GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה בקר: מערכות שנותנות מידע לנהגים בזמן אמת.
משה בקר: כמובן יש גם השלכות על ההגנה על הסביבה.
משה בקר: אני רוצה ללכת להמלצות.
משה בקר: ההמלצות שאני חושב שהן רלוונטיות לדיון הזה ומכיוון שיש פוטנציאל עצום להמשך הפיתוח ודברים שפותחו, צריכים להיות גורמים בדרג הכי בכיר שייקחו את הידע שישנו ומעבר לכך ויעמידו את זה מול הביקוש שמתפתח בנושא הזה בעולם.
משה בקר: לכן אני מדבר על להגדיר מסגרות ותקציבים למיפוי אפשרי של יישומי ITS.
משה בקר: כלומר מה שאנחנו יודעים כרגע, באיזה כיוונים יש לנו צורך ואפשרות ליישם ITS, להגדיר את זה בצורה שיטתית, להגדיר מסגרות לתקציב לפיתוח יישומי ITS משולבים.
משה בקר: זה שיש חברות וכל אחד מפתח רעיון מסוים, זה הכול טוב ויפה, אנחנו יודעים שבסינרגיה בשילוב של טכנולוגיה אחת בטכנולוגיה שנייה, אנחנו מקבלים יישומים ותוצרים נוספים אחרים שאף אחד לא חשב עליהם.
משה בקר: לכן כל הדברים האלה, ברמה של מדענים ראשיים, של משרד המדע והטכנולוגיה, משרד התחבורה, משרד התמ"ת, לשבת בצורה שיטתית, לבנות את המטריצות של איזה סוג של הצלבות בין יישומי ITS אפשריים כדי שזה ישמש בסיס לפיתוחים נוספים אחרים, למפות את היעדים לשיווק של פיתוחי ITS ושילוב ידיים בין ITS ישראל והמדענים הראשיים של כל המשרדים יחד כגוף שפועל למטרה הזאת.
משה בקר: זאת התרומה שלי.
רונית תירוש: יש פה נציג של האוצר?
רונית תירוש: לא הגיע.
רונית תירוש: אבל לפי דברי המדען הראשי בעשר השנים האחרונות חלה עלייה דרמטית בתקציבים על מנת להגיע לפיתוחים האלה, אז אם אנחנו בקו עלייה אנחנו אופטימיים.
רונית תירוש: אני לא יודעת איך להתייחס לסדר הדוברים, משום שבנושא בקרת תנועה רשום לי גם שלמה פלדמן וגם עדה שוורץ, אתם מוותרים כרגע?
שלמה פלדמן: כן, איילת ייצגה אותנו בכבוד.
רונית תירוש: ערן ראובני הוא המנכ"ל של האיגוד של אור עומרי, אז מוותרים כרגע?
ערן ראובני: בהחלט.
רונית תירוש: אפשר אחר כך להשתלב בהמשך הדיון, אנחנו פותחים באמת את המפגש הזה לדיון.
רונית תירוש: אילן גרודסקי, אור ירוק.
אילן גרודסקי: גברתי היושבת ראש, אני רוצה במשפט אחד לברך אותך על הדיון, ולכל הדוברים, לדוברת ולדוברים על ההרצאות המעשירות ומאירות העיניים האלה.
אילן גרודסקי: אנחנו באור ירוק מבקשים רק לא לזנוח את נושא בטיחותם של כלי הרכב בהיבט של החשיבות שהם מביאים להגנת הנוסעים בהם והולכי הרגל שמסביב.
אילן גרודסקי: אנחנו התבשרנו לאחרונה על הצעד של המפקח על הביטוח לעודד מבוטחים שיש ברכבם אביזרי בטיחות מצילי חיים, לקבל ביטוי ביטוחי- - -
רונית תירוש: הנחות.
אילן גרודסקי: הנחה או לקבל את הביטוי הביטוחי הנכון לכך שהם בטוחים יותר.
אילן גרודסקי: לצד העניין הזה בישר משרד התחבורה השנה שהוא יעודד יותר כניסת כלי רכב חדשים, בטיחותיים, למדינת ישראל דרך מדיניות מיסוי טובה יותר בהיבטים של מס קנייה ואנחנו באמת ממתינים שהעניין הזה ירוץ קדימה.
אילן גרודסקי: להערה שלך בנושא קופסאות ירוקות.
אילן גרודסקי: אנחנו מאוד תומכים לקדם את העניין הזה ולו גם לבטיחותם של התלמידים במדינת ישראל, האוטובוסים שמסיעים תלמידים וליישומים אחרים.
אילן גרודסקי: קופסה ירוקה, ביטוי של מסוכנות ופיקוח על מה שנעשה על ידי הנהגים המקצועיים, תודה.
רונית תירוש: תודה, אילן.
רונית תירוש: לפני ארבע שנים, כשהייתי חברה בוועדת כלכלה, הצעתי למשרד התחבורה, נדמה לי ששאול מופז היה שר התחבורה, אבל הצעתי לעוזי הסמנכ"ל במשרד התחבורה שיפתחו את היבוא האישי, כי ראיתי תגובת שרשרת.
