ: הדיון שם עדיין נמשך אבל את דבריי אמרתי.
דניאל הרשקוביץ: אני רוצה להודות למולמו"פ בכללו ולאיציק בן ישראל, לא רק על העבודה הזאת אלא בכלל על כל הקונספט.
דניאל הרשקוביץ: כאשר מיניתי את איציק ליו"ר המולמו"פ התפיסה והציפייה שלנו היתה מאוד גבוהה.
דניאל הרשקוביץ: המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח אמורה להיות גוף שעוזר למדינה לקבוע את המדיניות.
דניאל הרשקוביץ: אגב, כשאני אומר לקבוע את המדיניות, מעין ועדת מנחה או ועדת היגוי, היא לא אמורה לפתור את כל הבעיות.
דניאל הרשקוביץ: היא לא אמורה גם להקציב כספים אלא פשוט אמורה להאיר את עינינו.
דניאל הרשקוביץ: כמובן, בראש ובראשונה, הרשות המבצעת היא זאת שצריכה לקחת את הדברים ולגזור מהם החלטות.
דניאל הרשקוביץ: לכן, מהבחינה הזאת, כאשר אני מסתכל על הדוח, מדובר כאן בדוח שמשקף עבודה יוצאת מן הכלל.
דניאל הרשקוביץ: זאת עבודה מאוד בסיסית.
דניאל הרשקוביץ: כמעט ואין היבט שלא כוסה.
דניאל הרשקוביץ: עכשיו אומרים לנו: "מאידך פירושה זיל גמור" - עכשיו אתם הממשלה.
דניאל הרשקוביץ: לכן, כאשר קיימתי ישיבה של ועדת השרים לענייני מדע וטכנולוגיה ובה הוגש הדוח באופן רשמי לממשלה, אנחנו ממנים צוותי עבודה בין-משרדיים כדי שייקחו את הדוח הזה ויפרטו אותו לפרוטות.
דניאל הרשקוביץ: אנחנו נשתדל להביא למיצוי ההמלצות בדרך המרבית.
דניאל הרשקוביץ: עלו פה נקודות שהן ללא ספק חשובות.
דניאל הרשקוביץ: אעיר רק שהדברים הם לא כל-כך פשטניים כפי שהם נראים.
דניאל הרשקוביץ: קודם כל, אני האחרון שאומר שמשקיעים מספיק במדע ובטכנולוגיה.
דניאל הרשקוביץ: למען האמת, אני לא חושב שיש מצב כזה שמשקיעים מספיק במדע ובטכנולוגיה, כי תמיד אפשר להשקיע יותר.
דניאל הרשקוביץ: תמיד אפשר גם להשקיע יותר טוב.
דניאל הרשקוביץ: לא אכנס עכשיו לשאלה של השקעות דרך המדען הראשי של התמ"ת רק אעיר, שחלק גדול מההשקעות שלנו, למשל, הוזכר שבאירופה משקיעים בתכנית "HORIZEN 2020", אבל שוכחים שאנחנו משקיעים בתכנית הזאת.
דניאל הרשקוביץ: זאת אומרת, זה לא שאירופה משקיעה כאירופה ואנחנו צריכים לקחת ממנה דוגמה, אלא מדינת ישראל משקיעה גם היא את חלקה.
דניאל הרשקוביץ: אגב, אנחנו גם מקבלים הרבה יותר מההשקעה שלנו, בזכות ההצלחה האדירה של מדינת ישראל בתכנית השביעית.
דניאל הרשקוביץ: בעצם מדינת ישראל היא המדינה שהביצועים שלה הם הטובים ביותר בתכנית השביעית.
דניאל הרשקוביץ: מודדים את הביצועים באחוז התמורה, דהיינו, השקעה מול כמה שאתה מקבל.
דניאל הרשקוביץ: אנחנו מקבלים בערך - - -
ליאת מעוז: 1.4.
קריאה: אבל זה בעיקר הולך לאקדמיה.
דניאל הרשקוביץ: אגב, זה הגבוה ביותר באירופה.
דניאל הרשקוביץ: למרות שוועדת ההיגוי מורכבת רק משרי מדע של האיחוד האירופי, הרי שצירפו גם אותי לוועדת ההיגוי כי מדינת ישראל היא באמת דומיננטית.
דניאל הרשקוביץ: אנחנו משקיעים גם בתכנית "HORIZEN 2020" ומן הסתם גם שם אנחנו מקווים לתמורה גבוהה, אם כי הם משנים קצת את כללי המשחק.