GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה ויגדור: זו תהיה גם הזדמנות לרענן את הנושא הזה ולראות באילו דברים אפשר לסייע להידוק ולשיפור אותו שיתוף פעולה כדי להביא לאותו מצב שבו ניתן באמת יהיה להביא את הישראלים שנמצאים בחו"ל, שאנחנו רוצים להביא אותם.
משה ויגדור: כשאשוחח אני מבקש שהשקף הזה יהיה על הלוח ונתייחס לשאלה למה הוא נמצא על הלוח.
משה ויגדור: בשנים הקרובות האקדמיה הישראלית אמורה לקלוט כ-2,000 חברי סגל חדשים, אנחנו מדברים על ששת השנים הקרובות.
משה ויגדור: כ-1,500 חברי סגל חדשים ייקלטו באוניברסיטאות ועוד כ-400 חברי סגל חדשים ייקלטו במכללות.
משה ויגדור: הקליטות האלו הן בכל הדיסציפלינות, הן בכל התחומים והן נחוצות כדי למלא שני דברים, קודם כל את מקומם של 700 חברי סגל שפורשים במהלך חמשת השנים הקרובות, כפי שהזכיר חבר הכנסת פרופ' ברוורמן, יש רבים שעברו את גיל ה-55 וה-60 ובתוך מספר שנים יפרשו, מדובר בכ-700 ובנוסף לזה, אנחנו רוצים להוסיף על המספר הקיים היום עוד 800 כדי להגיע ל-5,000 על מנת שיהיה יחס של מרצה לכל 21 סטודנטים לעומת המצב של היום שהוא בממוצע 1:24 סטודנטים.
משה ויגדור: צריך לזכור - - -
רונית תירוש: שאת אומרת שאתה מוסיף תקנים!?
משה ויגדור: מוסיפים תקנים.
משה ויגדור: נכון, אתייחס לזה, זאת אומרת שאנחנו מוסיפים תקנים.
משה ויגדור: יש פה אתגר גדול שהוא למצוא את אותם אנשים וצריך לזכור, שכשאומרים 1,500 אנשים בחמש שנים זה בעצם אחד ביום, זה אתגר לא פשוט, זה נראה כאילו זה נמצא מעבר לדלת אבל זה דורש מאמץ גדול.
משה ויגדור: ברור שהפוטנציאל העיקר והמשמעותי לקליטת אותם מדענים באוניברסיטאות ובמכללות –והמכללות יש להן גם יעד חשוב של גידול של 400 תקנים כפי שאמרתי, הוא אלה שעזבו בזמנו לצפון אמריקה, בעיקר בעשור שעבר שאנחנו קוראים לו "העשור האבוד" או "העשור החסר", שבו היו קיצוצים דרמטיים בהשכלה הגבוהה שהיום אנחנו משלמים עליהם מחיר יקר, זה אותו עשור שבו התקציבים קוצצו ולא היו כמעט קליטות באוניברסיטאות למעט מספר מקומות בודד או מספר תחומים בודד, ובסך הכל מספר הסגל ירד.
משה ויגדור: דבר שהביא אותנו, אגב, ממצב שבו לפני כעשר שנים היה מרצה ל-17 סטודנטים למצב של 1:24 סטודנטים.
משה ויגדור: שוב, אני מדבר על ממוצעים.
משה ויגדור: צריך גם לזכור שיש דיסציפלינות מדעיות בארץ בהן כ-25% מן המדענים נמצאים בצפון אמריקה, בכלכלה, למשל.
משה ויגדור: 25% מסך כל המדענים הישראלים נמצאים באופן קבוע בצפון אמריקה ונקלטו שם.
משה ויגדור: בהקשר הזה צריך גם להגיד, דברים שיודעים רוב האנשים שיושבים בחדר, שישראל הפכה להיות ליצואן מספר שתיים אחרי קנדה של מוחות לצפון אמריקה.
משה ויגדור: זה דבר שבהחלט מטריד ובהחלט בעייתי.
שכיב מוראד שנאן: האם קנדה היא לא צפון אמריקה?
משה ויגדור: בעיקר צפון אמריקה.
משה ויגדור: בעיקר ארצות הברית.
משה ויגדור: עוד מעט נראה בהמשך קצת פעולות בענין הזה אבל אומר עוד מספר דברים.
משה ויגדור: המצב הכלכלי בארצות הברית כן מסייע ויכול לסייע לנו בהקשר הזה.
