GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הילה דוידוביץ: הוא צריך לבקש לצרף משיב נוסף להליך.
רונית תירוש: זה שלב שני.
חיים רביה: עכשיו יתייצב משיב שני וכל ההליך יתחיל מהתחלה.
הילה דוידוביץ: אני הסברתי בהתחלה מה הבעיות.
הילה דוידוביץ: מבחינתנו זה היה הפיתרון הכי מתאים בהינתן שני דברים: אחד, שלא מוסרים למבקש נתונים מזהים – וזה מה שאנחנו עומדים עליו – למעט, הפרטים שנחוצים להגשת התביעה, לא צריך שיגיעו לאדם פרטים נוספים.
רונית תירוש: למה לא לעשות דבר פשוט?
רונית תירוש: אני באה לבית המשפט וטוענת שנעשתה לי עוולה.
רונית תירוש: השופט מתרשם שאכן ונותן לי היתר: תביאי את הבן אדם ותתבעי אותו.
רונית תירוש: אני מורה לכל מי שאת חושבת שהוא מעורב – בית המשפט נותן לי היתר לפנות לכל מי שאני חושבת שהוא מעורב לתת לי את הפרטים.
רונית תירוש: אז אני יודעת ללכת ל-ynet או לספק.
הילה דוידוביץ: מה, היתר כללי לכולם למסור?
רונית תירוש: הרי המטרה שלי היא להביא את הפרטים כדי שתהיה דמות שאני תובעת אותה.
רונית תירוש: השופט מתרשם שנעשתה לי עוולה ואז הוא נותן לי היתר לדרוש ממי שאמצע לנכון בשרשור - - -
הילה דוידוביץ: אבל אז מגיעים לידיו פרטים - - -
רונית תירוש: לא, רק את השם של המפר.
הילה דוידוביץ: לפעמים לאתר יכול להיות מידע שרק ב עזרת מידע של תחנה אחרת - - -
רונית תירוש: אז אני הולכת לעשות את זה ולא מחכה למומחה של בית משפט.
רונית תירוש: אני פונה לynet והם אומרים שהם לא יכולים למסור לי את השם והם מפנים אותי למקום אחר.
רונית תירוש: אני הולכת למקום יחד עם צו של בית משפט עד שאני מגיעה למי שיכול לתת לי את השם.
מיטל גרייבר שוורץ: למה זה יותר טוב מאשר שבית המשפט יעשה את הכול בשבילך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ממתי לבית המשפט יש זמן?
רונית תירוש: בית המשפט ישרשר וישרשר ויהיה עוד דיון ועוד דיון.
הילה דוידוביץ: לא צריך להיות כל פעם דיון.
הילה דוידוביץ: בסך הכול זאת בקשה לצרף מישהו.
הילה דוידוביץ: כמו כתבנו, יכול להיות שלא יהיה דיון בעל-פה והכול יהיה על-סמך הניירות שמוגשים לבית המשפט.
רונית תירוש: אני צריכה פה מומחים לטכנולוגיות שיגידו לי.
הילה דוידוביץ: זה הבירור הטכנולוגי שאנחנו ערכנו.
רונית תירוש: יש פה מומחים לטכנולוגיה?
חיים רביה: יש פה עורכי דין שעוסקים בזה.
רונית תירוש: יש לכם ניסיון עם זה?
חיים רביה: אני עורך דין חיים רביה.
רונית תירוש: את סיימת?
הילה דוידוביץ: זה העיקרון וההליך הפרוצדוראלי.
הילה דוידוביץ: מבחינת מהות, המבקש יצטרך להוכיח שבשלב הראשוני, לפני שבית המשפט התחיל להורות לאנשים לחפש - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למי הוא מורה לחפש?
הילה דוידוביץ: לגורמים שמחזיקים במידע רלוונטי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה את מכניסה את בתי המשפט?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפי מה שאנחנו יודעים אדם שתובע מחכה 5 שנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאיפה יש לכם זמן?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי נקים בית משפט לתביעות לשון הרע בלבד?
הילה דוידוביץ: זה בסדרי דין וזה הליך מיוחד.
רונית תירוש: הילה, יושבת פה נציגת בתי המשפט.
הילה דוידוביץ: הכול נעשה בתיאום איתם.
רונית תירוש: אני רק אומרת לך שההליך כל-כך כשהדברים כל-כך ברורים.
רונית תירוש: הבן אדם פרץ לי הביתה וגנב לי.
רונית תירוש: זה בדיוק אותו דבר.
רונית תירוש: את אומרת לי: תחכי, תחפשי, תקבלי אישור.
רונית תירוש: זה ייקח לפחות 5 שנים.
רונית תירוש: בינתיים אני מפסידה הון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא מפרידים?
רונית תירוש: לא ברור.
הילה דוידוביץ: בואו נניח לשנייה שמפרידים - - -
רונית תירוש: יש שתי בעיות: האחת, למה לא מפרידים?
רונית תירוש: השנייה, למה ההליך הפרוצדוראלי הזה, שצריך לבקש מבית משפט ולהוכיח לו ורק אחר-כך הוא צריך לחפש את השרשור?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בינתיים הוא גם מרוויח כסף.
נירה לאמעי: למה ירדתם מהרעיון של הספקים הישירים כמתווכים.
