GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קלאודיה ברזילי: אני נמצאת פה במסגרת עמותת "פנים חדשות", פרלמנט נשים ישראליות מנהיגות אך אני רוצה להגיד מן העבר שלי, הייתי חברת סגל באוניברסיטה העברית שמונה שנים, אני בעצם הדוגמה לאורך כל הדרך לכל מה שנאמר פה, ואני רוצה להתייחס למספר נקודות שהועלו פה, לכל אחת בסופו של דבר ואשתדל לעשות את זה בצרה הכי מסודרת שיש עם מספר תובנות שאני מקווה מאד שהן יעזרו כדי שבאמת נזכה שיהיו הרבה יותר חברות סגל באוניברסיטאות.
קלאודיה ברזילי: אתחיל בשלב הפוסט דוקטוראט.
קלאודיה ברזילי: אכן, פוסט דוקטוראט הוא אחד המחסומים הקשים ביותר.
קלאודיה ברזילי: אני לא אתייחס לכל הנושא של הגעה אל פני תואר ראשון, להגיע אליו בכלל כאשה, עם הנושא של ה'חנוניות' וכו' אלא אתחיל מן הפוסט דוקטוראט.
קלאודיה ברזילי: פוסט דוקטוראט הוא שלב מאד קשה, אני חד משמעית מסכימה שחשוב ביותר לצאת החוצה לאוניברסיטאות אחרות, להיחשף למה שקורה במדע הבינלאומי, אני באה מתחום הכימיה התרופתית, ולחשיפה יש חשיבות מאד גדולה.
קלאודיה ברזילי: פה המחסומים הם שניים, חד משמעית הכסף הוא הקובע, אין ספק שמלגות וכספים ותקציבים הם אלה שיעזרו, העיקר והחשוב הוא לווסת אותם או להוביל אותם למקומות הנכונים.
קלאודיה ברזילי: מלגות הן חשובות והן חשובות מאד, אני לפחות יצאתי לפוסט דוקטוראט בזכות מילגה שקיבלתי מן הטכניון – עשיתי את התארים שלי בטכניון – והמילגה נקראה scholarship for outstanding women in science שזה היה מיועד אך ורק לנשים ואכן, במקום שהיא תהיה בסך עשרים אלף דולר –שזה מחצית מן המקובל פחות או יותר לשנה – היא היתה שלושים אלף דולר לשנה, דבר שמאד עזר לי בשנתיים שיכנוע שהיה עלי לעבור עם בעלי כדי שהוא יסכים לצאת אתי ועם שני ילדינו שהיו אז לחו"ל, זה היה בהחלט עזרה כדי שהוא יתחיל להגיד: או.
קלאודיה ברזילי: קיי, מה הלאה?
קלאודיה ברזילי: הדבר הנוסף הוא התמיכה של הבעלים.
קלאודיה ברזילי: הזכירו פה –ובצדק, שבדרך כלל בשלבים האלה הגבר כבר נמצא עם משכורת מסויימת אבל זה לא רק ענין של משכורת אלא גם קריירה ואישה שמנסה לצאת בשלב הזה לחו"ל קוטעת בצורה מסויימת לא רק את המשכורת של הבעל –שבהחלט היא העיקרית, במיוחד בשלבים האלה, אלא גם את הקריירה שלו, שזה דבר, שכפי שאנחנו יודעים, גברים לא ממהרים להסכים לעשות כך שזה לא רק ענין של כסף אלא גם הרבה תמיכה לבעלים כדי למצוא המשך של הקריירה שלהם במקומות עבודה, לא רק כאשר יוצאים אלא במיוחד כשחוזרים, זאת אומרת, המחשבה של היציאה קיימת וניתן איכשהו לכוון, אומרים: שנתיים אני אעבוד ומצליחים לעשות את זה אבל, המחשבה העיקרית והדאגה האמיתית הן מה יקרה כשאני חוזר?
קלאודיה ברזילי: איפה אשתלב בעבודה?
קלאודיה ברזילי: אני עוזב את העבודה שלי, אין לי מספיק נסיון, מה יקרה אתי הלאה?
קלאודיה ברזילי: כך שזה לא רק ענין של כסף אלא גם ענין של חזרה ואכן אני יכולה להעיד מנסיוני שכשאנחנו חזרנו לכאן אחרי שהתקבלתי לאוניברסיטה העברית ב 2001, שיא האינתיפאדה, אני נכנסת לירושלים, בעיה מאד גדולה מבחינת עבודה, בעלי הצליח להשיג אחרי שלושה חודשים עבודה בצורה מאד קשה, בחיפה, אנחנו גרנו ארבע שנים, ארבע שנים עם זה שאני צריכה לעבוד בירושלים, יש לי שני ילדים שאני צריכה להיקלט במערכת, אין לי משפחה, שמעתם את המבטא שלי, עליתי לארץ בעקבות איזשהו חזון חלומי להשתלב באקדמיה, כך שעליתי לבד לארץ, אין לי משפחה ועזרה, אין לי שום דבר ואני חיה, אישה שמסוגלת עם עצמה, וכן, בעלי היה צריך לעבוד בחיפה וזה אחרי שלושה חודשים זאת אומרת, זה לא רק ענין של כסף אלא גם השאלה מה מחכה כאן בחזרה.