משה ויגדור: קודם כל לאחרונה היה פרסום מאד מעניין, לפני שבוע, אני מניח שראיתם, שרבים מקולטי האוניברסיטאות בארצות הברית מתקשים להחזיר היום את ההלוואות שהם לקחו במהלך שנות הלימודים שלהם כדי לממן את הלימודים.
משה ויגדור: הם מתקשים קודם כל משום שההלוואות האלו מאד גבוהות, שכר הלימוד גם באוניברסיטאות בארצות הברית מאד עלה בשנים האחרונות, וגם בגלל שהמצ הכלכלי ומצבם האישי לא מאפשרים להם.
משה ויגדור: הענין הזה הוא פשוט איזשהו סימפטום שמראה את הבעיה שקיימת בהשכלה הגבוהה בארצות הברית.
משה ויגדור: בגלל המצב הכלכלי פחות הלוואות ניתנות היום, תקציבים של המון אוניברסיטאות בארצות הברית לא התקדמו כמו שהם צפו בגלל שיש פחות סיוע פדראלי, בגלל שיש פחות הלוואות, פחות תלמידים ובגלל שאי אפשר להעלות את שכר הלימוד כפי שהעלו אותו בשנים האחרונות.
משה ויגדור: שכר הלימוד גם ככה הגיע באוניברסיטאות המובילות בארצות הברית לסכומים מאד גבוהים שמשפיעים על היכולת של חלק גדול מן הסטודנטים ללמוד בהן.
משה ויגדור: זה אומר שבסך הכל התוצאה היא פחות מישרות שמוצעות באוניברסיטאות בארצות הברית, השכר הוא קצת יותר נמוך, התנאים קצת פחות מפתים, התחרות רבה יותר על כל מישרה ופה אנחנו נכנסים עם התכניות המיוחדות שיש לנו, ועם הצרכים שלנו לקלוט באקדמיה את אותם 2,000 מישרות שהזכרתי קודם.
משה ויגדור: זה לא המשבר שמזכירים אותו כל הזמן, שנגרם בצפון אמריקה, בעיקר בארצות הברית, באוניברסיטאות, "משבר מיידוף" אלא זה דבר מתמשך שנובע מסידרה של דברים שכלכלנים יקראו להם "כאלה שקשורים למאקרו כלכלה" ו"קשורים להתפתחויות גלובאליות שקשורות לאפשרויות כלכליות בצפון אמריקה".
משה ויגדור: צריך לזכור שכשאנחנו אומרים שאנחנו מחפשים אנשים, אנחנו מחפשים את הטובים ביותר, אנחנו רוצים להביא לפה רק את הטובים ביותר מתוך אלה שנמצאים, אולי לא נשמע יפה לומר את זה אבל בסך הכל, העשור הקרוב מאפשר לנו, בזכות ההסכם הרב-שנתי שנחתם בין ות"ת לאוצר, קליטה של חברי סגל ומאפשר להשכלה הגבוהה בארץ להתפתח בצורה מתקבלת על הדעת וללא ספק הרבה יותר טובה מאשר היתה בעשור הקודם, ללא השוואה בכלל.
משה ויגדור: במסגרת הזו קבענו שתהיה התפתחות וקבענו שתהיה גם התמקדות במצויינות האקדמית וזה בא לביטוי בסדרה של פרויקטים כמו מרכזי המצויינות וכמו אחרים.
משה ויגדור: בסך הכל צריך לקלוט כ-2,000 חברי סגל, 1,500 באוניברסיטאות המחקר, המצויינים ביותר, כפי שאמרתי, אחד ליום, משימה קשה, משימה לא פשוטה, כששואלים במכון ויצמן כמה מצטיינים הם מצליחים להביא בשנה כפי שהם רוצים אז הם מדברים על ארבעה-חמישה ואולי עשרה, לא מעבר לזה.
משה ויגדור: יש קבוצה של גורמים שנמצאים כאן רובם נמצאים כאן בחדר, שהם גם האקדמיה הלאומית למדעים שיש לה מאגר נפלא של נתונים וקשר יוצא מן הכלל עם מדענים ישראלים שנמצאים בצפון אמריקה, בת שבע, שנמצאת פה, ריכזה את זה ומרכזת את זה, משתפת אתנו פעולה יוצאת מן הכלל.