נירה לאמעי: כלומר, שבמקרים כאלה ואחרים, הספק ייתן את הכתובת?
נירה לאמעי: הספק יכול לעשות הודעה והסרה.
נירה לאמעי: ירדתם לגמרי מהתיווך?
הילה דוידוביץ: הודעה והסרה זה לא יהיה בחוק הזה.
הילה דוידוביץ: את זוכרת מהמסחר האלקטרוני שזה לא נושא פשוט.
הילה דוידוביץ: יש לנו החלטה מגובה מלמעלה ובחוק הזה לא נכנס כל ה נושא של הסרה והודעה.
נירה לאמעי: יכול להיות שיהיה חוק נפרד?
הילה דוידוביץ: זאת בהחלט אופציה אבל זה לא פה.
הילה דוידוביץ: אנחנו כאן נותנים מענה - - -
הילה דוידוביץ: כי זה נושא יותר סבוך.
נירה לאמעי: זה חלק מאוד ישיר של הסוגיה הזאת.
נירה לאמעי: למה שלא נמצה כבר את הדיון ונעשה חוק טוב?
הילה דוידוביץ: אנחנו לא יודעים לעשות את זה בשלב הזה.
חיים רביה: באיזה שלב תדעו לעשות את זה?
חיים רביה: הצורך קיים כבר כ-15 שנים.
נירה לאמעי: גם ועדת שפניץ דנה עוד בשנת 1997 באפשרות הזאת שספקי האירוח יהיו איזה מתווך שמסייע להוריד את התוכן המעוול.
נירה לאמעי: איזה הליך שיש לו ביטחונות שאמורות להגן על חופש הביטוי.
הילה דוידוביץ: אני חושבת שיש כאן שתי שאלות נפרדות.
הילה דוידוביץ: אחת, הסרה במובן של סעד זמני, שיכול להיות שנקבע אותם בסדר הדין.
הילה דוידוביץ: השני, במובן של אחריות הספק האינטרנט.
רונית תירוש: אז לפחות תעשי זמני.
נירה לאמעי: את תפטרי אותו מאחריות אם הוא ינקוט בצעדים שאת מורה לו.
הילה דוידוביץ: כרגע זה לא יהיה.
נירה לאמעי: בוודאי שאלה לא יהיו ספקי הגישה.
רונית תירוש: נירה, את לא רואה שאין להם תשובות?
רונית תירוש: זה סבוך, זה סבוך, זה סבוך.
הילה דוידוביץ: ההחלטה מגובה.
רונית תירוש: בשביל זה אתם קיימים, להתיר את כל הסבך והפלונטרים שיש.
הילה דוידוביץ: בסדר, אבל זאת הצעת חוק אחרת, זה נושא אחר.
רונית תירוש: שמעתם, חבר הכנסת אורלב וחבר הכנסת חנין?
רונית תירוש: תגישו הצעה נפרדת לנושא הסרה.
רונית תירוש: הם לא רוצים לחבר את זה.
הילה דוידוביץ: יש על זה פסיקה.
הילה דוידוביץ: בתי המשפט מתמודדים עם זה.
רונית תירוש: אני אאפשר לחבר הכנסת דב חנין לדבר.
רונית תירוש: אחרי זה ידבר עו"ד חיים רביה.
רונית תירוש: אני מציעה שתקשיבו קשב רב להערות ותיקחו אותן בחשבון.
רונית תירוש: בסוף הישיבה אחליט עם עצמי מה לוחות הזמנים שאני מבקשת להכתיב למהלך הזה.
רונית תירוש: אנחנו לא רוצים לפספס את זה.
רונית תירוש: אני אומרת בגלוי, אני מאמינה שתהיינה בחירות בקרוב.
רונית תירוש: אני רוצה את זה מהבחירות כי אנשים ניזוקים בכל רגע ובכל דקה.
רונית תירוש: חבר הכנסת חנין, בבקשה.
דב חנין: אנחנו עוסקים בסוגיה מאוד חשובה וההשלכות שלה הן מאוד משמעותיות.
דב חנין: כמו שחבר הכנסת אורלב שיושב לצידי יודע, בראשית הדרך הייתי מהצד היותר ספקן לגבי הצורך בהסדרה.
דב חנין: אני חושב שעם הדרך ועם התהליך שאנחנו עושים, נבנים לאט לאט איזונים שיכולים לייצר הסדר יותר נכון.
דב חנין: בסופו של דבר אנחנו נמצאים בעולם חדש והעולם החדש הזה צריך הסדרה.
דב חנין: ההסדרה הזאת שאנחנו עושים צריכה להיעשות בזהירות מאוד גדולה.
דב חנין: רשת התקשורת האלקטרונית, האינטרנט, זה אחד המאפיינים החשובים של הדמוקרטיה בעולם של המאה ה-21.
דב חנין: אף אחד מאיתנו לא רוצה לגרום נזק למרחב הדמוקרטי שהולך ומתפתח ברשת האינטרנט.
דב חנין: אנחנו לא רוצים לגרום נזק כזה, אנחנו לא רוצים לגרום פגיעות בחירויות הביטוי ברשת.
