GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמעון ינקלביץ: מה שמשותף לכל התכניות שבסופו של דבר התלמידים שלומדים בתכניות האלה משתלבים בקורסים אקדמיים רגילים יחד עם הסטודנטים בקורסים האלה.
שמעון ינקלביץ: אחד מהדברים שאנחנו מאוד מאוד מקפידים ומאוד היה חשוב לנו מהרגע הראשון, שאלה לא יהיו קבוצות של תלמידים שילמדו רק לבד הם, אלא ייכנסו אל הקורסים האורגניים באוניברסיטה, ילמדו עם התלמידים וייבחנו איתם אנונימית, כך שהציונים שאתם רואים כאן אלה ציונים של מחברות שנבדקו אנונימית, לא עם יחס מועדף מסוג כזה או אחר מכיוון שיש פה תלמידים, מכיוון שבאים מפריפריה או כל דבר כזה.
שמעון ינקלביץ: כמובן בהתאם למסלולים השונים ולתלמידים, אז לפעמים דרושה הכנה יותר אינטנסיבית, לפעמים צריך פחות הכנה, לפעמים צריך ליווי יותר צמוד, לפעמים ליווי פחות צמוד וזה מה שאוניברסיטת תל אביב לנוער עושה.
שמעון ינקלביץ: וכפי שאדם אמר, יש לנו היום למעלה מ-650 תלמידים, מתוכם למעלה מ-250 נמצאים בקורסים אקדמיים, כבר נמצאים בפנים, ה-400 האחרים נמצאים בשלבים כאלה או אחרים של המכינות וישתלבו בקורסים אקדמיים.
שמעון ינקלביץ: אגב, התלמידים שאתם רואים כאן הם כמובן לא חתך אופייני לתלמידים, חלקם נמצאים באחת מהתכניות היותר יוקרתיות שקיימות שזו תכנית שנשיא המדינה הגה, שנקראת מדעני עתיד, ששם באמת אנחנו מתחילים עם תלמידים בסוף כיתה ח' והולכים איתם קדימה בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית וחזקה, משלבים אותם בשלב מאוחר יותר ממש בתוך מעבדות מחקר וזו תכנית מאוד יוקרתית.
שמעון ינקלביץ: אגב, מתוך הלמעלה מ-250 תלמידים שאנחנו מדברים עליהם, למעלה ממחצית נמצאים בתחומי מדע וטכנולוגיה, המחצית האחרת בתחומי החברה והרוח.
שמעון ינקלביץ: רק כדי לעשות שכל איפה נמצאים התלמידים האלה.
שמעון ינקלביץ: מתוך כל מה שאני אומר ברור שאנחנו מברכים על יוזמות מהסוג הזה, שהרי אנחנו עוסקים בזה כבר הרבה זמן.
שמעון ינקלביץ: אוניברסיטת תל אביב לנוער קיימת למעלה מעשר שנים וכמובן אנחנו מברכים על היוזמות האלה, אנחנו פועלים בשטח זה זמן רב ועוד הרבה לפני שהתכנית של משרד החינוך יצאה לדרך, לכן אנחנו מברכים על התכנית, אנחנו מברכים על השילוב של האוניברסיטה הפתוחה בתוך התכנית הזאת ובוודאי שאנחנו מאחלים לה הצלחה.
שמעון ינקלביץ: אני רוצה במאמר מוסגר לומר שהתכנית, עם היעדים שהוצגו, היא מאוד מאוד שאפתנית.
שמעון ינקלביץ: באיזה שהוא שלב דיברו על 20% מהתלמידים שכן או לא יסיימו תואר, אני חושב שפה היעדים הם מאוד שאפתניים ואני לא בטוח אם הם ברי השגה, אבל מה שלא נתקדם וכמה שלא נלך קדימה, יהיה מבורך.
שמעון ינקלביץ: ההבדל הגדול בין המודל של האוניברסיטה הפתוחה, ואם זה מה שמשרד החינוך רצה, ובין המודל שלנו היא השאלה איפה נעשים הלימודים.
שמעון ינקלביץ: במודל שמשרד החינוך מנסה לגבש, והאוניברסיטה הפתוחה היא הפרטנר, הלימודים ייעשו בתוך בתי הספר והתלמידים יהיו באותה חברה שהם נמצאים בה בתוך בית הספר.
שמעון ינקלביץ: מבחינתנו, אנחנו רואים חשיבות עצומה בכך שתלמידים יגיעו אל המוסדות להשכלה גבוהה, יהיו באווירה אוניברסיטאית וילמדו וירגישו גם את הלימודים כלימודים אוניברסיטאיים רגילים.
שמעון ינקלביץ: חשוב לנו מאוד שתלמידים יכירו גם תלמידים אחרים דומים להם מבחינות כאלה או אחרות, למשל מחוננים, שיראו שיש גם מחוננים אחרים או שיהיה להם קל יותר ליצור שיתוף פעולה עם תלמידים אחרים ולכן חשוב לנו שבאים תלמידים ממקומות שונים ושהם יהיו אצלנו.
שמעון ינקלביץ: אני רוצה גם לומר, וזו גם שאלה שהיא פתוחה לגבי מה שיקרה בתכנית של משרד החינוך, ישנם נושאים שבכלל לא פשוט לרכז בהם מסה קריטית של תלמידים.