משה ויגדור: גם משרד הקליטה, גם משרד המדע, גם אנשים שהחליטו שהנושא הזה בעצמותיהם כמו דן וילנסקי שנמצא כאן וגם כמובן מפא"ת וגורמים נוספים שאנחנו משתפים אתם פעולה - כל הגורמים האלה יחד משתפים פעולה ותיכף נתייחס אליהם במצגת שליאת תציג.
משה ויגדור: כאן כן חשובה תמיכה של הועדה כדי להבטיח שהשיתוף הזה הוא שיתוף שנותן פירות ושעונה על מה שצריך.
משה ויגדור: בשיתוף הזה יש אלמנטים של מידע, שיתוף במידע, שמירה על מאגרי מידע, עדכון מאגרי מידע, השקעה כספית במרכז קשר, סידרה שלמה של דברים שחלקם נעשו ויהיה מעניין לראות אותם עכשיו אז ברשותך, יושבת הראש, אני מעביר את זה לדר' לי את מעוז.
רונית תירוש: אני אשמח אבל רציתי לשאול, מאחר ואני קצת חשדנית כלפי האוצר או כלפי עקביות יישום החלטות, אשאל כך, כשיוצא אדם לגימלאות ואתה מחליף אותו אז אין בעיה אבל לגבי תוספת התקנים שאתה אומר שכבר הגעתם להסכם עם האוצר, מה מבטיח שאכן התקנים האלה יינתנו?
רונית תירוש: האם זה מדורג בשנים הבאות?
רונית תירוש: האם זה בבת אחת בשנה מסויימת?
רונית תירוש: האם מדובר –כחלק מפיתוי להחזיר אנשים טובים לארץ גם על מתן תמריץ כמו להעלות את שכרם משך תקופה מסויימת, או הטבה מסויימת?
רונית תירוש: זאת אומרת, לא מספיק שרק יבטיחו תוספת לתקנים, אלא יש לשאול איזה עוד פיתויים, אילו תמריצים ניתן לאותם אנשים שהתבססו ומרוויחים יפה ולא ברור לחלוטין שעצם הקריאה תביא אותם לכאן?
רונית תירוש: אז מה מבטיח את תוספת התקנים ומה מבטיח את התמריצים אם בכלל?
משה ויגדור: קודם כל אנחנו מדברים על שני מישורים, על הסכם רב שנתי שנחתם עם אגף תקציבים באוצר - -
רונית תירוש: ממתי עד מתי?
משה ויגדור: מ- 2011 עד 2016.
משה ויגדור: שש שנים.
משה ויגדור: אנחנו נמצאים כבר בעיצומה של השנה השניה.
משה ויגדור: יש בו תוספת שבמצטבר, ב 2016 מגיעה לכשני מיליארד שקל תוספת לתקציב הקודם.
רונית תירוש: האם רק לתקנים?
משה ויגדור: לא, גם להשכלה גבוהה בכלל, לכל ההשכלה הגבוהה.
משה ויגדור: במסגרת הזו זה לא מסומן.
משה ויגדור: בשיטת התקצוב של ות"ת אין סימון לתקנים אלא לתקציבים על פי פרמטרים של הוראה, שמעודדים ומתמרצים את האוניברסיטאות לקחת עוד תקנים כדי להגיע ליעד של 1:21 שדיברתי עליו קודם, זאת אומרת שיש תוספת תשלום לאוניברסיטה ולמכללה כשהן מתקרבות ליעד שהוגדר להן.
משה ויגדור: הן יתקרבו אל היעד הזה.
משה ויגדור: יש תיקצוב נוסף במסגרת מודל התקצוב של תיקצוב מצויינות, על פי תוצאות של מחקרים.
משה ויגדור: אנחנו לא מתקצבים על פי תשומות אלא על פי תפוקות, על פי תוצאות, זאת אומרת, כאשר המוסדות האקדמיים כשאוניברסיטאות המחקר מראות שהן זוכות בגרנטים מכל מיני קרנות תחרותיות, שיש פרסומים עם impact factor בבטאונים בינלאומיים, שיש תפוקות בצורה של תלמידים וניצולת אז יש תקציב מחקר, יש תקצוב כולל של המוסד שבמסגרתו האוניברסיטאות קולטות חברי סגל נוספים.
משה ויגדור: האוניברסיטאות בעצמן שואפות לקלוט חברי סגל.