דב חנין: מצד שני, אנחנו גם רוצים להגן בצורה מדודה וזהירה מפני שימוש לרעה ברשת ובחרויות שיש לה.
דב חנין: אני אומר את הדברים אפרופו הויכוח שהתחיל להתנהל בוועדה.
דב חנין: אני מעיין בהצעת החוק הממשלתית ולמרות שאני שייך לאופוזיציה, גברתי, גם היום וגם מחר, אני רוצה לומר שלטעמי הצעת החוק הממשלתית היא מאוזנת.
דב חנין: אני חושב שראוי מאוד להיזהר בהפרדה שמציעים כאן, שגם ברמה הרעיונית וגם ברמה המעשית יכולה ליצור לנו קשיים ובעיות.
דב חנין: כאשר אנחנו מדברים על איזון בין הזכות לשם טוב לבין הזכות לחופש הביטוי, אני לא רואה באיזון הזה איזה איזון נחות מול הפגיעה בזכויות קנייניות, שכאילו הן מעל הזכות לשם טוב.
רונית תירוש: זה לא מעל.
רונית תירוש: פשוט לי נראה שגניבת זכויות קניין זה דבר שהוא מאוד ברור וכמעט לא דורש הוכחה.
דב חנין: בשבוע שעבר התפרסמו דברים מעוררי ההדים של השופט פוזנר בארצות הברית על נושא הקניין הרוחני.
דב חנין: השופט פוזנר, כמו שכולנו יודעים, נחשב למוביל בחשיבה המשפטית בארצות הברית.
דב חנין: שופט שבסך הכול הגישה הכללית שלו היא גישה שמרנית אבל הוא מקובל כתיאורטיקן של המשפט וכשופט בעל חשיבה תיאורטית, גם על אנשים שההשקפות שלהם אחרות.
דב חנין: השופט פוזנר כותב את הדברים שלו אפרופו מה שקורה לנו לדיני הקניין הרוחני, אפרופו כל התביעות של צווי המניעה למיניהם והשיתוק המוחלט שהתביעות האלה מטילות בעולם של ההתפתחות שלנו.
דב חנין: הדברים האלה יצאו לביטוי במיוחד בתביעות של אפל נגד סמסונג, פטנטים, קניין רוחני כזה או אחר.
דב חנין: קראתי את הדברים בתשומת לב רבה ואני חושב שיש בהם הרבה מאוד היגיון.
דב חנין: אני אומר את זה כמי שלא שייך לזרם של השופט פוזנר.
דב חנין: הדברים האלה ראויים לעיון מאוד זהיר.
רונית תירוש: מה השורה התחתונה שם?
דב חנין: אני אומר את הדברים בצורה פשטנית: משהו השתבש לנו בדיני הקניין הרוחני ואיבדנו איזה איזון שחשוב לשמור עליו, בין דיני קניין רוחני שמגנים על קניין לבין דיני קניין רוחני שבעצם מונעים התפתחות ומשבשים את היכולת לנוע בעולם היצירה ובעולם הכלכלי.
רונית תירוש: הוא מסביר שזה בסדר שמוכרים 4 ספרים ב-100 שקלים.
דב חנין: הוא אומר שאנחנו צריכים לאזן בצורה יותר זהירה ויותר מדודה, כדי למנוע מצב שבו הכלי הזה שנקרא דיני קניין רוחני, הופך להיות למכשלה.
זבולון אורלב: תאר לך יוצר שחיבר שיר מאוד יפה ומי שרוצה להשתמש בו צריך להשתמש עבורו.
זבולון אורלב: לא לכולם יש כסף לשלם, אז לא כולם יתפתחו באופן אינטלקטואלי מהשיר הזה.
זבולון אורלב: אבל, אם מישהו יגנוב אותו ועכשיו השיר יהיה חופשי, אז זה יאפשר את ההתפתחות האינטלקטואלית.
תמיר גליק: חבר הכנסת אורלב דיברת על פלוני אלמוני ולא אנונימי.
תמיר גליק: אם לוקחים בצורה יותר מידי נוקשה את הנושא של זכויות יוצרים , אנחנו מגיעים למחוזות רחוקים לא רצויים.
תמיר גליק: יש מקרים שהם גניבה באופן חד וברור.
זבולון אורלב: אני מדבר על מסחרי.
דב חנין: הכול מסחרי.
תמיר גליק: הנה כבר הבחנה אחת שצריך להכניס.
זבולון אורלב: אני תומך בהבחנה.
זבולון אורלב: אני מדבר על גניבת קניין רוחני מסחרי.
זבולון אורלב: אני לא מדבר על הכתות האלה.
תמיר גליק: החוק חוקק זכויות יוצרים.
תמיר גליק: מדברים על חלק מהותי וממשי ביצירה.
תמיר גליק: אם לקחת שורה משיר או פתגם, לא צריך לקחת את זה בנוקשות.
זבולון אורלב: חבר הכנסת חנין, שאני לומד ממנו עניינים משפטיים, לא לזה התכוון השופט פוזנר.
זבולון אורלב: הוא לא התכוון לשורה שאתה לוקח, הוא התכוון לשיר כולו כי יש שירים שהם אינטלקטואלים והם מפתחים את החשיבה וכדומה.