קלאודיה ברזילי: העזרה לבעלים, לתת להם את האפשרות להיקלט בעבודה זה אחד הדברים החשובים ביותר כי אם אנחנו קוטעים את הקריירה שלהם המערכת לא עובדת.
קלאודיה ברזילי: השימור הוא דבר חשוב ביותר, קודמי העלה את הנושא של הקרנות והפער בין נשים לגברים בהגשה מלכתחילה וזה משהו עולמי.
קלאודיה ברזילי: אתייחס לשתי נקודות.
קלאודיה ברזילי: הראשונה היא היכולת לכתוב.
קלאודיה ברזילי: היכולת המקצועית יכולה להיות אותה יכולת אבל עם זאת יש שוני בין הגישה של אישה לבין הגישה של גבר כשצריך למכור, מבחינה שיווקית, בסופו של דבר, את הדעות שלו, בכח שהוא מכניס לתוך עמדה של מסמך כאשר הוא צריך לשכנע את האחר שהמחקר שלו אכן שווה ולבסס אותו.
קלאודיה ברזילי: לעומתו, האישה הרבה יותר –ואני מתבססת על מחקרים פסיכולוגים שנעשו, האישה צריכה להיות הרבה יותר בטוחה כשהיא מוציאה אמירה שזה מה שהיא הולכת לעשות.
קלאודיה ברזילי: הבטחון והיכולת להגיד – היא חייבת לעמוד בזה, היא חייבת לעמוד בזה כך שזה מתחיל גם מן היכולת למכור דברים נמצאת בבסיס הדברים ולכן זה עולמי, זה לא רק בישראל אלא עולמי.
קלאודיה ברזילי: הפתרון הוא הכוונה לכתיבה בצורה אחרת מן השלב הראשון, הרבה יותר הכוונה, הרבה יותר כספים שייכנסו לתוך הכוונה של כתיבה לקרנות ולמאמרים כאשר בנושא הזה יש את הנושא של פוליטיקה, הפוליטיקה רלבנטית גם לנושא של הקרנות וגם למאמרים, שהם הדברים החשובים ביותר בשימור.
קלאודיה ברזילי: הזמן שלוקח לאשה לה להגיע לקביעות, אני יכולה להגיד שילדתי באמצע התקופה הזאת, האמת היא שזה משהו שהוא בלתי אפשרי ומאד קשה כשהוא באמצע המהלך של הקביעות, ובזמני לא היתה האפשרות לקבל עוד זמן בעקבות הלידה וזה חשוב ביותר.
קלאודיה ברזילי: אין ספק שזה נותן 'אויר' כדי שכל המאמרים –שגם ככה לוקח לאשה יותר זמן להכינם, מלכתחילה, ויש לכך הוכחות סטטיסטיות ופסיכולוגיות שלוקח להן יותר זמן, לזה להוסיף גם את הזמן של הלידות, להוסיף את הזמן של החשיפה בכנסים בחו"ל שבסופו של דבר הכנסים בחו"ל הם חלק מן הדברים שבהם בוחנים את התיק שלך לקביעות.
קלאודיה ברזילי: כך שהשימור מבחינת הקביעות הוא מתחיל בקטן ותמיד מתווסף, מן הזמן שלוקח לפרסם את המאמרים, הפוליטיקה, החשיפה הבינלאומית שהם אלה שבעצם בסופו של דבר, על פיהם בוחנים את התיק.
קלאודיה ברזילי: שנה, שנה וחצי נוספות בהחלט היו עוזרות.
רונית תירוש: קלאודיה, אני שומעת את הקשיים ואני תוהה האם זה מעודד נשים להיכנס למסלול הזה שהוא כל כך מערים קשיים?
קלאודיה ברזילי: יש לי המון עמיתות שלאורך כל הדרך שאלו אותי האם זה שווה ואני יודעת שיש המון נשים מוצלחות שתרומתן לאקדמיה היתה יכולה להיות מדהימה אבל הן ויתרו אך ורק מן המקום של ראיית את המאבקים שאשה צריכה לעשות כדי להגיע למקום הזה, במיוחד גם עם המשפחה והתמיכה של הגבר עם הקריירה שלו וזה המקום, הכספים צריכים להיות מנותבים גם לשם, לשלב אותו בחזרה במקומות עבודה.
רונית תירוש: תודה רבה, זה מכפיל את הצרכים.
ורדה רוטר: רק הערה קטנה לסדר.
ורדה רוטר: הקריירה המדעית כשלעצמה, היא בלתי תלויה בג'נדר.
קלאודיה ברזילי: אנחנו דיברנו על זה.
ורדה רוטר: זה לא תלוי אם אתה גבר או אשה, במיוחד אם המאמר התקבל, לא פוליטית וכל זה, אני חושבת שזה מעֵבר לזה.
ורדה רוטר: רוב הדברים הם נכונים אבל זה שזה מסלול קשה, ברור - - -
רונית תירוש: אני אתייחס לזה.
אורנה מצנר: אני מאד שמחה על הדיון ומבקשת לברך את הדוברים.
אורנה מצנר: ממה ששמעתי מאד שמחתי שהצליחו משלל הגורמים למפות את הנושא של הפוסט פוסט דוקטוראט, את התארים שלי עשיתי באוניברסיטה העברית ואת הפוסט דוקטוראט גם עשיתי באוניברסיטה העברית.