משה ויגדור: מה שמנע את הקליטה ואת ההגדלה בעבר ומה שיצר את הצורך להקטין היה היעדר התקציבים, זאת אומרת, התקציב הבסיסי הראשון של כל מוסד יהיה כדי לקלוט עוד חברי סגל.
משה ויגדור: קליטת חברי סגל זה אומר עוד תקציבי מחקר, עוד מצויינות במחקר, כתוצאה מזה עוד תקציב מות"ת, תקציב יחסי למוסדות אחרים או עוד מורים שישפרו את היחס בין מורה לתלמיד שיתן להם עוד תמרוץ מות"ת.
משה ויגדור: בסך הכל המערכת כולה נמצאת בתוך תכנון רב שנתי של המוסדות, כשלכל מוסד יש את היעדים שלו בקליטות חברי סגל והמספרים שאמרתי נגזרים מתוך התכניות של המוסדות.
משה ויגדור: אני מוכרח לומר שברגע שיש הסכם כזה רב שנתי עם האוצר – ואנחנו כמובן שומרים עליו מכל משמר, לא פותחים אותו, לא דורשים תוספות אלא חיים עם המסגרת שנקבעה, האוצר מצד שני מעורב ויודע מה קורה, והמסגרת הזו נשמרת.
משה ויגדור: המסגרת הזו תתקיים, ההסטוריה הוכיחה את זה ואין שום סיבה שלא תתקיים גם עכשיו.
משה ויגדור: מתוך הנסיון של שנתיים ומתוך עבודתנו הצמודה מאד עם אגף תקציבים, אין לנו ספק שהדבר הזה יישמר ובענין הזה צריך לברך את אגף תקציבים שסימן את ההשכלה הגבוהה כאחד מן היעדים לקידום כלכלי-חברתי-סוציאלי במדינת ישראל.
משה ויגדור: יש פרוייקט נוסף שאושר על ידי ממשלת ישראל שהוא פרוייקט יעודי, שבתוכו יש קליטת חברי סגל ממש כיעד של החזרת מוחות, זה פרוייקט מרכזי המצויינות, פרוייקט לחמש שנים ליצירת שלושים מרכזי מצויינות שיתפרסו על תקציב של מיליארד וחצי שקל, כששליש מגיע מן הממשלה, שליש מן האוניברסיטאות ושליש משותפים אסטרטגיים.
משה ויגדור: זה כבר נמצא, ארבעת מרכזי המצויינות הראשונים יצאו לדרך, בדרך נמצאים עכשיו ארבעה, ארבעת מרכזי מצויינות שיצאו הם מרכז לקוגניציה במכון ויצמן, זה היה תהליך של תחרות, מכון ויצמן עם מכללת עמק יזרעאל ואוניברסיטאות נוספות זכו כשבתוך זה יש גם מדענים קיימים וגם יגיעו עוד ארבעה או חמישה מדענים חוזרים שחלקם כבר אותר וחלקם כבר חזר.
משה ויגדור: יש מרכז נוסף לאנרגיות חלופיות שהוא נמצא בטכניון גם שם יש שיתוף פעולה עם עוד גורמים אקדמיים ותיכף אפשר יהיה לשמוע מדר' ליאת מעוז, שמנהלת את כל הפרוייקט הזה את כל הפרטים.
משה ויגדור: יש עוד מרכז של מדעי מחשב בתל אביב, אוניברסיטת תל אביב, שהוא גם בשיתוף פעולה של מספר מוסדות אקדמיים, גם שם ייקלטו כחמישה מדענים חוזרים ויש עוד מרכז אחד באוניברסיטה העברית של פיתוח תרופתי, בתחום הגנטיקה ןהגנומיקה, וכל זה גם יביא, ומעניין, שמי שזכה הוא פרופסור סידר, אבא של הבמאי של "הערת שוליים", שזכה בפרס ופרופסור סידר מקבל את פרס רוטשילד בעוד שבועיים, אז הוא זכה בפרוייקט במסגרת תחרות שהיתה בין האוניברסיטאות.
משה ויגדור: במסגרת פרוייקט מרכזי המצויינות אנחנו מדברים על סדר גודל של כ-150 מדענים חוזרים, אנחנו מדברים על שלושים מרכזי מצויינות, ארבעה כבר יצאו לדרך וכבר נמצאים באוויר וכבר עובדים ועשרה נמצאים כבר בתהליך.
משה ויגדור: אנחנו מקוויים שבתוך פחות מחצי שנה יוכרז גם עליהם והתהליך מתקדם.