רונית תירוש: ברגע שביבוא אישי מביאים מכוניות חדישות ובדרך כלל אלה רכבים מאוד מפותחים וחדישים ומתוחכמים, זה גם יוזיל בתגובת שרשרת את העלויות כאן בארץ ולא יהיה מונופול לכל היבואנים המורשים כאן בארץ.
רונית תירוש: לא שעו לעצתי אז, אבל בהמשך ובמהלך השנים הדברים האלה באמת התקדמו והיום מפתחים את זה ומאפשרים את זה ואני רק יכולה לברך על זה, משום שגם העלויות מוזלות אבל תוך כדי אנחנו מקבלים פה רכבים חדשים עם מערכות תבוניות שכבר משולבות בתוך הרכב בלי שנצטרך לרכוש אותן בעלות נוספת.
רונית תירוש: אני נכחתי בשיח כזה אל מול החברה, כי בצג נדלקת נורה ואומרת 'יש לך בעיה זו וזו' ואתה מבין מה צריך לעשות או לא צריך לעשות.
רונית תירוש: זה מאוד מאוד חשוב.
רונית תירוש: אולי מכאן אני אבקש משי סופר לעדכן אותנו בעניין הקופסה הירוקה, שזה מעניין אותי ברמה האישית גם.
שי סופר: גברתי יושבת הראש, ברשותך מילה אחת על המפה שלנו, מפת הדרכים הטכנולוגית, שלמעשה מערכת ניטור נהיגה שנקראת גם קופסה ירוקה היא חלק ממנה, הרשות למעשה פרסמה 27 נושאים בחלוקה לנהג, דרך ורכב, שהם הנושאים שאנחנו נעבוד עליהם ברמה האסטרטגית עד שנת 2020.
שי סופר: בירוק אתם יכולים לראות את הנושאים שאנחנו כבר עובדים עליהם.
שי סופר: כשאני מדבר על עובדים עליהם זה או מחקר, או תקינה, או תקנות.
שי סופר: זאת אומרת אלה דברים שאנחנו מיישמים אד הוק נכון להיום.
שי סופר: בצהוב אלה נושאים שנמצאים במחקר כרגע, ובתכלת אלה נושאים שיהיו במחקר עתידי במסגרת קולות קוראים שלנו.
רונית תירוש: שי, אנחנו לא נותנים עכשיו- - -
שי סופר: רק לתת תמונה.
שי סופר: מערכת ניטור נהיגה היא מערכת שנחקרה בצורה משמעותית הן בארץ והן בעולם, נמצאה יעילה עבור נהגים צעירים ועבור נהגים מקצועיים.
שי סופר: בגלל ערב רב של מערכות שנמצאות בשוק ומיוצרות על ידי חברות טכנולוגיות, הרשות יזמה ומימנה את תקן 59/05, תקן ישראלי, עלה לנו כמעט חצי מיליון שקל מול מכון התקנים, רק לסבר את האוזן.
שי סופר: שלושה חלקים יש לתקן, חלק פונקציונאלי, חלק בטיחותי ואת החלק שקשור להתקנה ברכב.
שי סופר: התקינה כיום מתייחסת לרכב פרטי ולרכב משא, כמו מיניבוס או מיני ואן, אבל לא למשאיות ולא לאוטובוסים.
שי סופר: היום הנושא של משאיות ואוטובוסים מתעכב בגלל מכון התקנים.
שי סופר: מכון התקנים מתקשה למצוא לנו אתר שבו נעשה ניסויים עבור משאיות ואוטובוסים.
שי סופר: אני יודע שהוא מחפש כזה אתר, הן בארץ והן בעולם.
שי סופר: ברגע שיימצא כזה אתר- - -
רונית תירוש: אני רוצה להבין, אני ביקשתי על היסעים לתלמידים, להתקין שם את הקופסה.
רונית תירוש: זה מאושר או לא מאושר?
שי סופר: במסגרת התקן כל המיניבוסים והאוטובוסים הקטנים, מתאים בהחלט.
רונית תירוש: אז אפשר לקדם את החקיקה.
שי סופר: לגבי אוטובוסים צהובים וכיוצא באלה, אנחנו נעשה גם עוד חלק לתקן שיכלול גם את האוטובוסים.
שי סופר: אבל אני חושב שכשאת הצעת את הצעת החוק את התכוונת בעיקר למיניבוסים ולנהגים הפחות מסודרים, מה שנקרא חאפרים, ולהם אני חושב שהקופסאות מאוד מאוד יתאימו.
רונית תירוש: אני לא הגדרתי את זה ככה, אני אמרתי כל מי שמסיע תלמידים או חיילים.
רונית תירוש: אבל נניח רגע לזה.
רונית תירוש: יש עוד הצעת חוק שלי, שגם היא עדיין תקועה, זה הנושא של מראות צד.
רונית תירוש: אני מזכירה את זה כי זה הוזכר גם בדוח שקיבלתי.
רונית תירוש: מראות צד למניעת שטח מת.
רונית תירוש: אני, שוב, מדברת על היסעים לתלמידים, כשילד קטן עם הילקוט עובר קדימה והנהג לא רואה אותו.
רונית תירוש: אני רוצה מראות צד, גם זה תקוע, גם שם אמרו לי שצריך תקינה, אתה יודע משהו על זה?
שי סופר: אני יודע שמשרד התחבורה מטפל בזה, אבל אם היית שואלת אותי, אני הייתי מציע לך מצלמות ולא מראות.