שמעון ינקלביץ: אני אדבר על נושא שקרוב אליי, אני פיזיקאי, לא הרבה תלמידים רוצים ללכת וללמוד פיזיקה ולעשות בגרות בפיזיקה ובבית ספר נתון לא יהיו כל כך הרבה ולכן מן הסתם בית ספר לא יגבש קבוצה שתעבוד מול האוניברסיטה הפתוחה.
שמעון ינקלביץ: כנ"ל בהרבה נושאים אחרים, מחשבים אולי לא, אבל כל מיני נושאי מדע, לא יתגבשו.
שמעון ינקלביץ: אנחנו מקבלים תלמידים מכל מיני מקומות ואנחנו יכולים לגבש קבוצה, והראיה שאנחנו מגבשים קבוצות בנושאים האלה.
שמעון ינקלביץ: גם בנושאי מדע וטכנולוגיה זקוקים למעבדות, אנחנו יכולים לתת את המעבדות, מה שיש הרבה פחות במקומות אחרים.
שמעון ינקלביץ: לאוניברסיטה כמובן יש מגוון עצום של נושאים, במודל של משרד החינוך מול האוניברסיטה הפתוחה, אני משער, אני לא יודע, שבית ספר יבחר מספר מסוים של נושאים, מן הסתם מכיוון שייבחרו נושאים שבהם יש מסות של תלמידים ואלה לא יהיו כל מיני נושאים- - -
שלומית רחמל: אני חושבת שזאת השערה ממש רחוקה מהתכנית.
שמעון ינקלביץ: יכול להיות, אמרתי שאני לא יודע.
שלומית רחמל: אולי זאת ההזדמנות לתאר את התכנית לפני שעושים את ההשוואות- - -
רונית תירוש: שלומית היקרה- - -
שלומית רחמל: ולפני שאומרים מה אין בה ומה יש בה.
רונית תירוש: שלומית, לא מתפרצים.
רונית תירוש: היחידה שמתפרצת זו אני, אבל ראיתי בשפת הגוף שלך קצת כעס אפילו.
רונית תירוש: אני אתן לך לדבר, אבל אני נורא רוצה שתהיו קשובים, משרד החינוך.
רונית תירוש: יש פה אנומליה שאני אחדד אותה יותר, האמיני לי.
שמעון ינקלביץ: כפי שאמרתי, אני מברך ואני מקווה שזה יהיה בהצלחה, אני פשוט אמרתי שאני לא יודע איך בדיוק בפועל בשטח המודל יעבוד, אני יודע איך המודל שלנו עובד ועד כמה אנחנו מצליחים בו.
שמעון ינקלביץ: מה החשש שלנו?
שמעון ינקלביץ: החשש שלנו שהתכנית, ואני חוזר ואומר שאנחנו מברכים על התכנית, עשויה לפגוע בעשייה שלנו, שהיא עשייה מאוד מאוד מוצלחת ומאוד מבורכת וזה בשתי נקודות שבעצם אני חושב שהדיון צריך להתמקד בהן, והן ההכרה בבגרות, שזה הנושא הכי חשוב לטעמי, ויש גם נושא של מלגות, שהיו מלגות שחולקו או התחרו עליהן, אף פעם אין מספיק מלגות, כל התלמידים, ועכשיו חלק מהתלמידים שלנו קיבלו מכתבים ממשרד החינוך שנאמר שמכיוון שישנה התכנית של משרד החינוך עם האוניברסיטה הפתוחה אז מלגות תינתנה רק שם.
שמעון ינקלביץ: אבל אני חוזר ואומר שנושא ההכרה בבגרות הוא הנושא הכי חשוב, כי אמנם אחד מהתלמידים כאן אמר, 'גם אם לא תהיה הכרה בבגרות אני אמשיך', אני אמרתי, התלמידים כאן הם תלמידים שהם מאוד מאוד ייחודיים, רובם הם אלה שמשתתפים בתכנית של מדעני נשיא, אני לא חושב שאותה תגובה תהיה על פני כל התלמידים, בהחלט לא, ואנחנו גם רואים את זה בדיבורים שיש לנו עם ההורים של התלמידים, עד כמה הנושא הזה מאוד חשוב ועד כמה הם כל הזמן מעלים את זה.
שמעון ינקלביץ: אנחנו גם חוששים באיזה שהוא מקום שבתי הספר, עכשיו כשתהיה להם את התכנית אצלם בתוך הבית, יהיו פחות קשובים לאפשר לתלמידים לצאת וללכת למקומות אחרים, בקלות יכולים להגיד להם 'יש לכם אלטרנטיבה'.
שמעון ינקלביץ: גם מטבע הדברים בתי הספר יתחרו, יהיה תו תקן לבית ספר שהוא משתתף בתכנית, שיש לו איזה הצלחה בתכנית, ירצו את התלמידים החזקים בוודאי אצלם ותהיה תחרות, אבל אם תחרות, שזה יהיה בתנאים שווים.
שמעון ינקלביץ: שוב, נראה לי שלא יעלה על הדעת, כשאומרים 'לא יעלה על הדעת', הרי זה כבר עלה על הדעת, שמישהו שמסיים קורסים באוניברסיטאות, אוניברסיטת תל אביב, הטכניון, או כל אוניברסיטה אחרת, באיזה שהוא נושא, שוב, אדם קרוב אצל עצמו, נאמר בפיזיקה, ואז אם הוא עושה את זה דרך האוניברסיטה הפתוחה זה יוכר כשווה ערך לבגרות, אם הוא עושה את זה אצלנו יש בעיות בהכרה.