משה ויגדור: שלושים מרכזי מצויינות ללא ספק ישנו את מפת המדע מבחינת מעמדה של ישראל בעולם באותם תחומים, כי מדובר על העמקת הידע באותו תחומים אבל הם גם יסייעו לנו להביא לאותם תחומים מדענים חדשים ויש לא מעט תמריצים, כמו שיושבת הראש העירה.
משה ויגדור: יש אתגרים לא פשוטים.
משה ויגדור: כשמגיע מדען שהיה בהרווארד וקיבל שם 'שמים וארץ' והוא מקבל פה שכר רגיל אז צריך לפעמים למצוא פתרונות כדי לשפר את השכר, צריך לתת לו תקציב מחקר כמו שצריך שיוכל לבצע מחקר בלי דאגה, ויש עוד כל מיני בעיות פרוזאיות אבל בעיות מהותיות שבלעדיהן לפעמים אנשים לא ישארו.
משה ויגדור: כמו דיור, איפה אפשר לגור, מחיר של דירה, לפני כן הוא לא קנה דירה, היתה לו שם דירה מהרווארד, איך פותרים את הבעיה כאן, יש פה סידרה שלמה של בעיות שצריך להתמודד אתן, גם בתחום השכר, גם מול הממונה על השכר, גם בתחום של סטנדרטים ישראלים, גם כדי שלא יהיה מצב שרק מי שנסע ועכשיו חוזר יקבל תוספת ותועלות ואילו מי שנשאר פה ורוצה להיות פה לא מקבל אותן, זאת אומרת שיש פה סידרת דילמות לא פשוטות בתוך התהליך הזה.
משה ויגדור: יחד עם זה צריך לזכור שכל מי שנמצא באוניברסיטאות מובילות בארצות הברית ועומד בסטנדרטים שאנחנו מחפשים כאן - חשוב למצוא את הדרך להביא אותו לכאן ולהיקלט במערכת.
רונית תירוש: וואוו.
רונית תירוש: אילו אנרגיות.
רונית תירוש: אי אפשר היה לעצור אותך אבל רציתי לשאול אותך בכל זאת, התקציב הזה שניתן לאוניברסיטאות – שהוא לא צבוע לתוספת תקנים אבל אתה מניח שבשרשור שווה להן להוסיף תקנים כי אם הן מוסיפות תקנים ופרופסור מצוין בנושא מסוים יגיע והן תקבלנה תוספת למצויינות ומחקרים וכו' אז השרשור ברור אבל, מה מונע ממנכ"ל אוניברסיטת תל אביב לקחת את התקציב ולבנות עוד בנין?
משה ויגדור: זו שאלה טובה, שאלה טובה שמתקשרת בעיקר למבנה האוניברסיטאות.
משה ויגדור: מנכ"ל אוניברסיטת תל אביב, עם כל הכבוד, וכמו שאת יודעת הייתי מנכ"ל האוניברסיטה העברית לפני שתים עשרה שנה, הוא לא זה שיחליט על התקציב.
משה ויגדור: הוא יבצע את ההחלטות של הנהלת האוניברסיטה לגבי התקציב.
משה ויגדור: ההחלטות באוניברסיטאות – וכך זה צריך להישמר – יהיו החלטות של המערכת האקדמית.
משה ויגדור: המערכת האקדמית מבינה שהתשתית הפיזית מאד חשובה אבל הנכס העיקרי שיש לכל מוסד אקדמי הוא הסגל והסטודנטים.
משה ויגדור: ואחד קשור בשני כי סגל טוב מושך סטודנטים טובים וסטודנטים טובים מאפשרים לסגל טוב להיקלט.
משה ויגדור: ודאי שצריך גם את התשתית אבל שאין ספק שזה מה שמניע את המערכת.
משה ויגדור: לקלוט חברי סגל, עם חברי סגל טובים לקלוט עוד סטודנטים ולקיים מערכת אקדמית.
רונית תירוש: לפני שנמשיך אני רוצה לברך את חבר הכנסת שכּיב שנאן, חבר כנסת חדש יחסית, זו ישיבה ראשונה שלך אתנו בוועדה הזו כחבר קבוע של הועדה, אני מברכת אותך ומאחלת לך הצלחה רבה כמובן.
רונית תירוש: ודאי נשמע אותך בהמשך.