אורנה מצנר: אני לא יצאתי – מכל מיני סיבות, משפחתיות-חברתיות, הייתי אמא צעירה גם ולכן, אני רוצה לברך את כל התכניות שקיימות היום.
אורנה מצנר: לגבי עצמי זה היה כבר לפני עשרים שנה ואני מאד שמחה לברך על התכניות הקיימות, של המלגות, של העזרה, של מתן הליווי כדי לאפשר לנשים לצאת לממש את הפוסט דוקטוראט וכמובן שהן צריכות להתמודד עם עצמן, הן במישור האקדמי והן במישור החברתי האישי המשפחתי וכד'.
אורנה מצנר: במשרד להגנת הסביבה, נמצאת היום מדענית ראשית, אנחנו מוציאים 'קול קורא' למחקרים וכאחת שנמצאת בוועדות השיפוט אני יכולה לומר לכם שוועדות השיפוט – ושמענו את זה גם ממשרד הבריאות, ועדות השיפוט מבחינת ההרכב שלהן הן ללא שום תלות במיגדר, יש אנשים מן המשרד שהם רלבנטים, אנשים מן האקדמיה שהם רלבנטים והשיפוט - אין לו שום קשר, זאת אומרת, אנחנו שופטים את ההצעה לגופה מבחינה אקדמית ואין שום משמעות למגדר ולשאלה מי אלה האנשים שמגישים.
אורנה מצנר: אנחנו בדרך כלל מקבלים קבוצות חוקרים, חלקן נשים וחלקן גברים כך שמן הבחינה זו אני מרגישה נוח.
אורנה מצנר: במשרדי ממשלה יש מה שנקרא השוואה מתקנת או אפליה מתקנת.
אורנה מצנר: במכרזים מסויימים, ברגע שיש, לפחות על פי הנייר, ברגע שהנתונים הם שווים מבחינת יכולות ומבחינת כישורים, צריך לבחור את האשה אם יש נשים שהגיעו לתנאים שווים.
אורנה מצנר: אני יכולה לומר שבמשרד שבו אני נמצאת יש מנכ"לית משרד, יש שתי סמנכ"ליות, מדענית ראשית כמו שאמרתי ויועצת משפטית כך שמבחינת המשרד שלנו הייצוג הנשי בהחלט בא לידי ביטוי.
אורנה מצנר: תודה.
רונית תירוש: אנחנו כמעט לקראת סיום, אבקש ממשרד החינוך מילה או שתיים.
סמדר הירש: תודה רבה.
סמדר הירש: משום שניתנו נתונים על האיחוד האירופי והצבעתם על אירופה כעל מקום שבהשוואה אלינו יש לאן לשאוף אליו אז גם האירופאים לא מרוצים.
סמדר הירש: אני רק אומר שבתכנית המו"פ של האיחוד האירופי, תכנית המסגרת נמדד לאורך כל הדרך הנושא המיגדרי.
סמדר הירש: בכל ההצעות שמוגשות, בכל התכניות בודקים בדיוק כמה נשים הגישו הצליחו וכמה גברים.
סמדר הירש: התכנית שמובילה בשיעור ההצלחות היא דווקא תכנית של ניידות חוקרים.
סמדר הירש: 40% מן החוקרים שנוסעים ברחבי אירופה ובעולם בזכות התכנית הזו הם נשים אבל כשבודקים לעומק מגלים בדיוק את התופעות שדיברנו עליהן פה, מגלים שבעיקר נוסעות הדוקטורנטיות, קצת פחות נוסעות הפוסט דוקטוראנטיות ובסוף מעט מדי נוסעות החוקרות הותיקות, או ה experienced כמו שקוראים להן אצלנו.
סמדר הירש: זו תופעה אחת.
סמדר הירש: דבר שני יש תכנית שקשורה למדע וחברה, ושם נושא המיגדר מטופל בצורה הרבה יותר מסודרת.
סמדר הירש: אנשים מבקשים להציג בנושאים למחקרים שיעודדו יותר ויותר בנות לפנות למדעים, והם כבר פונים החל מגיל הגן, לא מחכים לחטיבת ביניים, חטיבת ביניים זה מבחינתם מאוחר מדי כי הרבה מאד מן הדפוסים כבר קובעו וקשה מאד לשבור אותם, אז הם רוצים להתחיל מגיל הגן כשדברים עדיין ניתנים להשפעה הרבה יותר.
סמדר הירש: בנוסף, הם יוצאים עכשיו עם בקשה להגיש הצעה למחקר לשינוי בתוך האוניברסיטאות כך שבנושא המיגדר תהיה אפשרות לקצת יותר שוויון, כמו שדובר קודם.
שכיב מוראד שנאן: לפני שמגיעים לסיכום אני רוצה להודות לכל הדוברים והדוברות שדיברו לפניי ולא להתבייש להגיד שהנושא לא היה מוכר לי ורק כששמעתי אתכם בקשב רב נהניתי ללמוד נושא חדש.
שכיב מוראד שנאן: אני, יחד עם יושבת הראש מוכן להירתם לענין הזה אבל, לדעתי, ה"מחלה" מתחילה מן השרש, צריך להתחיל בתהליך של איתור מוקדם של בנות מצטיינות.