זבולון אורלב: באמת זה הויכוח, האם נשמור על זכויות היוצרים ונצמצם את ההתפתחות האינטלקטואלית של כל מיני אנשים שלא נגישים לזה, או נגיד שהערך של התפתחות אינטלקטואלית מאפשר גם לקחת את היצירות האלה לכל מי שרוצה?
דב חנין: אני רוצה להגיע לצד האופרטיבי.
דב חנין: אני חושב שכולנו צריכים להתכונן לדיון כזה קצת יותר.
דב חנין: אני לא התכוונתי ולא מתכוון לעשות כרגע את הדיון שצריך לעשות על איך צריך להתנהל עם תחום זכויות הקניין הרוחני במאה ה-21.
דב חנין: זה דיון מאוד מאוד רציני.
דב חנין: אבל, הדיון הזה התחיל להתנהל בעולם גם מצד אנשים שהתפיסה שלהם היא תפיסה כלכלית שמרנית ותפיסה מאוד מאוד דוגלת בזכות הקניין.
דב חנין: השופט פוזנר ידוע, הפסיקות שלו והעמדות שלו ידיעות.
דב חנין: זה לא איזה שופט סוציאליסט אלא סוציאל דמוקרט.
רונית תירוש: עד שלא נקרא, נגיד שזה עניין של פרשנות.
דב חנין: אני רצה להגיע לשורה המעשית ולומר שדווקא מכיוון שאני שותף לגישתה של גברתי יושב הראש.
דב חנין: גם אם יש הקדמת בחירות אפשר לנסות לסיים אותו בכנסת הנוכחית.
דב חנין: דווקא מתוך הגישה הזאת, אני חושב שזאת תהיה טעות להיכנס כרגע לתחומים חדשים ולהכניס לתוכו הגנות נוספות או מנגנונים נוספים של הגנת הקניין הרוחני.
דב חנין: אני חושב שזאת תהיה שגיאה.
דב חנין: לכן, ברמה המעשית, אני לא יודע בדיוק איפה עומד התזכיר שלכם - - -
רונית תירוש: הוא כבר אושר בוועדת שרים.
דב חנין: אם הממשלה תלך על הנוסח המאוזן שהיא מציעה, אני חושב שפחות עליו אפשר יהיה להתכנס עליו כדי להשלים את החקיקה.
דב חנין: יש לי עוד כמה הערות קטנות על הדברים האלה אבל לא בשאלות הגדולות והמהותיות.
דב חנין: לעומת זאת, אם פותחים פה את הסוגיות לעולמות נועזים חדשים של הפרדה והגנות יתר על הקניין הרוחני, אני חושב שאנחנו נכנסים לתסבוכת מאוד גדולה.
רונית תירוש: דעתך כדעתם.
זבולון אורלב: הטלת פצצה, דב חנין נגד הבג"צ.
רונית תירוש: תן לו לקרוא את הבג"צ.
דב חנין: מה זה דב חנין נגד הבג"צ?
דב חנין: חבר הכנסת אורלב בוודאי יודע שבג"צ לא מעתיק את כל מה שאני תומך בו ולא מאמץ את כל השקפותיי.
דב חנין: גם אני לא מאמץ את כל השקפותיו של בג"צ.
דב חנין: ויש ויכוח והויכוח הוא לגיטימי.
דב חנין: מהזווית הימנית, אני חושב שכל מה שנמצא בימין הקיצוני כנראה נראה שמאלני קיצוני.
רונית תירוש: זה הבג"צ לפני גרוניס, לא?
דב חנין: זה לא בג"צ, זה ערעור אזרחי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול את עורך דין גליק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מייצג את ynet ויש לך איזו סלחנות בנושא של קניין רוחני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להבין למה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לכם, לynet, יש אינטרס לא לעשות את ההפרדה הברורה בין קניין רוחני לבין לשון הרע?
תמיר גליק: לחלוטין לא.
תמיר גליק: הרבה פעמים אנחנו דווקא בצד הנגנב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני שואלת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי יש לך טיעונים שיעזרו לי להבין.
תמיר גליק: אני רואה באותה חומרה בדיוק כמוך גניבת זכויות יוצרים.
תמיר גליק: אני רק הערתי הערה שהנושא של זכויות יוצרים הוא לא תמיד מקרים של שחור ולבן.
תמיר גליק: במקרים של השחור ולבן כולנו מסכימים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשהציעו פה את הנושא המסחרי וזה עושה את ה הבחנה - - -
תמיר גליק: זאת הבחנה טובה.
רונית תירוש: נהדר, אז הגענו להסכמות.
רונית תירוש: הוא כמעט מסכים איתנו.
תמיר גליק: ההבחנה צריכה להיות שזה לצרכים מסחריים.
תמיר גליק: שכלול נוסף זה שימוש מהותי וממשי, כי זה כבר קיים היום.
ירון חנין: חלק ניכר מהיצירה.
תמיר גליק: אם אני מבקר ספרותי, איך אני יכול לבקר יצירה בלי להראות את מה אני מבקר.
תמיר גליק: אז אם אני משתמש בצורה מדודה בחלק מדגמי שלה, אני חושב שהכנסת צריכה לעודד את זה.
רונית תירוש: עורך דין חיים רביה, בבקשה.
חיים רביה: תודה רבה.