שמעון ינקלביץ: אני מבין שמול האוניברסיטה הפתוחה יש איזה טבלת המרה של קורסים של האוניברסיטה הפתוחה כנגד נקודות לבגרות, מה שאנחנו מבקשים שאותן טבלות המרה מסוג זה, שהרי שמות הקורסים הם שונים במקומות שונים יהיו גם אצלנו.
שמעון ינקלביץ: אם אנחנו נקבל את השוויון הזה בנושא הכרה לבגרות, אם גם נקבל את השוויון במלגות, אז בסדר, אז אנחנו מבינים, יש את התכנית הזאת, יהיו תכניות אחרות, אני מקווה, איך אומרים?
שמעון ינקלביץ: שאלף פרחים יפרחו וכל אחד יילך עם התכנית שלו ובסופו של דבר אנחנו נראה את ההצלחה ואני מקווה שכל התכניות תצלחנה כי הנושא הזה מאוד מאוד חשוב.
שמעון ינקלביץ: אם לא הייתי חושב שהוא חשוב לא הייתי ממשיך לעסוק בו זמן כה רב.
רונית תירוש: פרופ' ינקלביץ, קיבלת הרבה מאוד זמן להסביר כמה זה חשוב.
רונית תירוש: אני רוצה לתמצת את דבריך ככל שהבנתי אותם.
רונית תירוש: יש פה נקודה אחת, שזה אי שוויון כלפי התלמידים, בכל זאת יש תלמידים שלא יוותרו על המקום שהם לומדים בו, בין אם זה טכניון או תל אביב או באר שבע, לא יוותרו לטובת הפתוחה, ואז בעצם הם יוצאים נפסדים אל מול חבריהם.
רונית תירוש: הדבר השני שאתה אומר, יש פה פגיעה באוניברסיטאות עצמן, משום שמנהלים ידירו את רגלי תלמידיהם מלשלוח אותם לאוניברסיטאות כי הם רוצים כיוקרה להיות חלק מהתכנית.
רונית תירוש: הנקודה השנייה היא חשובה, אבל היא לא כרגע מהות הדיון, כרגע אני דואגת לתלמידים עצמם ואני רוצה לחדד את הנקודה, לפני שאני אאפשר לעוד מוסד אקדמי מאוד חשוב, הטכניון, ואני אבקש מפרופ' שמעון גפשטיין- - -
שמעון ינקלביץ: לנושא השני, זה מתקשר, המשאב אולי הכי יקר בתכניות שלנו זה הזמן של התלמידים, עד כמה התלמידים נגישים אלינו.
רונית תירוש: ברור , זה הוזכר.
שמעון ינקלביץ: כמובן שקיים החשש שהמשאב הזה יילך ויקטן.
שמעון ינקלביץ: אבל בסדר, אם התנאים יהיו שווים אנחנו נתחרה על המשאב הזה ונקווה שנצליח.
רונית תירוש: אני חייבת לומר נקודה שלישית, שלא העליתי אותה, שמי שיוצא נפסד זו המדינה עצמה, כי בסופו של דבר מה שניתן, ואני לא ממעיטה חלילה מערך התפוקות של האוניברסיטה הפתוחה, אבל בכל זאת הווריאנטים, המגוון הוא מאוד חשוב לנו כחברה של מדענים, או כמי שמפתח את מדעני העתיד.
רונית תירוש: אני מדגישה שוב, אני לא מדברת פה על סוציולוגיה ועל נושאים אחרים שהם חשובים לא פחות, אבל המנדט שלי בוועדה הזאת, בניגוד לוועדת החינוך, זה להתמקד בנושא של מדע וטכנולוגיה ואני חושבת שהמציאות שבה תלמידים ידירו את עצמם ממקומות אחרים ולא יהיה לנו את המגוון, החברה שלנו, הפוטנציאל המדעי טכנולוגי של מדינת ישראל עלול להיפגע.
רונית תירוש: עכשיו אני רוצה לומר עוד משהו למשרד החינוך.
רונית תירוש: אני ניהלתי פה דיון, אני חושבת שחנה פרל, המפמ"רית למתמטיקה, כן השתתפה, אני לא בטוחה, שלומית, שהשתתפת, אבל זה היה בנושא חמד"ע (חינוך מדעי).
רונית תירוש: כמי שבאה ממינהל החינוך בעיריית תל אביב והקמנו שם את חמד"ע, זה אותו מרכז מדעים שבעצם ממגנט לתוכו את כל התלמידים שלומדים פיזיקה ברמה גבוהה, גם כימיה נדמה לי, והם באים מכל בתי הספר.
רונית תירוש: זאת אומרת התזה שלפיה, לפחות מה ששמעתי מפרופ' ינקלביץ, שזה אחד הטיעונים שאנחנו, משרד החינוך, רוצה, שהילדים יישארו בחברה שלהם וילמדו בחברה שלהם, זה לא עומד, זה בכלל לא בהלימה למה שקורה בחמד"ע בעיר תל אביב, משום ששם ממילא התלמידים לא נשארים בחברה שלהם ובשיעורי הפיזיקה.