שי סופר: היום, בעידן הנוכחי, מצלמות יכולות לתת לך הרבה יותר מידע מאשר מראות.
שי סופר: היום יש מערכות כבר במכוניות פרטיות- - -
רונית תירוש: ויש מצלמות שיש להן תו תקן?
שי סופר: היום יש מצלמות שהן חלק אינהרנטי מהרכב.
רונית תירוש: לא, כשאני אדרוש את זה מנהגים של היסעים לתלמידים, מיניבוסים ו- - -
שאול שהרבני: אין רגולציה.
שאול שהרבני: אני ביקשתי אחר כך לומר כמה מילים.
רונית תירוש: אז תאמר אחר כך כמה מילים על זה.
שי סופר: אני חושב שעם מראות התקינה בעיקר מדברת על הנושא של החריגה שלהן מהרכב.
שי סופר: במצלמות לא תהיה לך את הבעיה הזו.
רונית תירוש: לא, אני קונה את זה, רק אם יש את זה מוכן ויש לזה תקן, אז נעשה הסבה.
רונית תירוש: הדבר האחרון שאני רוצה לשאול לעניין שאני עוסקת בו זה כל הנושא של סימולטורים.
רונית תירוש: אני חשבתי שנכון יהיה במסגרת שיעורי נהיגה להחיל את האופציה שמקבילה לשישה שיעורי נהיגה רגילים, קונבנציונליים, אני זורקת שישה, זה יכול להיות מספר אחר, לאפשר נהיגה בסימולטור שהיא תהיה החלופה במכסת השיעורים שלומד חייב לקראת קבלת רישיון.
רונית תירוש: מי יכול לענות לי על זה?
שי סופר: בניגוד נניח לנושא כמו רנ"מ (רישיון נהיגה מדורג) שלגביו יש תמימות דעים לגבי היעילות שלו, בעולם אין אחידות דעים לגבי יעילות סימולטורים בתחום היבשתי.
שי סופר: הרשות יצאה במימון של שני מחקרים, האחד של דר' טובה רוזנבלום מבר אילן, בנושא של נהגים צעירים, עם סימולטור, והנושא נהגים מקצועיים, של דר' נאוה רצון באוניברסיטת תל אביב, עם סימולטור.
שי סופר: שני המחקרים האלה טרם פורסמו.
שי סופר: ברגע שהם יתפרסמו, אני מעריך שזה יהיה בחודש הקרוב, אנחנו נוציא מסמך מדיניות, הן עבור נהגים צעירים והן עבור נהגים מקצועיים.
שי סופר: אנחנו חייבים להראות יעילות מחקרית בהיבט של הסימולטורים- - -
רונית תירוש: מה לוח הזמנים למחקרים הללו?
רונית תירוש: הם הסתיימו?
שי סופר: המחקרים האלה נמצאים עכשיו בשיפוט חיצוני, זאת אומרת המחקר הסתיים, אנחנו עושים לו review חיצוני- - -
רונית תירוש: אני יכולה לבקש שמיד בתום הפגרה אתם תחזרו עם תשובות גם לגבי הממצאים וגם לגבי המדיניות שאתם מחליטים בעקבות הממצאים?
שי סופר: האמת שאפשר לקבוע דיון לדעתי בנושא הזה.
משה בקר: להוסיף משפט אחד, שהרשות יחד עם עיריית חיפה במתקן שקיים היום יוצאת לפרויקט של התקנת מערך שיהיו בו עמדות מחשב וסימולטורים, ואני חושב שמה שיפעל שם, לפי הדגם שיפעל שם, עם בקרה כמובן מחקרית, יכול לשמש בסיס להמשך.
משה בקר: סימולטורים זה כלי שיכול לעזור, ואם משתמשים בו בצורה לא נכונה הוא יכול גם להזיק.
שי סופר: משה, אני לא בטוח שהפרויקט הזה אושר.
רונית תירוש: אנחנו נקיים דיון בעניין הזה.
רונית תירוש: אני מבקשת ממרסל שטאון ולאחר מכן שאול שהרבני.
מרסל שטאון: אני מנהל ISERD שזה מיזם משותף למשרד התעשייה, לוועדה לתכנון ותקצוב ולמשרד המדע, שאמור לקדם את ההשתתפות הישראלית בתכניות המחקר האירופאיות.
מרסל שטאון: אני רציתי לדבר יותר מוקדם בגלל אילוצי זמן, אבל טוב שחיכיתי מכיוון שאיילת הסבירה שהתכנית נעשתה הודות לכסף של הקהילה האירופאית, אבל זה גם הודות לעובדה שאנחנו חברים ושממשלת ישראל תשלם בשבע שנים 550 מיליון יורו על מנת שעיריית תל אביב תוכל לזכות בפרויקט.
מרסל שטאון: מה שאולי הייתי רוצה להוסיף, זה לא רק הכסף, אני מניח ש- - -
רונית תירוש: מרסל, מה אתה רוצה להגיד?
מרסל שטאון: אני רוצה להגיד שיש 100 מיליון יורו שיצאו למכרז אתמול בנושא של תחבורה ושמשרד התחבורה והגורמים השונים שכאן יכולים או לגשת או לתמוך במאמץ לקבל חלק מהכסף הזה, כאשר הכסף הזה הוא לא רק כסף, הוא ידע ופעילות משותפת עם גורמים אירופאים שאולי מזמן פתרו בעיות שאנחנו צריכים לפתור כאן.