שכיב מוראד שנאן: אם תלכו לכל בתי הספר התיכוניים, תמצאו שמרבית התלמידים המצטיינים הם בנות, ואם אנחנו מאתרים בנות מצטיינות בגיל מוקדם ונותנים להן את הכלים, שזה, לצערי הרב, לא רק עידוד אלא גם כסף, ודוחפים אותן להמשיך במסלול גם אם הן תהיינה אמהות צעירות ויהיו להן בעיות של ילדים ותהינה בודדות בארץ, כשיהיו להן את הכלים יהיה להן גם את האומץ להמשיך להתפתח ללכת קדימה.
שכיב מוראד שנאן: זה נושא מאד חשוב והייתי רוצה רק להוסיף לו מימד אחד.
שכיב מוראד שנאן: נוח לי להיות בחברת מקופחים, בתור אחד שלא אוהב לדבר על קיפוח מפן שלילי אלא מפן חיובי.
שכיב מוראד שנאן: במיגזר המיעוטים ניסיתי לבדוק אם יש נתונים והגברת שיושבת לימיני אמרה לי תשובה מאד יפה: כשיש מצב סוציו אקונומי או מיגזרי חסר, אז גברים ונשים הם שווים באי היכולת להגיע ליכולת להתמודד בתוך הסיטואציה הזו.
שכיב מוראד שנאן: עם זאת יש הקמה של בתי ספר למדעים וטכנולוגיה במיגזר, לפחות במיגזר הדרוזי יש בית ספר למדע וטכנולוגיה בכפר ירקה, שמאגד תלמידים ותלמידות מצטיינים מכל הכפרים הדרוזים ולשמחתי, הבנות שלי נמצאות שם.
שכיב מוראד שנאן: בתי בשנה הבאה יוצאת ללמוד בתכנית לכיתה י"א בבית ספר תיכון בארצות הברית, ואני מאד בעד לעודד נשים להשתלב לא רק בתחום האקדמיה אלא בכל התחומים.
שכיב מוראד שנאן: אני אהיה לרשותך יושבת הראש בכל עזרה שתרצי.
אושרה לרר: קודם כל אנחנו מודים לכם על ההזמנה.
אושרה לרר: כמו שאמרתם קודם, "צואר הבקבוק", המקום שממנו מתחילה ההסללה, מה שאנחנו קוראים לו הסללה, בחטיבת הביניים, עד חטיבת הביניים אנחנו רואים את הבנות כמובילות.
אושרה לרר: ליחידה שלנו יש כמה צירי הפעולה, האחד הוא ציר העצמה שהציגה אותו נציגת שדולת הנשים, אנחנו עובדים עם מספר גורמים, מפעילים תכניות העצמה בכל רחבי הארץ, בשנה שעברה למשל, היו ארבעים אלף בנות בתוך התכניות האלו, מחטיבות ביניים ותיכונים.
אושרה לרר: הציר השני הוא עם מינהל המדע והטכנולוגיה, שם אנחנו עובדים כמו שהציעו כאן בגוגל, באינטל ובמשרד המדע, אנחנו עובדים על ימי עיון, הכשרת מורים ושיתופי פעולה.
אושרה לרר: ציר נוסף הוא עם שפ"י, הכשרנו ארבע מאות וחמשים יועצות שהן מטבע הדברים "יושבות על צואר הבקבוק" הזה ומכוונות בנים ובנות.
אושרה לרר: עד היום משך ארבע שנים, ארבע מאות וממישים יועצות עברו השתלמות בנושא מיגדר, ומיגדר בתוך מערכת החינוך.
אושרה לרר: ציר נוסף הוא שיתוף הפעולה שלנו עם האגף למחוננים ומצויינים, שביחד אתם בדקנו את המבחנים שמאתרים מחוננים ומחוננות, מצאנו הטיות מיגדריות ובנינו מסלול.
אושרה לרר: כל מה שאמרתם עד עכשיו, דרך אגב, עשתה עמירה שכטר, קודמתי, אני חדשה בתפקיד.
רונית תירוש: שיהיה לך בהצלחה.
אושרה לרר: תודה.
אושרה לרר: יש העדפה או השפעה מתקנת לבנות בתכנית הקבלה לתכניות למחוננים ומצטיינים.
אושרה לרר: מה שאנחנו מדברים עליו עד עכשיו הוא הרבה מאד מוקדים, הוא הרבה מאד אדוות, שלדעתי צריך להפוך לגל, באיזושהי תכנית אחת כוללת שתאגם את כל המשאבים האלה יחד.
רונית תירוש: מה לגבי הפרדה בין בנים ובנות בשעות הלימוד של מדעים?
אושרה לרר: יש על זה מחקרים בעולם שזה מצליח.
אושרה לרר: אנחנו בשלבי ניסוי בליד"ה, עדיין אין משם נתונים לשאלה האם זה מצליח או לא - - -
רונית תירוש: אז אני רוצה לבקש ואני חושבת שכבר ביקשתי מעופר רימון כשהיה כאן, ביקשתי לעשות בדיקה על מקומות קיימים, יש לכם את רמ"א עם פרופסור מיכל בלר שיכולה לקחת את הנתונים, חלפו כבר מספר שנים טובות, יש את המיגזר הלא יהודי שיש בו הפרדה ממילא, יש את המיגזר הדתי לאומי שיש שם לפעמים בחלק מן המקומות הפרדה ואפשר לבחון את זה, זאת אומרת, נתונים יש, פשוט צריך לעבד אותם ואני אשמח לקבל את הנתונים במושב הבא שלנו, וגם ליידע את המנכ"לית שלכם ואת השר, ולעודד את השיטה אם תוכח כמוצלחת מבחינה מדעית.