רונית תירוש: הם יוצאים החוצה והם מקבלים והם מקבלים דברים שבית הספר לא יכול לתת להם, גם מבחינת איכות המורים וגם מבחינת איכות המעבדות וגם מבחינת החשיפה והנגישות לכל מיני דברים אחרים שיש שם משום העובדה שקל יותר למרכז במקום אחד את מרב המשאבים מאשר לבזר אותם בבתי ספר.
רונית תירוש: זה לעולם לא יהיה שווה ערך, וזה מבלי להפחית מערכם של המורים בכל בתי הספר.
רונית תירוש: אני רק אומרת שהאפשרות לקחת מישהו ולשלם לו פי כמה וכמה ולומר לו: אתה מלמד בחמד"ע ולא מלמד גם בעירוני א', גם בעירוני ד', גם בעירוני ה', גם בעירוני ט', זה לא עובד.
רונית תירוש: אז התזה הזאת שנשארים בחברה שלהם, בכיתת האם שלהם, זה לא עובד, זה לא נכון.
רונית תירוש: זה לא קיים ממילא, לפחות בעיר תל אביב, וזה הולך לקרות גם ברחובות שהולכים להקים שם את חמד"ע ובמקומות נוספים, ואני מאלה שאמרתי 'בואו נפיץ את המודל של חמד"ע בכל הארץ', ואז באמת אמרו לי, או מתל חי או מאחת האוניברסיטאות, 'למה להקים?
רונית תירוש: בואו תשתמשו במשאבים של המרכז האקדמי שממילא יש בו את המורים ואת המעבדות ותהפכו שם את אחד החדרים ותקראו לו חמד"ע'.
רונית תירוש: שוב, אני מחדדת יותר את הקושי או את האנומליה, או את הדיסוננס שנוצר אצלי, וסליחה על כל המילים הלועזיות, אבל באמת אני לא מצליחה להבין את הרציונל שעומד מאחורי ההחלטה לתת בלעדיות רק לאוניברסיטה הפתוחה.
רונית תירוש: אז כמו שאמרתי, אני מבקשת מפרופ' גפשטיין, ראש המרכז הקדם אקדמי בטכניון, בבקשה.
רונית תירוש: לאחר מכן אנחנו נראה את המצגת של אשדוד.
שמעון גפשטיין: לגבי הטכניון, ראשית קיים דבר שנקרא מרכז קדם אקדמי.
שמעון גפשטיין: מבחינה זאת אנחנו ייחודיים, כי אם תבואו לטכניון תראו שיש מבנה כפקולטה שמיועדת רק לנושא הזה, להקדיש את כל המשאבים לתלמידים הפוטנציאליים שלנו בטכניון.
שמעון גפשטיין: בראש המרכז הזה עומד פרופסור בדרך כלל, כרגע אני עומד, ברוטציה, כשאחד מהדיקנים של הפקולטות הקודמות עומד כאחראי אקדמי, כלומר רואים את זה כפקולטה בטכניון, שזה דבר יוצא דופן מבין האוניברסיטאות בארץ.
דניאל בן-סימון: מי מגיע לשם?
שמעון גפשטיין: המרכז הקדם אקדמי מורכב משתי יחידות, יחידה אחת זו יחידה של נוער שוחר מדע שאנחנו דנים, היחידה השנייה זו יחידת המכינות הקדם אקדמיות מהפריפריה, יש לנו 700 תלמידים, ש-500 מהם מתקבלים לטכניון מדי שנה בשנה, כשאין להם בגרות שיכולה להתקבל בטכניון.
שמעון גפשטיין: זאת אומרת 80% אחוז מהפעילות שלנו זה לפריפריה, כשרבע מתלמידי הטכניון מתקבלים רק בזכות הפעילות הזאת, אחרת הם היו במקומות אחרים לגמרי.
דניאל בן-סימון: זאת אומרת מתקבלים תלמידים בלי תעודת בגרות, עם אוריינטציה מדעית.
שמעון גפשטיין: מדעית, הטכניון מדבר רק על מדעים.
שמעון גפשטיין: בתל אביב דובר על ההפרדה, אנחנו מקבלים רק מדעים וטכנולוגיה.
דניאל בן-סימון: ואז הם מבלים שנה אצלכם והם עושים בחינות כניסה ו-500 מהם מתקבלים.
שמעון גפשטיין: נכון.
רונית תירוש: ככה הם לא היו מתקבלים.
דניאל בן-סימון: אחרת לא היו מתקבלים.
דניאל בן-סימון: ואתה אומר שמתוך ה-500 80% הם?
שמעון גפשטיין: לא, אני אמרתי שמתוך ה-700 80% מהם מתקבלים לטכניון, זה אחוז ההצלחה שלנו.
שמעון גפשטיין: ה-80% זה אחוז התלמידים שלנו במרכז הקדם אקדמי שהם לא תושבי חיפה, אלה תושבי פריפריה, כאשר אם אני מדבר על נוער שוחר מדע, רק לגבי מספרים, שבזה מדובר היום, יש לנו 20,000 תלמידים מבקרים בשנה במרכז הקדם אקדמי.
רונית תירוש: מה שאומר שהבעיה היא לא בפוטנציאל השכלי הקוגניטיבי של הילדים אלא בחוסר משאבים, נקרא לזה כך.
רונית תירוש: חוסר משאבים במערכת הפורמלית שלנו, דבר שהמוסדות האקדמיים כן יכולים לתת להם ולממש את הפוטנציאל שממילא קיים.