חיים רביה: אני כאן בשם אקו"ם.
חיים רביה: אני רוצה לומר לחברי הכנסת וגם לאנשי משרד המשפטים שלה
חיים רביה: כרעה לא לעשות הפרדה בין עוולות של קניין רוחני בדרך-כלל ועוולות של פגיעה בזכויות יוצרים בפרט, יש משמעות.
חיים רביה: המשמעות היא כבדת משקל והיא לא נאמרה במילים המפורשות הבאות:
חיים רביה: ההכרעה הזאת משמעותה שבאופן מעשי אין שימוש בחוק הזה לעוולות של קניין רוחני.
חיים רביה: ההכרעה הזאת משמעותה שמשרד המשפטים רוצה בכל מחיר להגן על זהותם של מעוולים בזכויות יוצרים.
חיים רביה: זאת סיבה של חיי המעשה.
חיים רביה: כאשר מגישים תביעה על הפרה של זכויות קניין רוחני בעולם האינטרנט, חובה להתחיל את התביעה הזאת בהליך שבמעמד צד אחד.
חיים רביה: זה הליך שהוא חסוי עד כדי כך שעל-פי רוב אתה פונה ומבקש גם צו איסור פרסום על ההליך הזה.
חיים רביה: זהו הליך של צו מסוג שנקרא "אנטון פילר", הוא צו המורה לתפוס ראיות במעמד צד אחד.
חיים רביה: הצו הזה חיוני בהליכים האלה מפני שקל מאוד להשמיד ראיות בעולם המחשב.
חיים רביה: לחיצה אחת על הכפתור והקשר בין המעוול לעוולה נעלם.
חיים רביה: אשר על כן, הליכים כאלה חובה להתחיל במעמד של צד אחד.
חיים רביה: הצעת החוק אינה מכירה בכך, אינה מאפשרת את זה.
חיים רביה: למעשה, על-פי הצעת החוק, המעוול יקבל התראה וההתראה תהיה מאוד ארוכה, על-כך שחשפו לכאורה את זהותו.
רונית תירוש: בעצם אתה מסכים עם הנוסח של תזכיר החוק.
חיים רביה: לא, להיפך.
חיים רביה: אני אומר שזה שיבוש שחל בהצעת החוק.
רונית תירוש: בתזכיר החוק הם אומרים שצד אחד בא ואומר שעושים לו עוול וזה בינו לבין השופט.
חיים רביה: לא, ההיפך הגמור.
חיים רביה: כאן אני צריך להיות מסוגל לזהות אדם ולבקש כנגדו, לאחר מכן, צווים במעמד צד אחד.
חיים רביה: הצעת החוק הזאת או נוסח החוק הזה, איננה מאפשרת את זה כלל ועיקר.
חיים רביה: יותר מזה, היא נותנת למשיב זכות להתייצב ולהתנגד לחשיפת זהותו.
חיים רביה: בזמן שהוא מתייצב ומתנגד לחשיפת זהותו, הוא ישבש את הראיון הוא יעלים אותן בנחת.
חיים רביה: יותר מזה.
חיים רביה: הליך של תביעה על הפרת זכויות יוצרים בעולם האלה של האינטרנט, על-פי יתחיל בבקשה לצו מניעה במעמד צד אחד.
חיים רביה: גם את זה הנוסח הזה איננו מאפשר מפני שקודם כל הוא מתריע בפני המעוול שנחשפה זהותו.
חיים רביה: הוא גם איננו כולל הוראה שתאפשר להגיש תביעה במעמד צד אחד נגד אדם שזהותו עוד לא ידועה לנו, דהיינו, תביעה נגד פלוני אלמוני.
חיים רביה: בית המשפט קרא לזה בעניין רמי מור: תביעת "run done", תביעה נגד אדם שעוד איננו יודעים מה זהותו.
חיים רביה: כאשר נוסח החוק של משרד המשפטים אינו עושה את ההבחנות האלה הוא מכריע.
חיים רביה: הוא מכריע במובהק לרעתם של בעלי זכויות יוצרים.
חיים רביה: הוא איננו נותן להם את הכלים האלמנטאריים שדרושים להם כדי להתגונן מפני פגיעה מאסיבית בזכויותיהם בעולם הזה של האינטרנט.
חיים רביה: הנוסח הזה של החוק כולל הליך מסורבל במידה שקשה לעלות על הדעת.
חיים רביה: אני רוצה לתאר בפניכם את הדברים האלה.
חיים רביה: ההליך הזה מסורבל מתוך החשש שמא מסירת כתובת אינטרנט, כתובת IP לאדם, היא כשלעצמה תאפשר לו להיוודע את זהותו של המעוול האנונימי.
חיים רביה: עוד לא ראיתי איך זה נעשה ואני אשמח לדעת איך זה נעשה אבל אני מקדים ואומר שיש לזה פיתרון מאוד קל.
חיים רביה: לדוגמה, לקבוע איסור בחוק על אדם שקיבל את הפרטים דרך הליכים שלפי החוק הזה, איסור לחשוף דרכם את זהותו של המעוול שלא דרך צו של בית משפט.
חיים רביה: אתם רוצים שהאיסור הזה יהיה מוצק?
חיים רביה: אדרבה תגבו אותו גם בכך שהוא יהיה עבירה פלילית.