אורנה קופרמן: רק להעיר הערה.
אורנה קופרמן: אדבר דווקא בכובע של מדענית מחשב כי אני גם מדענית מחשב ואומר שבנות נוטות לחשוש מללכת לפיזיקה והן כן יותר הולכות למתמטיקה וגם למדעי המחשב.
אורנה קופרמן: בהקשר הזה אולי כדאי להזכיר את הבונוסים של מדעי המחשב בבגרויות, נושא שעלה והוא רלבנטי בעיקר לנשים כי זה תחום שיחסית נשים כן באות אליו ולאחרונה היה דיון בבונוסים שיינתנו, אחריו הורידו את הבונוס ממדעי המחשב.
רונית תירוש: אשתדל מאד לסיים את המושב הזה עם הישיבה.
רונית תירוש: נתבקשתי על ידי ות"ת והמועצה להשכלה גבוהה להמתין כי הם דנים בזה.
אורנה קופרמן: יש לזה גם אספקט - - -
רונית תירוש: עד סוף החודש נקיים דיון בענין הזה ונראה מה קורה.
רונית תירוש: תודה שהזכרת לי.
משה ויגדור: להתייחס לשאלה שעלתה לגבי המינויים ולגבי הסגל הזוטר.
משה ויגדור: היה אתמול דיון שהעליתי בו את הענין הזה.
משה ויגדור: אחזור על עיקריו עבור מי שלא היה כאן אתמול.
משה ויגדור: העשור האחרון, עד לפני שנה, בהשכלה הגבוהה, היה עשור של קיצוצים ושל צמצומים דרמטיים שגרמו נזק מתמשך שאנחנו עוד נשלם עליו ביוקר והוא התבטא בעיקר בזה שלא היו כמעט גיוסים בכלל לסגל ומעבר לזה, אנשים פרשו ומספר אנשי הסגל ירד.
משה ויגדור: הפתרון היה –שהוא היה פתרון לא מוצלח אבל הוא התמסד, הוא להגדיל את הסגל הזוטר וכתוצאה מכך נוצרה שכבה יחסית רחבה של סגל זוטר שהוא מאד הטרוגני, הוא גם מורים מן החוץ, הוא גם עמיתי הוראה, הוא גם מאסטראנטים, הוא גם דוקטוראנטים, הוא ציבור שלם שממלא פונקציות שונות והציבור הזה לקח על עצמו חלק מן התפקידים המטלות של הסגל הבכיר.
משה ויגדור: זה נושא שדורש פתרון וממש בשעה זו יש משא ומתן.
משה ויגדור: אנחנו מקווים להגיע לפתרון, כולל בטחון תעסוקתי, זה נושא שהוא גם מגדרי אבל גם כללי כי הוא לא נוגע רק לנשים אלא גם לגברים, צריך למצוא שם פתרון ואני מקווה שימצאו לענין הזה פתרון.
משה ויגדור: מעבר לזה, הזכרנו את זה אתמול בדיון, בחומש הקרוב, בזכות ההסדר החדש עם האוצר שמאפשר פיתוח של ההשכלה הגבוהה, גם בתשתיות וגם בכח אדם, עם היעדים שקבעה ות"ת כולל תימרוץ המוסדות על הגעה לאותם יעדים, תימרוץ כספי, אזי בחמש שנים הקרובות יהיה גיוס של כאלפיים חברי סגל שזה מספר מדהים, מספר גדול שמתוכו כפי שראיתם היעד הוא 40%-45% נשים.
משה ויגדור: הענין הוא להגיע לשם כאשר מדובר במצויינות בתחומים אליהם צריך להגיע, אמרנו אתמול שזה יוצא יותר מאחד ליום, מאד קשה, צריך למצוא אותם בארץ, צריך להחזיר מדענים מחוץ לארץ, מדענים ומדעניות, ולתת להם אפשרות.
משה ויגדור: מדובר על 1,500 באוניברסיטאות וכ-400 במכללות, צריך לזכור גם את המכללות שבהן התואר הראשון מאד עלה בעשור האחרון וחצי מכל תלמידי התואר הראשון בארץ, ששים אלף, שהם מחצית מן הלומדים לתואר ראשון – לומדים במכללות.
משה ויגדור: כך שיש לנו בתוך זה בתוך ה-1,500, 700 אנשים שיפרשו בחודש הקרוב בגלל הגיל של חברי הסגל ו-800 הם על מנת להגיע ליחס ממוצע של חבר סגל אחד לעשרים ואחד סטודנטים.
משה ויגדור: יש מקומות שזה יהיה טוב יותר ויש כאלה שפחות.
משה ויגדור: פה יש הזדמנות גם לקלוט עוד הרבה חברות סגל, גם מבין אלה שיחזרו מחוץ לארץ וגם מאלה שנמצאות בארץ.