מרסל שטאון: לכן יש לנו ארבעה חודשים לענות לקול הקורא הזה ואני רוצה להגיד שזה קיים מכיוון שלא כולם יודעים שזה קיים, ושצריך לעשות איזה מאמץ מסוים בין משרדי ובין אקדמי ובין חברות כדי לנצל את הכספים האלה שמיועדים לשיפור התחבורה ולשיפור המצוינות הטכנולוגית בתחום הזה.
רונית תירוש: שאול שהרבני, בבקשה.
שאול שהרבני: בוקר טוב.
שאול שהרבני: אני מנהל התפעול של חברת איי קונטרול.
שאול שהרבני: נאמר פה משפט על הסעות תלמידים.
שאול שהרבני: איי קונטרול פיתחה מערכת של הקלטה ושידור של וידיאו למוניות ואוטובוסים, אוטובוסים של הסעות.
שאול שהרבני: היחידה מעבירה וידיאו בשידור חי במקרה הצורך למוקד ביטחון, לא כל אחד יכול להיכנס ולראות, היא משפרת בטיחות נוסעים ובטיחות נהיגה, כי היא מצלמת גם את כיוון הנסיעה, היא נותנת מידע חיצוני למקורות מוסמכים כמובן על מצב הרכב.
שאול שהרבני: יש פרויקט באירופה שזה תחנות קליטה בצד הדרך, שאם רכב מתהפך, כשיש תאונה, הוא משדר מצוקה ואת המצב שלו.
שאול שהרבני: זאת אומרת המערכת שלנו גם יכולה לתת מידע לגבי מצב הרכב עם ג'י סנסור, אם הוא הפוך, אם צריך מכבי אש או לא.
שאול שהרבני: אנחנו כבר תפסנו די הרבה מקרים גם של אלימות בתוך האוטובוס וגם של התנהגות לא נכונה של נהגים ונסיעה.
שאול שהרבני: הכנסת מצלמות באוטובוסים, אפשר לשים אותן גם בחוץ וגם בפנים.
שאול שהרבני: דיברתם על מצלמה, היא יכולה לשפר בטיחות נהיגה כי אין מה לעשות, זה הוכח שכשיש מצלמות ההתנהגות של אנשים, ההתנהגות של נהגים, היא טובה יותר.
שאול שהרבני: עוד מילה על הסעות, אנחנו התקנו פרויקט בחברת הסעות אמריקאית, לפני חודש וחצי, ושם אוטובוס הסעות זה לא כמו אצלי אוטובוס צילה, שמסיעה את הבת שלי, שהן בסדר גמור, אבל שם את דיברת על ילדים שיורדים ולא רואים אותם, אז שם יש להם מין זרוע של שני מטרים.
שאול שהרבני: ברגע שהנהג לוחץ על כפתור פתיחת הדלתות יוצאת זרוע אוטומטית, בסביבות שני מטרים, והילד לא יכול לעבור כאן, הוא חייב לעקוף את הזרוע הזאת והתנועה עוצרת.
רונית תירוש: זה באוטובוסים הצהובים?
שאול שהרבני: בצהובים.
שאול שהרבני: אי אפשר להסיע סתם, רק ב-yellow busses וב- yellow bussesיש בשנים האחרונות משהו חדש, שברגע פתיחת הדלתות נפתחות שתי זרועות של תמרורי עצור ולרכב שבא מכאן ורכב שבא מהצד השני אסור לעבור.
רונית תירוש: זה מצוין, למה לא נקנה את זה מהם?
שאול שהרבני: הם מקבלים טיקט של 200 עד 500 דולר.
רונית תירוש: למה לא נעתיק?
שאול שהרבני: לדעתי זה נהדר, זה מקור הכנסות נהדר וזה גם מוריד- - -
רונית תירוש: טוב, הנה גילינו משהו נורא חשוב.
רונית תירוש: עולה לי בראש שאולי נפתח סטרט אפ של איזה שהוא חיישן, שברגע שהאוטו חונה בחנייה ויש מישהו שנושם עוד באוטו, דהיינו איזה ילד שנשכח, אז זה יצפצף ויתריע.
אמיר זיו-אב: זה נושא שעלה בוועדה לשלום הילד לפני כמה חודשים.
רונית תירוש: ויש מי שמפתח, מי שמרים את הכפפה?
אמיר זיו-אב: לא, הגענו למסקנה שבמקרה הזה עדיף אל"ף, לאמץ פתרונות קיימים ולא להתחיל להמציא דברים- - -
אמיר זיו-אב: יש בעולם מבחר.
אמיר זיו-אב: וגם שהדגש יהיה יותר על הסברה.
רונית תירוש: אם יש, אז זה בסדר.
רונית תירוש: הסברה לא עוזרת, אתה רואה שכל קיץ אנחנו שומעים על עוד ילד שנשכח.
אמיר זיו-אב: זה ילד וחצי לשנה ויש עוד ילדים שנפגעים.
רונית תירוש: זה עולם ומלואו, זה לא ילד וחצי בשנה.