חיים רביה: אפשר למצוא לזה פיתרון.
חיים רביה: אבל, הלכו לדרך הקיצונית.
חיים רביה: אי-אפשר יהיה לתת כתובת IP אלא דרך הליך של בית משפט.
חיים רביה: בוא נבין במה דברים אמורים: פורסם דבר מה שלטענתי מפר את זכויותיי והוא פורסם באתר תפוז.
חיים רביה: עכשיו עלי לקיים הליכים לפי החוק כנגד האתר הזה.
חיים רביה: במסגרת ההליכים האלה, על-פי הצעת החוק, אני צריך לשכנע את בית המשפט שיש לי עילה, שהבקשה היא לא טורדנית וקנטרנית, שהוגשה כדי לאפשר לי להגיש תביעה.
חיים רביה: אז בית המשפט רשאי להורות לאתר תפוז – אגב, יתכן שכבר ניהלתי מולו הליך.
חיים רביה: יתכן שהוא יתייצב ויתנגד לבקשה.
חיים רביה: "רשאי להורות לו למסור לי את הפרטים שברשותו".
חיים רביה: מה הם הפרטים שברשותו?
חיים רביה: הפרטים שברשותו זה אך ורק כתובת אינטרנט כלשהי – 1949015, כתובת חביבה עלי כי היסטורית היא היתה הכתובת של האתר הפרטי שלי.
חיים רביה: עם הכתובת הזאת אני יודע מי הוא ספק האינטרנט שאליו אני צריך לפנות ולומר לו: גלה לי למי הקצת בשעה ובתאריך נתונים את הכתובת הזאת.
חיים רביה: כעת, גם נגד הספק הזה אני צריך לנקוט הליך.
חיים רביה: יתכן שאני אצטרך לתבוע אותו מחדש ואת כל השכנועים ששכנעתי כבר פעם אחת, לשכנע מולו.
חיים רביה: יתכן שאני רק אצטרך לצרף אותו - - -
נירה לאמעי: אתה מצרף אותו כמשיב.
הילה דוידוביץ: אתה מצרף ומה שנדרשת להוכיח - - -
חיים רביה: ואם אני מצרף אותו בתור משיב, הוא משיב אילם?
חיים רביה: לא יהיה לו מה לומר?
חיים רביה: זכותו להתגונן או להתייחס תיעלם מיני וביי?
חיים רביה: לא ולא.
חיים רביה: להיפך, הוא ירצה.
חיים רביה: ניסיון החיים גם מגלה שלעיתים קרובות ספקי גישה לאינטרנט מתייצבים ויש בפיהם טענות.
חיים רביה: אז עכשיו למעשה אני צריך לנקוט כפל של הליכים כדי להיוודע את זהותו של המעוול האנונימי שאותו אני רוצה לתבוע.
חיים רביה: מעוול, שבעולם הפיסי לא הייתי צריך לנקוט הליכים כאלה כדי להיוודע את זהותו.
חיים רביה: יותר מזה, אני רוצה לומר לכם שייתכן גם סיבוב שלישי בעניין הזה, אם לדוגמה יתברר שספק הגישה לאינטרנט הקצה את כתובת האינטרנט הזאת לאינטרנט קפה.
חיים רביה: יתכן שעכשיו אני גם צריך לצרף את האינטרנט קפה הזה.
חיים רביה: כמי שניהל הליכים כאלה אני רוצה לומר להם שהם ממושכים ויקרים.
חיים רביה: שמעתי כאן בחלחלה את המילה מומחה.
חיים רביה: בשלב הזה, הראשוני, שעוד איננו יודעים את מי אנחנו צריכים לתבוע צריך יהיה להעסיק מומחים שייעצו לבתי המשפט וכל כיוצא בזה?
חיים רביה: זה יקר, זה ממושך, זה מסורבל.
חיים רביה: זה יאפשר רק לגורמים מאוד חזקים ובעלי כיס עמוק לנסות לזהות את המעוולים שאותם הם יתבעו.
חיים רביה: אשר על-כן, רבותיי, צריך בתוך החוק ליצור את ההבחנות האלה.
חיים רביה: צריך ליצור אותן בתבונה.
חיים רביה: ההצעה של עו"ד לאמעי, שאני מבין שחברי הכנסת נוטים לאמץ אותה, שאפשר יהיה לדרוש בעוולות של קניין רוחני, יהיה מסלול נוח יותר לעוולות שיש להן משמעות מסחרית.
חיים רביה: בעיניי זאת הצעה ראויה.
חיים רביה: צריך לזכור שאם לא יוצרים את זה, יש בזה אמירה והאמירה היא שאי-אפשר יהיה בפועל לנקוט הליכים ולחשוף זהותם של מעוולים בקניין רוחני ולהיפרע מהם.
איל פרייס: אני מייצג את הפדרציה לתקליטים.
איל פרייס: הצעת החוק הזאת, כפי שכבר אמרתם, מנסה להחיל באופן עיוור את הפרוצדורה שקבועה לחשיפת פרטיו של מעוול בלשון הרע גם על בעלי זכויות קניין רוחני שהזכויות שלהם הופרו על-ידי מפרים אנונימיים.