רונית תירוש: ושוב אני חוזרת להפסד או לרווח שלנו כחברה מאותן תכניות.
דניאל בן-סימון: הם באים אליכם או שאתם מאתרים אותם?
שמעון גפשטיין: זה הולך במקביל, כל מיני תכניות.
שמעון גפשטיין: אני רוצה לחדד את הדברים, את היתרון שיש באוניברסיטאות.
שמעון גפשטיין: אני רק אצטט את מנהל בית הספר בחצור הגלילית, כשבאתי ואמרתי לו, כשהם הגיעו אלינו לתכנית לגאסי, שאלתי אותו, 'אנחנו הטכניון יכולים להגיע אליכם לבית ספר ואנחנו יכולים להביא אתכם אליי, מה אתה מעדיף?
שמעון גפשטיין: ' הוא אמר 'רק לטכניון, אני לא רוצה שתבואו אליי, אני רוצה שהילדים מחצור יגידו 'אנחנו מגיעים לטכניון', יכירו את הטכניון והם יילכו לטכניון'.
שמעון גפשטיין: זה דבר אחד.
שמעון גפשטיין: דבר שני, אני אתן דוגמה נוספת, אנחנו לקחנו על עצמנו את העדה הדרוזית, העדה הדרוזית נמצאת במיעוט בטכניון ביחס לאוכלוסייה שלהם במדינת ישראל, בניגוד למגזר הערבי למשל, והחלטנו לקחת על עצמנו והקמנו תכנית למצוינות לדרוזים.
שמעון גפשטיין: 15 בתי ספר דרוזים מגיעים אלינו עם אוטובוסים יום בשבוע לתכנית חמש שנתית כאשר המשימה שלנו להעלות את מספר הזכאים שלהם לבגרות וכניסה לטכניון ב-50% בחמש השנים הבאות.
שמעון גפשטיין: הם מגיעים אלינו ואנחנו עושים את זה.
שמעון גפשטיין: למשל, אם מדובר על התכנית כרגע של משרד החינוך עם האוניברסיטה הפתוחה, אני בטוח שאצלנו יגיעו יותר לבגרות בקרב הדרוזים שיגיעו ויבקרו בטכניון מאשר אם יירשמו לאוניברסיטה הפתוחה ואם ישמעו עליה.
שמעון גפשטיין: לקחנו אתיופים, הם נמצאים אצלנו בטכניון, הם שמעו פעם ראשונה מה זה טכניון ומה זה בגרות, איך הם יגיעו לדבר הזה עם האוניברסיטה הפתוחה?
שמעון גפשטיין: שומעים פה ושם.
שמעון גפשטיין: זאת אומרת גם הנושא הזה של הפיזור, שנראה כאילו, שאין לי התנגדות, אני מברך, כמו שפרופ' ינקלביץ אמר, אנחנו בדיוק באותה סירה, המטרה שלנו היא מטרה משותפת, לכן אני לא רואה שום סיבה, אני רק רואה את הנקודות.
שמעון גפשטיין: ואני אוסיף עוד שני דברים של נקודות שהן בכל זאת ייחודיות, כי אני בכל זאת רוצה לחדד את הדברים מה אנחנו, האוניברסיטאות, יכולות לתת שהאוניברסיטה הפתוחה, לפי דעתי, לא.
שמעון גפשטיין: דובר על גיבוש של קבוצה.
שמעון גפשטיין: אנחנו רואים שיושבת קבוצה, יש לנו כ-100 סטודנטים שלוקחים חלק במסגרת של קבוצה, הם יצרו קבוצת גיבוש, הם יושבים בסקייפ פעמיים בשבוע ומדברים.
שמעון גפשטיין: יש להם ערך מוסף הרבה יותר מאשר ללמוד את המקצוע הזה.
שמעון גפשטיין: דבר נוסף, אני לא חושב שהכול קרדיטציה.
שמעון גפשטיין: להיפך, הקורסים האקדמיים, עם כל הכבוד שלהם, אלה קורסים שנועדו לסטודנטים לעבור את הבחינות, לא כל כך לפתח, אין זמן, יושבים בכיתות גדולות, לא עושים את זה, צריך ללמוד את החומר.
שמעון גפשטיין: אנחנו, מעבר לקורסים האקדמיים, נותנים ערך מוסף הרבה יותר גדול, הם באים לאוניברסיטה, יש להם מודל לחיקוי, תראה מי מלמד אותם, סטודנטים בטכניון, שהם יגיעו להיי טק, הם רואים אותם, הם רואים מאותו מושב שהם באו, מאותה קהילה, הם רואים אותם, תראו לאן הם הגיעו.
שמעון גפשטיין: יש להם מודל לחיקוי.
שמעון גפשטיין: כל הדברים האלה לא נמצאים בצורה של פיזור.
דניאל בן-סימון: הם חוזרים הביתה בערב, או שיש להם אפשרות להישאר בטכניון?
שמעון גפשטיין: הם חוזרים הביתה, כי הם לומדים במסגרת הלימודים בבתי ספר.
שמעון גפשטיין: הם יוצאים ליום בשבוע לפעילות שלנו.
רונית תירוש: אני מניחה שבקיץ הם כן, כמו בתל אביב.
שמעון ינקלביץ: לנו יש תכנית בקיץ שבה התלמידים מהפריפריה היותר רחוק נשארים גם במסגרת של- - -
רונית תירוש: פרופ' גפשטיין, אתה רוצה להוסיף עוד משהו?