רונית תירוש: אני ממש לא רוצה לשמוע אפילו.
רונית תירוש: אני חושבת שזה שווה כל מחיר, אלה ילדים, הם חסרי אונים, אלה תינוקות.
רונית תירוש: אלוף משנה יהורם אילן ליפובסקי.
יהורם אילן ליפובסקי: אני רוצה להגיע לעיקר, אני מתעסק בנושא הזה 12 שנים ואני המייסד של איגוד ה-ITS ישראל, אז אני רוצה לדבר ברמה הלאומית, אני לא רוצה לספר על מיזמים שאני קשור בהם.
יהורם אילן ליפובסקי: ברמה הלאומית לא ייתכן, לדעתי, שתקציב המו"פ (מחקר ופיתוח) של המדען הראשי הוא בדיחה.
יהורם אילן ליפובסקי: אני לא יודע אם את יודעת מה היקפו, אבל באזור המיליון דולר ליותר משנה ובתור אחד שמתעסק במו"פ, אני איש מאוד- - -
רועי גולדשמידט: אתה מדבר על המדען של משרד התחבורה?
יהורם אילן ליפובסקי: המדען של משרד התחבורה, התקציב שלו הוא מיליון דולר.
יהורם אילן ליפובסקי: בתור אחד שמתעסק למשל גם בחלל, ואני יודע שהגדירו את החלל כמנוף טכנולוגי ונתנו שם כספי ענק, אני רוצה לומר שזה מנוף טכנולוגי ושיווקי וייצורי לא פחות גדול.
יהורם אילן ליפובסקי: וכאן אני רוצה להגיד, הכול ברמת הסיסמאות, היבט אחד נוסף שאולי לא הודגש מספיק, אני שנים עובד בהיבט של היצוא, יש חברות ישראליות, אחת בירושלים שנקראת מובילאיי, ויש עוד כמה חברות שמביאות כספים נכבדים לישראל.
יהורם אילן ליפובסקי: אני אומר בשיא האחריות, בתור אחד ש- - - אני גם מוזמן להרצות בווינה בנושא הזה של החידושים הישראליים.
יהורם אילן ליפובסקי: הפוטנציאל, גם הכלכלי, ממש לא- - - לדעתי זה חוסר אחריות, הן ברמת ההישגים הלאומיים, הווה אומר, בטיחות, גודש וכל מה שנאמר, והן ברמת היצוא, לתת למדען הראשי תקציב של בדיחה שהוא צריך להתחלק על עשרה מחקרים.
רונית תירוש: אתה צודק ואנחנו נתייחס לזה בדברי הסיכום.
רונית תירוש: גיל שאקי, מנהל תחום בכיר קלינטק, משרד התמ"ת.
גיל שאקי: שלום.
גיל שאקי: אני רוצה להזכיר ולציין בקצרה, וזה מתחבר לדברים של יהורם, במידה מסוימת כזו או אחרת, יש בלשכת המדען הראשי בתמ"ת תקציב למו"פ יישומי.
גיל שאקי: הועלו פה נקודות של פתרונות לעולמות המתפתחים וצרכים כלכליים ויכולות, את הזכרת בפתיחת הישיבה את החשיבות של פיתוח תעשייה ישראלית, שתתפתח פה תעשייה ועם תוצרים כלכליים, יש תקציב לזה, הצעות לפרויקטי מו"פ יכולות להיות מוגשות ללשכת המדען הראשי אצלנו בתמ"ת.
גיל שאקי: אנחנו גם עובדים בשיתוף פעולה עם אמיר ואנחנו נתמוך בהצעות ראויות.
גיל שאקי: זה דבר אחד.
גיל שאקי: דבר שני, להזכיר בהקשר הזה את התכנית הלאומית לתחליפי נפט לתחבורה, שם יש גם תקציבים ייעודיים לנושא של תחליפי נפט.
גיל שאקי: התייעלות אנרגטית, ניהול חכם יותר שיביא להפחתה משמעותית של צריכת הדלק, גם כן יכולה לקבל איזה שהוא מענה תקציבי ונקרא לזה גם ערכי, דרך התכנית הזאת.
רונית תירוש: אמיר.
אמיר זיו-אב: עוד הערה על בטיחות, משהו על נתוני הבטיחות.
אמיר זיו-אב: אם אני משווה את הבטיחות היום, היום מדינת ישראל מבחינה סטטיסטית, ואני מדבר רק על הסטטיסטיקה הקרה ומתעלם רגע שכל תאונה ונפגע והרוג ופצוע זה אינסוף, ישראל היום היא במצב דומה למדינות ה-OECD מבחינת כמות הנפגעים פר כל מיני פרמטרים.
אמיר זיו-אב: אם היום היינו ברמת הבטיחות של שנות ה-70, שהייתה חמישית נסועה וכ-700 הרוגים בשנה, היינו היום במקום 350 הרוגים בשנה בערך, 3,000 הרוגים בשנה, זה מספר מדהים.
אמיר זיו-אב: ולפי זה גם אפשר לדעת למה לכוון השקעות, להערכתי זה בעיקר השיפור בתשתיות, חלק גדול מהמוטיבציה בתשתיות זה זרימה, אבל באותה הזדמנות נעשית גם בטיחות, מחלפים למשל.