משה ויגדור: אני מאד מזדהה עם ההערה שנאמרה, לגבי כך שצריך לעזור לבני הזוג, יש מוסדות שיודעים לעשות את זה יותר טוב ויש כאלה שלא יודעים לעשות את זה וככלל, כל הנושא שאנחנו מדברים עליו היום, הרי מדובר בעצם –וזה היה מדהים לשמוע גם את מכון ויצמן שתמיד 'הולך לפני המחנה' בהרבה תחומים אבל, מדובר פה גם על יצירת מודעות ומה שעשתה ות"ת בהקמת הוועדה ובהוצאת ההנחיות יחד עם המעקב שהיא תעשה, הוא הגברת המודעות וגם האמצעים.
משה ויגדור: לוות"ת יש גם את האמצעים כדי לתמרץ כדי להגיע לאותם מקומות אליהם רוצים להגיע.
רות ארנון: כל אני רוצה להודות ליושבת הראש ובכלל על העלאת הנושא במסגרת של דיון בכנסת.
רות ארנון: זה מאד חשוב.
רות ארנון: נשים מהוות 50% ואולי אפילו טיפה יותר מ-50% מן האוכלוסיה.
רות ארנון: כפי שאנחנו יודעים וגם שמענו.
רות ארנון: מבחינת כישורים, מוחיים ושכליים הן לא נופלות מן הגברים.
רות ארנון: אם אין להן יצוג שמתקרב ל-50% בכל התפקידים ובכל רמות התפקידים אז אנחנו יוצאים מפסידים, אנחנו מפסידים את כח האדם המעולה הזה שלא מגיע לכלל ניצול אז אני מקווה שבמאמץ משותף, כמו במילות השיר "עם מאמץ משותף עקשני ועֵר נגול את האבן מפי הבאר", ואולי עם מאמץ שיתחיל מכאן אנחנו נצליח.
רונית תירוש: אני רוצה להודות לרועי גולדשמידט על מספר מחקרים וניירות שהגיש לנו, מהם שאבתי הרבה ידע ומאד העשרתי את התובנות שלי לדיון המאד מעניין הזה.
רונית תירוש: אני התרשמתי, על פי המחקרים שהצגת בדפים שהגשת, ששיעור המשכילות בקרב צעירים היום גבוה יותר מבעבר, זה נותן לי פתח של תקווה, פתח של תקווה לשינוי התפיסה התרבותית הנורמטיבית שלנו את נושא השוויון – שוויון בין המינים או שוויון הזדמנויות בין המינים, אני בהחלט הרבה יותר אופטימית.
רונית תירוש: העובדה הזו כשהיא משולבת עם מודעות מאד גבוהה שצריכה לחלחל, על ידי משרד החינוך, שהוא הפלטרפורמה הכי ראשונית והכי משמעותית, ממש מגילאי גן הילדים.
רונית תירוש: כשהייתי מנכ"לית, בנינו לראשונה את היחידה שאת עומדת היום בראשה, יחידה לשוויון הזדמנויות בין המינים, ופעלנו לשינוי גם בתוך ספרי הלימוד כדי לשרש את אותן סטיגמות קיימות שמתחילות באיורים, בציורים, או אפילו בגן הילדים ששם היו "פינת האחות" ו"פינת הרופא" אז היום יש "פינת הרופאה" ו"פינת האח" זאת אומרת, השינויים הסמנטים הללו, הבובות, שהילדה משחקת עם הבובות ולא עם המשאיות ועוד כהנה וכהנה.
רונית תירוש: גם דרך ספרי הלימוד שבהם יש דוגמאות סטריאוטיפיות כשהנשים במטבח והגברים בעבודה, גם באיורים ואלה דברים שבתת-מודע מחלחלים ואחר כך קשה לשרש אותם.
רונית תירוש: זה לא רק ענין של העלאת המודעות אלא כמו שאת אמרת, פרופ' רוטר, שכשמחליטים אז זה לא שברגע שרואים אישה אז מחליטים אחרת אבל, איפשהו, שם, זה כבר נתפס ולכן, מאד מאד חשובה ה perception, התפיסה, הדרך שאנחנו תופסים את האוכלוסיה שמולנו.
רונית תירוש: וכאן ממש לא צריך לראות הבדל, ממש לא צריך לראות הבדל ביניהם אלא להתייחס להיבטים מקצועיים של מצויינות ושל יכולות.
רונית תירוש: אני מברכת ומאמצת את ההחלטות של ות"ת לצורך התמודדות עם אותם חסמים שעומדים בפני נשים.
רונית תירוש: אני בהחלט מברכת על ההחלטה שתמונינה יועצות לכל אחד מן הנשיאים במכללות ובאוניברסיטאות, יועצות לקידום מעמד האישה, אני מבקשת שהמינויים הללו יהיו בשכר.
רונית תירוש: את אומרת לי 'לא'.
רונית תירוש: למה לא, פרופ' רוטר?
רונית תירוש: אני באמצע סיכום אבל למה לא?
ורדה רוטר: אני חושבת שכל אוניברסיטה, ברגע שהיא נותנת סמכות של - - -
רונית תירוש: אצלך זה מדוד, יש לך את הכסף ואת הסמכות.
רונית תירוש: אני עדיין רוצה לסכם את זה כך - - -
ורדה רוטר: זו לא זכות לקנות - - -
רונית תירוש: אני לא יכולה להחליט בשבילכן.