רונית תירוש: כי אני רוצה להתקדם בדיון ולשמוע עוד.
רונית תירוש: משרד החינוך, אני אתן לכם בסוף ככה, אלא אם כן תרצו משהו באמצע, אבל כדאי שתשמעו את הכול ואז תוכלו להגיב.
רונית תירוש: מקובל?
רונית תירוש: שלומית?
שמעון גפשטיין: אני רק רוצה להוסיף, אני חושב שפה אני אולי היחידי שממלא את התפקיד מכל הכיוונים כי אני גם המרצה של הקורס האקדמי לסטודנטים האלה.
שמעון גפשטיין: אני מלמד את הקורס בטכניון וגם האחראי כראש המרכז הקדם אקדמי, כך שאני מכיר את החומר, ואני חושב שבאמת החומר הוא מצוין, מבורך, צריך לעשות את זה.
שמעון גפשטיין: ואני חושב שיש ערך מעבר למה שלומדים בקורסים אקדמיים בלבד בצורה מפוזרת.
שמעון גפשטיין: גם הנושא שפרופ' ינקלביץ דיבר עליו, על כך שבבתי ספר אולי יצטרכו ליצור לפעמים איזה שהיא מסה קריטית מסוימת שלא כל התלמידים מתאימים למסה הזאת, ואני חושש מאוד מכישלון, כי כישלון זה יותר גרוע מאשר לא לעשות בכלל.
שמעון גפשטיין: אם מכניסים בבית ספר, אני חושב שתהיה פה בעיה של אינפלציה בלתי רצויה במספר התלמידים.
רונית תירוש: אני רוצה להקריא לכם קטע קטן שמאוד מצא חן בעיניי, מדובר על א' שסיימה קורס טיס לפני חודש והיא כותבת כך: 'בעצם ההחלטה נפלה בחופשת הקיץ של כיתה י', כשהייתי שלושה חודשים בקורסים של נוער שוחר מדע מהפריפריה', היא, אגב, גרה בעפולה, 'באוניברסיטת תל אביב.
רונית תירוש: הייתי בטוחה שאפגוש רק חנונים והופתעתי לטובה', זה אפרופו החברה, 'פגשתי אנשים חכמים ומקסימים, ראיתי שאני משתלבת למרות שאני צעירה יותר ובעיקר גיליתי שיש לי יכולות ללמוד לימודים אקדמיים והחלטתי לקחת על עצמי את האתגר', היא נזכרת.
רונית תירוש: זו בחורה שהיום היא כבר טייסת, רצינו להביא אותה- - -
קריאה: היא מעפולה, היא תלמידה שלנו- - -
רונית תירוש: אמרתי, נוער שוחר מדע, מעפולה, פריפריה, וענת, מנהלת הוועדה, רצתה להביא אותה לכאן, אבל אי אפשר היה לכסות את פניה.
שלומית רחמל: אני בכל זאת חושבת ומבקשת בשלב הזה, אולי גם כדי להעמיד עובדות על דיוקן.
שלומית רחמל: נאמרות כאן הרבה השערות- - -
רונית תירוש: אולי תגידי לנו שהתכנית הזו בסדר לכולם ואז נסגור את הדיון.
שלומית רחמל: אני רוצה להסביר.
שלומית רחמל: קודם כל התכניות שתוארו כאן כמו סמסטר קיץ לילדים מהפריפריה, כמו מדעני העתיד, כמו הפעילות של נוער שוחר מדע, כל התכניות האלה נתמכות על ידי משרד החינוך ועל ידי האגף שלנו, כך שאנחנו שותפים להם- - -
רונית תירוש: ברור, הם אמרו בתחילת הדיון.
שלומית רחמל: גם בוועדת ההיגוי של התכניות.
שלומית רחמל: מה שמעיד על כך שאנחנו מעוניינים להרחיב את רפרטואר התכניות שמעמידים בפני התלמידים, כי התלמידים הם שונים, הצרכים שלהם שונים וכן הלאה.
שלומית רחמל: התכנית הזאת שנהגתה בראשית דרכה, וזאת רק ראשית הדרך, עם האוניברסיטה הפתוחה, יש לה מספר מטרות אבל יש לה מטרה אחת כמובן, לאפשר לתלמידים הגרים באשר הם להתנסות וללמוד בלימודים לקרדיט אקדמי, במקביל ללימודיהם בבית הספר, כי אנחנו סבורים שמערכת החינוך נותנת ומאפשרת הרבה דברים נוספים מעבר רק ללמידה ורק לתכנים האקדמיים.
שלומית רחמל: אנחנו בוודאי שנותנים מסגרות למחוננים, בהן הם נפגשים עם חבריהם המחוננים ומי כמוני שמפעילה את זה יודעת כמה זה חשוב, אבל אני רוצה לחזור לתכנית הזאת.
שלומית רחמל: התכנית הזאת, מטרתה קודם כל לפעול בכל בתי הספר בארץ, כאשר בשלב הראשון שלה זה עם האוניברסיטה הפתוחה כשלב של פיילוט.