אמיר זיו-אב: הדבר השני, להערכתי, זה שיפור משמעותי לאורך עשרות השנים האחרונות בבטיחות כלי הרכב.
אמיר זיו-אב: להערכתי הבטיחות עלתה בשתי דרגות, זאת אומרת באותה תאונה שבשנות ה-70 נהרגו היום נפצעים בינוני, לא נפצעים קשה, לדוגמה הגולף של שנת 75' שקל 700 קילו, הגולף של היום שוקל 1,250 קילו ומעלה, הוולוו של השרים של אז שקל כמו הגולף של היום ואלה לא אותם פלחי שוק, כך שזאת התמורה בבטיחות כלי הרכב.
אמיר זיו-אב: המשרד הוא דווקא אחד המובילים בעולם בלאמץ את כלי הרכב היותר בטוחים, לעודד בשיטות השונות של מיסוי וכך הלאה.
אמיר זיו-אב: הדבר האחרון זה כמובן התנהגות הנהגים שהשתנתה, חלק גם בגלל התשתיות, כי כשהתשתיות יותר נעימות ופחות מעצבנות והרכב הוא יותר שקט וממוזג, אז גם ההתנהגות מטבע הדברים.
אמיר זיו-אב: כנראה גם אכיפה והסברה, אבל בסך הכול זה תשתיות דבר ראשון, כלי רכב דבר שני, התנהגות במובן הרכב זה הגורם השלישי, אבל בסך הכול במקום 3,000 הרוגים- - -
משה בקר: הרוגים זה לא המדד היחיד.
משה בקר: כמות הנפגעים במדינת ישראל היא פי שלושה מה-OECD ל-1,000 תושבים.
משה בקר: בהרוגים ישנה ירידה, זה נכון.
רונית תירוש: ההערה במקומה, תודה.
רונית תירוש: כמי שבאה מחינוך אני מאמינה מאוד במדיניות של מניעה ופחות במדיניות של אכיפה, מה גם שאני לא כל כך מתרשמת מיכולת האכיפה, אני מדברת ככלל, של הממשלה למשרדיה השונים.
רונית תירוש: משהו בד.נ.א של האכיפה במשרדי הממשלה לקוי ולכן זה עוד סיבה להצדיק את ההשקעה בתכניות מניעה.
רונית תירוש: אלא מאי?
רונית תירוש: משרד האוצר פחות רואה עין בעין השקעה שתוצאותיה הן לטווחים ארוכים.
רונית תירוש: זאת אומרת מה שלא נראה בעין במיידי הוא פחות מאתגר אותם כהשקעה וחבל.
רונית תירוש: כל הממצאים שהובאו כאן, כל הנתונים הסטטיסטיים הכלכליים של חיסכון, או לחילופין נזקים שעולים לנו, צריכים להילקח בחשבון וכאן לא התקיים כאן ממש דיון אלא יותר הצגה של טכניקות שונות וטכנולוגיות שונות שקיימות בשווקים שלנו, אולי גם בחוץ לארץ, וזה רק גורם לי לסכם את הדיון או את הישיבה הזאת כך שמטרתנו ומטרת כל הטכנולוגיות שהוצגו כאן היום, ועוד יש רבות כנראה נוספות שלא הוצגו, הן לשפר את איכות ובטיחות הנסועה במדינת ישראל.
רונית תירוש: אני קוראת מכאן למשרד האוצר, שלצערי לא הגיע לדיון אבל נביא את הדברים בפני שר האוצר, שצריכה להיות מדיניות שבה תהיה התייחסות לחשיבות המניעה וכתוצאה מכך נדרשת הגדלה של תקציבי המדען הראשי במשרד התחבורה לנושא מו"פ, למחקרים או.
רונית תירוש: לפיתוחים כאלה ואחרים בנושא של בטיחות בדרכים.
רונית תירוש: אני קוראת למשרד התחבורה להכיר את מגוון הטכנולוגיות הקיימות בשוק הפרטי ולאמץ את כל מה שיימצא כראוי לאימוץ, בדגש מיוחד על בטיחות של הסעת המונים בכלל ובפרט הסעת תלמידים וחיילים.
רונית תירוש: הדוגמה שלפחות לי הייתה חדשה כאן, בנושא האוטובוסים הצהובים להסעת תלמידים בארצות הברית, עם אותו מתקן שעוצר את התנועה ומאפשר מעבר בטוח של התלמידים, אולי כחלופה לאותן מצלמות שרצינו או מראות צד שרצינו, אולי לעוד רעיונות שהיו לנו, או בנוסף.
רונית תירוש: אני משאירה את זה למשרד התחבורה לבחון את העניין.
רונית תירוש: לא צריך תמיד להמציא את הגלגל ויפה שעה אחת קודם, אם אנחנו נאמץ טכנולוגיות מוצלחות שקיימות, יעלו מחיריהן ככל שיעלו.
רונית תירוש: אני ערה לכך שהרבה מהעלויות מוטלות על הסקטור הפרטי, כי מי שמסיע זה בעיקר חברות פרטיות ומצאתי את האוצר לא אחת מנסה להגן עליהם מפני חיובם בעלויות נוספות, כי זה יעלה בסופו של דבר את מחיר המכרזים.
רונית תירוש: יש תגובות שרשרת.