איל פרייס: הצעת החוק הזאת, אין חולק, כמו גם קודמתה מנובמבר, בעצם אימצה את הטיוטה של משרד המשפטים.
איל פרייס: זאת הצעת חוק שנתפרה לפי המידות של חוק איסור לשון הרע.
איל פרייס: שם יש איזון חשוב מאוד שצריך לבצע בין חופש הביטוי וכמובן שמירת האנונימיות כדי להבטיח את חופש הביטוי באינטרנט, לעומת הזכות לשם טוב.
איל פרייס: במקרה שלנו, האיזון הזה לא קיים ובית המשפט העליון עמד עליו לפני חודש באותה פרשה של "הפריימרליג".
איל פרייס: שם אמר בית המשפט העליון: שתי מערכות דינים שונות, האינטרסים הם שונים ולכן אנחנו מפצירים, כשקובעים את ההסדר החקיקתי, להתחשב בהבדלים האלה.
איל פרייס: למרות זאת, טיוטת הצעת החוק של משרד המשפטים איננה מתחשבת.
איל פרייס: היא מכניסה לאותה "מיטת סדום" את כל המקרים של ההפרה באשר הם ורוצה לקצץ את ידיהם ואת רגליהם של כל מי שלא נכנסים בדיוק לאותה מיטת סדום, בשעה שברור שבשום מקרה היא איננה מתאימה לנושא של קניין רוחני.
איל פרייס: אדם שרוצה לפרסם ביקורת על סרט.
איל פרייס: אם לא יוכל לפרסם ביקורת על סרט, תיפגע זכות השימוש ההוגן שלו.
איל פרייס: להבנתי, הטענות האלה הן במידה מסוימת אינן משקפות את המציאות.
איל פרייס: אני אומר את זה בלשון המעטה, שהן אינן משקפות את המציאות.
איל פרייס: זה מה שקורה היום בבתי המשפט?
איל פרייס: אלה התיקים שבאים בפני בית המשפט?
איל פרייס: כמה תיקים הובאו בפני בית המשפט בעשר השנים האחרונות בנושא של הפרת זכויות קניין רוחני, עסקו בניסיון פסול לכאורה למנוע ביקורת על סרט קולנוע על-ידי זה שיאסרו לצטט מתוך הסרט?
איל פרייס: זה מה שקורה?
איל פרייס: אנחנו מתעלמים מהמציאות.
איל פרייס: המציאות היא קשה יותר.
איל פרייס: יש מיליוני הפרות של סרטים ותקליטים שמועלים כפי שהם, באורכם המלא, בצורה גורפת כדי להפיק רווח מסחרי, מבוססים על מודלים מסחריים של גנוב כפי יכולתך מבלי לקום מהכסא, תוך ניצול הקשיים העצומים שיש לבעל תקליט או לבעל סרט כדי לאכוף את הזכויות האלה.
איל פרייס: הרי צריך לראות מה יקרה.
איל פרייס: בעל תקליט שרוצה לממש את חלומו ומוציא ממיטב כספו 50,000 דולר כדי להפיק את התקליט שלו.
איל פרייס: מה חלון הזמן?
איל פרייס: יש חלונות זמן בתעשיות האלה.
איל פרייס: יש חלון זמן של חצי שנה.
איל פרייס: זה חלון הזמן שבו ישמיעו את התקליט ברדיו כי יצאו הלהיטים.
איל פרייס: זה הטריגר כדי לשכנע את האנשים לקנות את התקליט.
איל פרייס: מה קורה בחודשים האלה כאשר האתר המסחרי, שיושב באיזו חוות שרתים, ומעלה באופן גורף את כל הלהיטים שמתנגנים עכשיו ברדיו.
איל פרייס: מה היכולת לפעול נגדו, לפי הצעת החוק הזאת?
איל פרייס: אפס.
איל פרייס: משום שהליך כזה, ואם תרצו אני אפלח לכם את ההליך, כמי שבא בין בתי המשפט – זה ייקח בין 4 ל-8 חודשים.
איל פרייס: דיוק חלון הזמן הקריטי הזה שאותו אמן, שרוצה עכשיו לכסות את ההשקעה העצומה שלו, להביא את הקול שלו לעולם ולבטא את עצמו.
איל פרייס: זה חופש הביטוי, חופש הביטוי של האומן.
איל פרייס: הוא יצטרך לרוץ בבית המשפט, כאשר המפר יוליך אותו בכל הפרדסים והמשעולים בבית המשפט כדי למנוע את החשיפה של השם.
איל פרייס: אני מזכיר, שכל עוד לא נחשף השם, אי-אפשר לקבל צו מניעה.
איל פרייס: והתוצאה?
איל פרייס: החומר יישאר ברשת האינטרנט.
ירון חנין: אתה יכול לפעול מול האתר עוד לפני שאתה חושף את השם.
חיים רביה: כן, את האתר שיושב בחוץ לארץ.
איל פרייס: לפעול באופן אפקטיבי כנגד חוות השרתים שנמצאת בברבדוס, זה ממש הליך אפקטיבי.
איל פרייס: אני מבטיח לכם, כל-כך קשה להגיע לדברים האלה, אז מציעים לנו הליך משפטי סופר יקר.
איל פרייס: אני מזכיר לכם, לאמן הזה אין כסף.