שלומית רחמל: הרעיון הוא כזה, בתוך בית הספר לתלמידים יוצע מכיתה י' ומעלה, כך שזה לא מתייחס לילדים בכיתה ט' שרוצים להאיץ ולהיבחן בבגרות קודם, זה לא קשור לתכנית הזאת ולא לקשיים הביורוקרטיים שציינת, תלמידים מכיתה י' יוכלו לבחור בקורס אקדמי בכל מה שירצו, אם הם יבחרו בקורס שנמצא בטבלה אותה בדקו כל המפמ"רים הם יוכלו להמיר לבגרות, אם חלק מהיחידות ואם כולן.
שלומית רחמל: בכל במקצועות יש עבודת מעבדה, או עבודה מעשית כמו בקולנוע, כמו באמנות, או מעבדה כמו בביולוגיה או בפיזיקה, אין המרה מלאה אלא רק חלקית, כאשר את החלק- - -
רונית תירוש: רק על התיאורטי?
שלומית רחמל: נכון.
רונית תירוש: רק בנקודה הזו תסבירי מדוע, המעבדות של האוניברסיטה פחות טובות מהמעבדות של- - -
שלומית רחמל: הרעיון הוא שילד לא צריך לנסוע לשום מקום רחוק מבית הספר ואני יכולה לומר גם מניסיוני שהרבה פעמים תכניות קמות ונופלות בגלל הבעיה של ההסעות והבעיה של העלויות.
רונית תירוש: לא, אבל אם הוא כבר נוסע ממילא- - -
שלומית רחמל: התכנית היא בתוך בית הספר.
שלומית רחמל: אני שוב אומרת, אני רוצה לספר איך התכנית תפעל בפועל.
שלומית רחמל: לדוגמה, הגענו לכיתה י', בסמסטר הראשון התלמיד ילמד, וזה דבר שלא ידוע פה, קורס או בכתיבה אקדמית או באשנב למתמטיקה.
שלומית רחמל: שני הקורסים האלה הם קורסי מבוא שאותם התלמיד ילמד בתוך בית הספר על ידי מנחה של האוניברסיטה הפתוחה שיגיע לבית הספר.
שלומית רחמל: הציון בקורס הזה יאפשר גם לתלמיד וגם לבית הספר לבחון את עצמו אם הוא מתאים, אם זה מתאים לו להמשיך וללמוד בלימודים אקדמיים, כי לימודים אקדמיים הם מאוד תובעניים.
רונית תירוש: יש מינימום של תלמידים שצריכים להיות בקבוצה?
שלומית רחמל: כן.
יהודית גל-עזר: אני רוצה להעיר, רק להעמיד דברים על דיוקם.
יהודית גל-עזר: אני הנשיאה של האוניברסיטה הפתוחה.
יהודית גל-עזר: האוניברסיטה הפתוחה לא משנה מההתנהלות שלה, האוניברסיטה היום היא אוניברסיטה להוראה מרחוק, התלמיד לומד את חומר הלימוד מחומר כתוב, המנחים רק מקיימים מפגשי הנחיה שהם כמו תרגילים באוניברסיטה אחרת.
יהודית גל-עזר: האוניברסיטה מתנהלת כמו שהיא מתנהלת עד עתה.
שלומית רחמל: זאת הערה חשובה למי שחשב שאם יהיה רק תלמיד אחד או שניים מבית ספר, הוא לא יוכל ללמוד במה שהוא בחר.
שלומית רחמל: אבל אני רוצה רגע להתקדם.
שלומית רחמל: מי שילמד אשנב למתמטיקה אלה תלמידים שירצו בהמשך להמשיך פיזיקה, מחשבים ומתמטיקה.
שלומית רחמל: כל היתר ילמדו קורס בכתיבה אקדמית.
שלומית רחמל: בסמסטר השני, והיה אם רצו וראו כי טוב, הם יבחרו בקורס אקדמי כלשהו.
שלומית רחמל: אם תהיה קבוצה של 15 תלמידים, הם יקבלו הנחיה בתוך בית הספר.
שלומית רחמל: אם יהיה ילד אחד או שניים, הם יקבלו רק הנחיה מרחוק, עם תמיכה בבית הספר, כאשר גם ההנחיה תתבצע בבית הספר.
שלומית רחמל: לאוניברסיטה הפתוחה יש חומרי לימוד ללמידה עצמית מאוד מאוד טובים, כאשר הם מתאימים לתלמידי תיכון שיכולים ללמוד גם את החומר בליווי הלמידה האקדמית מרחוק.
שלומית רחמל: כמובן שאנחנו שואפים שתהיינה קבוצות יותר גדולות, אם זה יהיה בצורה של אשכול של בתי ספר, או שזו תהיה תכנית של כל היישוב, כאשר מכל היישוב אפשר יהיה לקבץ מספיק ילדים שתתאפשר פתיחה של קבוצת לימוד מספיק גדולה.
שלומית רחמל: אחרי שהילד למד קורס אקדמי שלם שאפשר לו לקבל נקודת זכות אקדמית, או נקודות זכות, תלוי לפי הקורס, בכיתה י"א, אם הוא רוצה להפסיק, תבוא עליו הברכה, קיבל נקודות זכות אקדמיות והוא ממשיך בלימודיו הרגילים בי"א.
שלומית רחמל: ב-י' הוא למד הכול, גם מה שצריך בבית הספר, גם מה שצריך באוניברסיטה.
שלומית רחמל: בכיתה י"א, אם הוא רוצה להמשיך, הוא מקבל פטור מאותו מקצוע, מאותם הנושאים שחופפים לבגרות והוא לומד את הקורס האקדמי.