רונית תירוש: רבותיי, כשמדובר בנפשות של בני אדם, בין אם זה ילד או מבוגר, אני חושבת שמדינת ישראל צריכה לקחת בחשבון את הממצאים והסטטיסטיקות והמספרים המאוד מאוד כואבים של אחוז הנפגעים בתאונות דרכים, בין אם הרוגים ובין אם פצועים, וההשלכות הכלכליות שיש לכך על המשפחות ועל מדינת ישראל בכלל.
רונית תירוש: לכן אני מבקשת אוזן קשבת במשרד האוצר.
רונית תירוש: אני, אגב, מברכת על כל התקציבים הנוספים שניתנו בשנים האחרונות ואני יודעת שניתנו, לטובת תשתיות ודרכים הרבה יותר נוחות למעברים הן של כלי רכב והן של רכבות וכו' וכו'.
רונית תירוש: אבל אני שוב חוזרת לפתיח של דבריי ולסיום הסיכום הזה, חייבים להשקיע יותר תקציבים במו"פ ולאפשר רכישה של פיתוחים קיימים, בין אם זה בארץ ובי בעולם על מנת לאפשר את אותה בטיחות בדרכים.
רונית תירוש: תודה רבה לכם, הישיבה תמה.
רונית תירוש: אנחנו פותחים ישיבה בנושא חלופה לבגרות מדעית טכנולוגית (קורסים אקדמיים לתלמידי תיכון), היום יום שני, כ"ו בתמוז, תשע"ב, ה-16 ביולי 2012.
רונית תירוש: בראשית דבריי, לפני שנראה מצגת ונשמע את הדוברים, אני רוצה להסביר את סיבת הדיון הזה והמפגש הזה, אני קיבלתי לידיי חוזר של שר החינוך, של משרד החינוך, שבו הוזכרה תכנית, מבורכת בעיניי, שבה משרד החינוך מאשר לתלמידים ללמוד באוניברסיטה הפתוחה והקורסים שהם לומדים, אני לא יודעת אם זה כל קורס שלומדים, אבל מה שמעניין אותי, בוודאי את הוועדה הזאת, אלה קורסים בנושאים של מדעים וטכנולוגיה, הקורסים הללו, הציון שניתן בהם יהווה חלופה לציון בגרות.
רונית תירוש: אני אומרת את הדברים, כדי שאם אני טועה בפרשנות, אז תתקנו אותי, אנשי משרד החינוך.
רונית תירוש: מאוד אהבתי את זה.
רונית תירוש: אני חושבת שזה רעיון נכון וזה רעיון טוב וזה מתמרץ תלמידים להתפתח ולהתקדם ולהעז להגיע לאקדמיה ולהתמודד מול סטודנטים רגילים מן המניין שלומדים איתם באותו קורס והציונים שלהם בהחלט ציונים ראויים וטובים.
רונית תירוש: תהיתי מדוע התכנית הזאת הוגבלה רק לאוניברסיטה הפתוחה ולא מאפשרת את אותה קרדיטציה גם בקורסים של אוניברסיטאות אחרות.
רונית תירוש: אני מניחה שהן טובות לא פחות מהאוניברסיטה הפתוחה.
רונית תירוש: אני רוצה לומר שאני מכירה ומוקירה במשך שנים רבות תכניות, בעיקר של נוער שוחר מדע, אולי יש לזה שמות אחרים באוניברסיטאות שונות, אני מכירה מקרוב את התכנית של נוער שוחר מדע באוניברסיטת תל אביב, הרבה מאוד שנים, עוד כשהייתי מנהלת עירוני ט' בתל אביב, עשינו שם מה שנקרא פרויקט סמילנסקי.
רונית תירוש: אני מחזירה, את עצמי לפחות, להרבה מאוד שנים לאחור.
רונית תירוש: במסגרת התכנית הזאת הנגשנו את האוניברסיטה לתלמידי תיכון.
רונית תירוש: אני רוצה להזכיר שעירוני ט', בית ספר שממוקם בדרום מזרח העיר תל אביב, האוכלוסיות שם נמצאות ברמה סוציו אקונומית בינונית ומטה, הנגישות לאוניברסיטה זה לא היה דבר מובן מאליו בקהילה הזאת והפרויקט נשא פירות מאוד טובים בעקבות העובדה שהילדים הגיעו לאוניברסיטה.
רונית תירוש: אז התכנית הביאה אותם בימי שישי, חלקם לקורסים משותפים, חלקם לקורסים שהיו בלעדיים להם, אבל עצם הנגיעה בדשא של האוניברסיטה כבר הראתה להם שזה אפשרי ועודדה אותם בהמשך הדרך להגיע לשם.
רונית תירוש: לכן אני מברכת על כל תכנית שבאמת חושפת את התלמידים שלנו לאוניברסיטאות, מנגישה אותם ואם גם על הדרך עושים איזה שהוא "קיצור דרך" שבו תלמיד שזוכה לציון בקורס מסוים זה גם מהווה עבורו ציון בבגרות, או חלק מציון בבגרות או ציון בבחינת מגן של בית הספר, זאת אומרת זה לא משנה מה הוואריאציות, אני חושבת שכל יוזמה כזאת היא ראויה, לכן אני חוזרת לשאלת הפתיחה שלי, מדוע אנחנו בעצם לא מאפשרים את האופציה הזאת של קרדיטציה גם מאוניברסיטאות אחרות.