איל פרייס: הוא לא משקיע 50,000 דולר בהפקת תקליט ואומר: עכשיו אני אשים עוד 50,000 דולר בצד כדי לטפל בעניין של חשיפת השם.
איל פרייס: הרי זאת המציאות, בואו נתעלם ממנה.
איל פרייס: זאת המציאות הקשה.
איל פרייס: לכן אני אומר, אם זה ההסדר שמוצע, אם רוצים לקצץ את ידיהם ואת רגליהם של בעלי זכויות הקניין הרוחני ובעלי זכויות היוצאים באותה מיטת סדום אכזריות, אני אומר שאנחנו לא מעוניינים.
איל פרייס: לא נבקש לחשוף ואנחנו מוותרים על כל הצעת החוק.
איל פרייס: אל תסדירו דבר כזה כי אנחנו לא נשתמש בזה.
איל פרייס: לעשות פה איזה עלה תאנה שכביכול נוצר הסדר חקיקתי שמאפשר לבעל זכויות הקניין הרוחני לאכוף את זכויותיו כאשר ברור שזה לא מאפשר – אנחנו מוותרים.
איל פרייס: ברשותך, גברתי, אני רוצה להתייחס לאותה טענה של שימוש הוגן.
איל פרייס: נאמר לנו: אבל יש שימוש הוגן.
איל פרייס: מישהו רוצה לחשוף משהו על כת או על נסיבות אחרות.
איל פרייס: בואו ננתח את הטענה הזאת ונראה מה באמת עומד מאחוריה.
איל פרייס: אני רוצה להקריא לכם מה אומר הסעיף של שימוש הוגן בחוק זכות יוצרים: "שימוש הוגן ביצירה על ידי צד ג' ללא רשותו, מותר למטרות כגון אלה: מחקר, ביקורת, סקירה, דיווח עיתונאי, הבאת מובאות או הוראה ובחינה על-ידי מוסד חינוך".
איל פרייס: במקרים האלה נאמר לנו על-ידי משרד המשפטים, שצריך לאפשר למישהו להגן מפני אי חשיפת שמו, כי יש לו איזו טענה טובה.
איל פרייס: מה יקרה אם ייחשף שמו בטרם עת וללא סיבה?
איל פרייס: קרה נזק.
איל פרייס: לא היינו צריכים לאפשר את חשיפת שמו.
איל פרייס: כשאני מנתח את הסעיף הזה, לא מדובר פה במקרים שיש בכלל אינטרס לבעל השימוש ההוגן לשמור על האנונימיות.
איל פרייס: כאשר מישהו רוצה לחסות בהגנת ההוראה ובחינה על-ידי מוסד חינוך – הוא עשה שימוש בספר של מישהו אחר לצרכי הוראה, הוא רוצה לשמור על אנונימיות?
איל פרייס: כאשר מישהו רוצה לעשות שימוש ביצירה כדי לפרסם מחקר, הוא רוצה לשמור על אנונימיות?
איל פרייס: הרי ברור שאין שום חשיבות לשמירה על אנונימיות בעניין הזה.
איל פרייס: נאמר לנו גם שחשוב מאוד שלא תהיה חשיפה שלא לצורך של פרטים כאשר לא נעשה שימוש בכל היצירה אלא רק באיזה ציטוט ממנה.
איל פרייס: נכון, זה מה שקובע הדין.
איל פרייס: אבל, שופט יידע לטפל בעניין כזה.
איל פרייס: אם יגיע בעל זכויות קניין רוחני שמבקש לנצל לרעה את הדבר הזה, באותם מקרים שוליים ומצומצמים.
איל פרייס: להגיד: אני רוצה לעצור את היצירה הזאת שארכה 10 דקות כי בדקה 1.48 עד 1.54 יש 6 שניות מתוך ה-10 דקות שמצוטטים שני משפטים מהשיר שלי, הרי בית משפט לא ייתן ולא יחשוף.
איל פרייס: למה?
איל פרייס: כי הוא יגיד שזאת לא הפרה.
רונית תירוש: אפשר גם לתת סנקציה למי שסתם מטריד את בית המשפט.
איל פרייס: צריך לתת גם קרדיט לשופטים, גברתי.
איל פרייס: אנחנו לא מדברים על חשיפה אוטומטית.
איל פרייס: אנחנו מדברים על בקשה שתוגש לבית המשפט, שהוא צריך להשתכנע שיש הפרה, על סמך כל הראיות שבפניו.
איל פרייס: זה נתמך בתצהיר ושופטים פעילים שיקול דעת.
איל פרייס: בואו ניתן קרדיט לשופטים.
איל פרייס: אני מופיע בפני שופטים, הם מבינים מתי מדובר במשהו שכן ומשהו שלא.
חיים רביה: גם אי-אפשר בהליך פרלימינארי כזה, לנהל את כל טענות ההגנה האפשרות ולברר אותן במעמד צד אחד.
איל פרייס: נכון, זה לא עובד.
איל פרייס: אני רוצה לומר עוד דבר.
איל פרייס: טענת השימוש ההוגן שמשרד המשפטים מתייחס אליה, זאת לא המצאה ישראלית.
איל פרייס: שימוש הוגן קיים גם בחו"ל.