דוברת: אני חולקת על כך.
דוברת: עבודה של נשים צריכה להיות בשכר, יחד עם כח וסמכות.
רונית תירוש: אני מקבלת, זה לא "על חשבון".
רונית תירוש: שתהיה הסמכות ושיהיה התקציב אבל שזה יהיה בשכר כדי שאותה אשה שהיום היא מתנדבת תרגיש יותר מחוייבות בסדרי העדיפויות של הזמן שהיא צריכה להקדיש, אני לא רוצה לסמוך על רוחב ליבן או הספקי הזמן שלהן אלא שהייתי רוצה שזה יהיה מתוגמל והיא מבינה שזה תפקיד.
רונית תירוש: או אז גם ההסתכלות על התפקיד היא אחרת, כשמתקננים את זה ומתגמלים את זה.
רונית תירוש: צריך לקחת צעדים אופרטיביים שכרגע נתפסים כמלאכותיים עם אי נוחות מסויימת, שלנו, הנשים, אבל כן לעשות צעדים אופרטיביים להשוואה מתקנת עד שנימָצֵא בנורמה שתרגיע את רוחנו.
רונית תירוש: הצעדים האלה צריכים להינקט עבור בניית סביבה תומכת שמדברת על facilitator, על תנאים שהם מהווים הנחיה, על תנאים שמאפשרים לנשים לעשות את העבודה, החל מן הפוסט דוקטוראט שהוא נקודה מאד מאד בסיסית ותנאי סף להתקדמות כמדענית ואחר כך כחברת סגל וכו', בהקשר הזה למדתי פה רבות מקלאודיה ומאחרים, שצריך להתייחס גם למשאבים שצריכים להינתן כדי לעשות את הפוסט דוקטוראט ומאד אהבתי שמכון ויצמן אומר: כן, הכסף הזה, המילגה הזו תינתן לבייביסיטר שתשמור על הילד בשעה שאת הולכת ועושה את העבודה, גם לקחת בחשבון את בן הזוג אבל לא להסתפק בזה אלא להסתכל על מה שקורה אחרי שחוזרים לארץ, להבטיח מקום עבודה ולגבי בן הזוג, במידת האפשר, כמו שיעקב פרי דובר בתשדיר רדיו לגבי המילואימניקים, בו הוא מפרסם שמקומות עבודה יקבלו תמריצים מן הבטוח הלאומי ככל שהם ייקלו על המילואימניקים שיוצאים לעשות את מלאכתם, ישמרו להם את מקומות העבודה וכו'.
רונית תירוש: גם כאן, אולי יחד עם הבטוח הלאומי, יכול להיות שיש מקום לחשוב יחד, אֲתן, המל"ג והוות"ת, תיצרו קשר עם הבטוח הלאומי, תציעו רעיונות לשאלה איך אתם מבטיחים את שיבתו של בן הזוג למקום העבודה, אחרי שנתיים, כמו שיש בשירות המדינה חל"ת, החל"ת שומר עלי ועל המקום שלי עד שאני אסיים את מה שאני עושה ואז אני חוזרת למקום העבודה שלי כך שזה מודל שקיים, מנגנון שקיים ולא צריך להמציא את הגלגל אבל אולי עם תימרוץ מן הבטוח הלאומי אפשר יהיה לסייע.
רונית תירוש: מאד ברור לנו שהיום מאד קשה לקחת את בן הזוג, לנתק אותו ממקום העבודה ולא להבטיח לו בטחון תעסוקתי בהמשך.
רונית תירוש: יש לעודד – וראינו פה מספר יוזמות של חברות כמו גוגל, אינטל ואחרות שמעודדות ילדות, נערות וסטודנטיות ואומר אפילו חברות סגל על ידי Mentoring, לקחת נשים מצליחות ממקומות שונים, ואם אנחנו מדברים על האקדמיה אז מן הסגל האקדמי, לשדך אותן לסטודנטיות בשלבים שונים, אם זה במאסטר, בדוקטוראט או בפוסט דוקטוראט משום שלהן יש את התובנות על הקשיים עם הילדים, עם הבית ועם השאר, וללמד אותן פטנטים, לתת 'טיפים', איך אפשר להיעזר ב'טיפים' שלי כמי שכבר עברה את הדרך, לא לוותר ולא להרים ידיים ה Mentoring, החונכות הזו היא דבר שמאד יכול לעזור כמו גם היוזמות שנאמרו כאן לגבי עידוד בנות בתיכון וחטיבות ביניים.
רונית תירוש: לחונכות אוסיף גם את ההכוונה בכתיבה של הגשת בקשות למלגות מחקר וכו'.
רונית תירוש: גם בנושא השימור החונכות בהחלט יכולה לסייע.
רונית תירוש: אני תומכת בהחלטת ות"ת לגבי עמדות המינויים ומקבלי ההחלטות, להציב בהן יותר נשים על מנת שברגע ההחלטה למנות כך או אחרת יהיה יצוג נשי שיהיה ער לנושא של התאמה מתקנת, ואז נראה יותר נשים וכמו שאמרנו, נראה יותר 'חברה מביאה חברה'.
רונית תירוש: כמו שאמרה פרופ' ארנון, "נגול את האבן מפי הבאר" בכוחות משותפים.