רונית תירוש: לפני שנענה ונשיב על השאלות ונדון בכך, אני רוצה לאפשר לאדם הישראלי מאוניברסיטת תל אביב, מנוער שוחר מדע, להביא בפנינו מצגת שאת חלקה אני כבר ראיתי, או את כולה, תיכף נראה, אבל מה שהופתעתי לראות שם, שרמת הציונים של התלמידים שלנו, של תלמידי בתי הספר, לא רק שהיא לא נופלת מחבריהם הסטודנטים, אלא במקרים רבים אפילו הציונים עולים על אלה של הסטודנטים, אז מי אמר שהנוער שלנו נסוג.
רונית תירוש: אני רק רואה ברכה בהישגיו.
רונית תירוש: בבקשה, אדם.
אדם הישראלי: תודה רבה.
אדם הישראלי: בוקר טוב לכולם.
אדם הישראלי: אני שמח לראות פה כזה קהל גדול, יש פה הרבה קולגות, כי באמת אני חושב שבכל האוניברסיטאות יש תלמידי תיכון שלומדים.
אדם הישראלי: אנחנו נציג את המודל שעובד באוניברסיטת תל אביב, אני מניח שאחרים שידברו יציגו איך זה עובד באוניברסיטאות אחרות, אבל בהחלט יש ילדים שלומדים ובעיקר את התחומים של מדע וטכנולוגיה ברמה אקדמית, יחד עם סטודנטים, ועושים את זה לפחות כמוהם אם לא יותר טוב מהם.
אדם הישראלי: הבאנו לכאן כמה תלמידים שיוכלו לדבר ולספר מהחוויות שלהם, ניקולס יעזור לי גם עם המצגת.
אדם הישראלי: הכנו מצגת שעוד לא ראית, תראי איזה פעלולים.
אדם הישראלי: האוכלוסיות שאנחנו עובדים איתן נגזרות מהחזון של התכנית, של אוניברסיטת תל אביב לנוער, והחזון, יש לו צד אחד שדיברת עליו, זה לצמצם את אי השוויון בהזדמנויות החינוכיות ובאמת להביא תלמידים מכל רחבי הארץ לבוא ללמוד, להכיר את האוניברסיטה, לשבת בקורסים עם מרצים וסטודנטים ולקבל קרדיט אקדמי, אבל כאן הקרדיט האקדמי הוא רק האמצעי והמטרה היא באמת הגדלת הנגישות להשכלה גבוהה עבור אותם צעירים מוכשרים.
אדם הישראלי: הדבר השני, שהוא משותף לכל התלמידים בתכנית, זה להחזיר לסדר היום הציבורי את הנושא של המצוינות, של החתירה למצוינות.
אדם הישראלי: אצלנו לא באים כדי לעבור את הקורס, אלא באים כדי להצטיין ולהגיע כמה שיותר גבוה ועושים את זה תלמידים שבהחלט יכולים.
אדם הישראלי: אנחנו מודעים לזה שהאוכלוסייה של התלמידים הצעירים היא אוכלוסייה יוצאת דופן שהם לא כמו כל סטודנט אחר.
אדם הישראלי: אם הגיל הממוצע הוא סביב ה-25, אז מי שבא אלינו והם מתחילים בגילאי 14-15 וזה עשור משמעותי ואנחנו בנינו מסגרת שלמה שמעבר לשילוב בקורסים הרגילים, מסגרת חינוכית ופדגוגית שעוטפת אותם, יש להם חונכים, יש להם מדריכים, יש להם עבודה בקבוצות, עובדים איתם הרבה מאוד על מיומנויות למידה שגם סטודנט צריך, אבל תלמיד תיכון בוודאי צריך, וכל המערכת הזאת היא במידה רבה גם מתגמשת.
אדם הישראלי: אחר שמדובר באמת על תלמידים מאוד טובים, גם הצרכים שלהם הם שונים כשעוברים מאחד לשני.
אדם הישראלי: הדברים המרכזיים אצלנו זה לקיים בתוך האוניברסיטה מסגרת שתשלב לימודים בלימודים הרגילים.
אדם הישראלי: המסגרת הזאת היא חינוכית וגם חברתית, תשמעו קצת אולי מהילדים גם על האפקט של ללמוד באוניברסיטה עם עוד ילדים מעוד מקומות בארץ שהם לא מכירים ואנחנו מלווים את הבוגרים עד לסיום התואר הראשון.
אדם הישראלי: זה כמובן נוגע לכל מי שעושה את התואר מאוד מהר, יש גם כאלה שגומרים אותו לפני הגיוס לצבא, אבל בוודאי רלוונטי למי שהגיע ממשפחות, מרקע, מיישובים שבהם ההשכלה הגבוהה היא פחות מובנת מאליה ואנחנו עוזרים להם בליווי גם אחרי תום השירות הצבאי או האזרחי או הלאומי, עד שהם גומרים את התואר הראשון.
אדם הישראלי: הצוות שעובד עם הילדים עובר ליווי והדרכה שוטפים, גם מהצד של הייעוץ החינוכי, יש לנו יועצת שמנהלת את כל המסגרת, שאנחנו קוראים לה בית ואוניברסיטה.