שלומית רחמל: הגיע למחצית השנייה של כיתה י"א, עומד לבחירתו, אם הוא רוצה להמשיך הוא יכול להמשיך בעוד קורס ואז הוא לא ילמד בכיתה את הקורס שלו.
שלומית רחמל: אם הוא התחרט באמצע, היה לו קשה, לא מתאים לו, התחרט, בית הספר אחראי על התכנית ונקודת המפתח היא גם האחריות של בית הספר.
שלומית רחמל: כאשר היום הילדים אלה ילדים שיוצאים ביוזמות שלהם, ביוזמות של ההורים- - -
רונית תירוש: מה זה בית ספר אחראי?
רונית תירוש: הוא משלים לו את כל מה שהוא הפסיד מבית הספר?
שלומית רחמל: כחלק מהתכנית יש מה שנקרא רשת ביטחון, זה חלק אינהרנטי מהתכנית, כאשר אם הוא הפסיד מחצית שלמה של לימודים בגלל שהוא חשב שהוא כבר רוצה ללכת למסלול האקדמי אבל הוא התחרט, בית הספר אחראי ומחויב לאפשר לו להשלים את כל לימודיו.
שלומית רחמל: בכל בית ספר גם מתמנה רכז לתכנית, תלוי במספר התלמידים מתוך בית הספר, שיעזור להם להיות בקשר עם האוניברסיטה הפתוחה בכל מה שקשור לעניין הזה.
רונית תירוש: המשרד נותן תקנים או שעות או תקציבים עודפים למורים שישלימו חומר?
רונית תירוש: זה to good to be true.
רונית תירוש: אני אומרת לך כמנכ"לית המשרד, זה אוטופיה.
רונית תירוש: הרי זה לא משהו שהוא קבוע.
רונית תירוש: אם זה היה תקציב קבוע, הייתי יודעת, הוא שם, הוא לרשותם.
רונית תירוש: הרי זה משהו נזיל, זה משהו מותנה, אם יש תלמידים שהפסיקו, אז פתאום המשרד מעביר?
רונית תירוש: אני לא זוכרת שהעברנו באמצע השנה תקציבים.
שלומית רחמל: אני אסביר.
שלומית רחמל: קודם כל בבתי הספר שהצטרפו לעוז לתמורה, במסגרת השעה הפרטנית שניתנת, וניתנות הרבה מאוד שעות פרטניות, אפשר להשתמש בשעות האלה לצורך השלמת החומר.
שלומית רחמל: בבתי הספר שלא בעוז לתמורה הם יקבלו תקציב, יש לזה תקציב ייעודי מהאוצר וממשרד החינוך, שזה מאטצ'ינג, זאת אומרת אין דבר כזה שלא יהיו שעות ל- - -
רונית תירוש: כמה זמן התכנית קיימת, שלומית?
רונית תירוש: על הנייר זה נראה נהדר, בפועל לא יקרה כלום.
שלומית רחמל: אנחנו ממחלקת האופטימיסטים.
רונית תירוש: מכיוון שאני לא אופטימיסטית אני נמצאת איפה שאני נמצאת, אבל כמה זמן התכנית קיימת?
שלומית רחמל: התכנית טרם התחילה, היא תתחיל רק בשנה הבאה, ב-1 בספטמבר.
שלומית רחמל: לכן ציינתי שהיא בפיילוט.
רונית תירוש: מי קיבל החלטה על כל המבנה והרציונל?
שלומית רחמל: התכנית הזאת גובשה בשיתוף משרד ראש הממשלה, יוג'ין קנדל, משרד האוצר ומשרד החינוך.
רונית תירוש: מי במשרד?
רונית תירוש: השר בעצמו הפיל את ההחלטה?
שלומית רחמל: השר, הוא לא הפיל- - -
רונית תירוש: הרים.
שלומית רחמל: השר והמנכ"ל שושני, זה עוד היה בזמן שושני, קיבלו את ההחלטה ואנחנו יצרנו אותה יחד עם המזכירות הפדגוגית, יחד עם ה- - -
רונית תירוש: הם קיבלו את ההחלטה על התכנית או קיבלו את ההחלטה שזה עם האוניברסיטה הפתוחה בלבד?
שלומית רחמל: זה חלק מהעניין, מכיוון שאף אוניברסיטה לא יכולה לתת תכנית או לתת קרדיט אקדמי לתכנית שפועלת מחוץ לקמפוס.
שלומית רחמל: אפריורית, כשמעצבים כזאת תכנית, היא לא יכולה- - - אלא אם, ואני קוראת ליתר האוניברסיטאות לפנות למל"ג (מועצה להשכלה גבוהה) ולהשיג כאלה אישורים, שהם יוכלו לפעול ולהפעיל פעילות שמאפשרת קרדיט אקדמי מחוץ לגבולות הקמפוס שלהם.
שמעון ינקלביץ: אנחנו לא רוצים.
שמעון גפשטיין: אנחנו לא רוצים את זה.
רונית תירוש: אני חושבת שצריך לתעדף ולתמרץ דווקא את התלמידים להגיע לאוניברסיטאות.
רונית תירוש: לא בכדי הזכרתי את אותו פרויקט בדרום העיר תל אביב, שעשה פלאים לתלמידים שלנו משום שהם נגעו בדשא של האוניברסיטה.