רונית תירוש: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
רונית תירוש: בוקר טוב לכולם.
רונית תירוש: אני מבקשת לפתוח הבוקר את הדיון בוועדת מדע וטכנולוגיה בנושא קניין רוחני.
רונית תירוש: אנחנו זימנו את הדיון גם בהקשר של יום הקניין הרוחני העולמי.
רונית תירוש: היום 7 במאי 2012, ט"ו באייר תשע"ב.
רונית תירוש: הבקשה לדיון הגיעה ממספר גורמים, ולפי ההיענות הרבה שבגינה גם העברנו את הדיון מהחדר שלנו בקומה התחתונה לכאן הוא מפאת העניין הרב שעורר הדיון הזה, מה שמעיד על כך שיש בעיה שאינה מטופלת כראוי או לא טופלה כראוי, וזה נושא שבהחלט צריך להסדיר אותו.
רונית תירוש: הנושא של קניין רוחני נדון כאן בוועדת מדע וטכנולוגיה משום שאנחנו בעיקר מתייחסים לנושא של מו"פ – מחקר ופיתוח.
רונית תירוש: בשונה מ"זכויות יוצרים" שזה מטופל בוועדת כלכלה שאני אגב, הייתי שותפה לכל הדיונים שהתקיימו לא בכנסת הזאת, אלא בכנסת הקודמת אצל מי שהיום השר כחלון ועמד בראש ועדת כלכלה.
רונית תירוש: שם דובר יותר על סופרים, על יוצרים בתחום התרבות, הזמר, השירה והכתיבה.
רונית תירוש: פה, כפי שאמרתי, ואני מחדדת את זה, מדברים יותר על מחקר ופיתוח.
רונית תירוש: זה נכון להרבה מאוד משרדים ממשלתיים, כמו למשל משרד הבריאות שהנושא הזה טופל בו כך או אחרת, אבל זה די מוסדר שם; כמו למשרד החקלאות ופיתוח הכפר; אולי ספציפית אני אדבר על מכון וולקני שמייצג מאוד את הנושא הזה.
רונית תירוש: מדובר על מסחר או סחר שנעשה ביצירה עצמה, בפיתוח, במחקר, בתגלית שבאופן מאוד רלוונטי מי שגילה תגלית כזאת או אחרת מוציא את זה החוצה לשוק המסחרי, ולעיתים קרובות מהשוק הזה זה חוזר חזרה אל החוקרים עצמם להמשך פיתוח.
רונית תירוש: זאת אומרת יש מין יחסי גומלין של "תן וקח", וצריך להסדיר למי מגיעים התמלוגים, למי מגיעות הזכויות, אולי אופן חלוקת הזכויות בגין אותה תגלית, אותה יצירה או אותו פיתוח.
רונית תירוש: בעולם הדברים מוסדרים טוב יותר מאשר במדינת ישראל, לפחות לפי מה שקראתי, ואני בהזדמנות זאת מודה לרועי גולדשמיט ממרכז המידע והמחקר של הכנסת שגם הכין עבורנו תקציר של נושא הקניין הרוחני, גם בארץ וגם במשרדי הממשלה השונים וגם, כמובן בעולם.
רונית תירוש: אני כבר אומרת שבמהלך חצי השעה הקרובה אני אצטרך לעזוב ולהצטרף שוב יותר מאוחר.
רונית תירוש: מי שינהל אחריי את הדיון יהיה חבר הכנסת דניאל בן סימון שיושב לצדי, ואני כבר מודה לך על כך.
רונית תירוש: ברשות הדיבור נתחיל עם לשכות המסחר – מי שמייצג, כמובן, הוא חבר הכנסת לשעבר עורך-הדין לין.
אוריאל לין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.
אוריאל לין: קודם כול אני רוצה להביע את תודתי על כך שהחלטתם לקיים דיון מקיף בנושא של זכויות הקניין בישראל, מה שאנחנו קוראים בלעז Intellectual property.
אוריאל לין: דבר שהוא בעל חשיבות אולי יותר גדולה ממה שחלק מאתנו עדיין מבין ברשויות השלטון וברשויות המדינה השונות וגם בתחום הכלכלי במדינה.
אוריאל לין: אני ארשה לעצמי לומר שבמידה רבה מאוד עתיד כלכלת ישראל מותנה בפיתוח זכויות הקניין.
אוריאל לין: זכויות הקניין, כפי שציינת גברתי היושבת-ראש, מקיפים תחומים רבים ביותר ומגוונים ביותר.
אוריאל לין: פעם כשדיברנו על זכויות קניין מיד חשבנו על תחום הספרות, התיאטרון, המוסיקה.
אוריאל לין: אבל כפי שאנחנו מבינים היום זה מתפרס לתחומים רבים מאוד, לא רק פטנטים בתחום התרופות, אלא גם אפילו מה שנקרא "דגמים" – זה גם כן זכויות יוצרים, זה גם "intellectual Property".
אוריאל לין: זה מתפרס על הרבה מאוד תחומים – תרופות, מחשוב, תוכנות, מחקר ופיתוח וכולי.
אוריאל לין: תחומים רבים וענפים ביותר.
רונית תירוש: גם אקדמיה.
רונית תירוש: גם האוניברסיטאות.
אוריאל לין: בוודאי.