ליאת מעוז: הרבה מאד מהדברים משה כבר הזכיר אבל אתן רקע מסודר לדיון, כדי שנכיר את מה שנעשה כרגע בתחום של החזרת חוקרים לארץ, ואני אתמקד בתחום של האקדמיה.
ליאת מעוז: נעשים דברים נוספים שקשורים להחזרה לתעשיה, למיגזר הציבורי וכן הלאה.
ליאת מעוז: אנחנו במל"ג-ות"ת פועלים בשני ערוצים מקבילים ונדמה לי שגם יושבת הראש התכוונה לזה, מצד אחד נדרשת פעולה מול המוסדות האקדמיים בישראל, גם לסייע למוסדות לקלוט עוד חוקרים, גם לתמרץ אותם לעשות את זה וגם לשפר את תנאי המחקר בארץ בכלל כדי להפוך את ישראל למקום יותר אטרקטיבי ויותר תחרותי לאותם חוקרים.
ליאת מעוז: מצד שני, נדרשות פעולות גם אל מול אותם חוקרים ישראלים שנמצאים בחו"ל, בין אם אלו פעולות של out reach, שמירת קשר ועדכונים עם אותם חוקרים שנמצאים שם, בין אם זה לספק להם מידע כללי לגבי החזרה לארץ ומידע קונקרטי יותר לגבי האקדמיה, ובין אם זה סיוע ממש אקטיבי בחיפוש משרות באקדמיה בארץ, באוניברסיטאות, במכללות או בגופי מחקר אחרים.
ליאת מעוז: אדבר מעט קודם על מה שאנחנו עושים מול המוסדות האקדמיים בישראל.
ליאת מעוז: יש מספר ערוצים.
ליאת מעוז: הראשון – ומשה הזכיר אותו– הוא הגדלת בסיס התקציב למוסדות.
ליאת מעוז: קודם כל המוסדות שהיו במצוקה תקציבית מאד גדולה מזה יותר מעשור, נזקקים לתקציבים גדולים הרבה יותר כדי להתחיל לחדש ולקלוט חוקרים חדשים לסגל שלהם וזה משהו שילך וישתפר בצורה מדורגת במהלך התכנית.
ליאת מעוז: דבר שני, זה מעודד תקצוב שמתמרץ כלכלית את המוסדות לקלוט עוד חוקרים וחוקרים טובים, חוקרים שהם מצויינים מחקרית, שמשפרים את היחס מול סטודנט והיחס הזה נכון גם לאוניברסיטאות וגם למכללות, ותכניות מיוחדות, שאחד היעדים המוגדרים שלהם הוא השבת מוחות.
ליאת מעוז: מרכזי המצויינות, i-core, היא תכנית הדגל, תכנית שאמורה לקלוט הרבה מאד חוקרים מעולים ועושה את זה עם תקציב יפה.
ליאת מעוז: התכנית הזו, חלק מן התקציב שלה נועד גם לשיפור התשתיות בארץ, לבניית תשתיות מחקר, לבניית שיתופי פעולה וכן הלאה, כשהמטרה היא לא רק נקודתית –להשיב בפינצטה אנשים טובים אלא לבנות את המחקר האקדמי בארץ כמקום אטרקטיבי היום ובעתיד, גם לאותם ישראלים שנמצאים פה והיו עלולים לעזוב את הארץ וגם לכאלה שכבר נמצאים בחו"ל ושוקלים לחזור.
ליאת מעוז: אז חלק ייעודי מן התקציב של התכנית הוא כמובן לקליטת החוקרים.
ליאת מעוז: מדובר על מענקי מחקר מאד נדיבים שניתנים לאותם חוקרים מעולים שמתקבלים לתכנית, מענקים לחמש שנים למחקר, מענקים לבניית מעבדה ראשונית וכן הלאה.
ליאת מעוז: פחות ידועים וגם קיימים הם מרכזי מחקר בנושאים ספציפיים שאנחנו מקימים כמו המרכז לננו-טכנולוגיה שחלק מן היעוד שלהם היה גם קליטת אנשים חדשים ונקלטו בהם לא מעט מכלל האוניברסיטאות בארץ שהוקמו בהם מכונים כאלה.
ליאת מעוז: מרכז מחקר שעומד לקום הוא לחקר דלקים חשמליים במסגרת הפרוייקט הלאומי לפיתוח תחליפי נפט לתחבורה, המרכז שהולך לקום למדעי הים שדנו בו באחת הישיבות הקודמות של הועדה הזו, כל המרכזים האלה מסמנים לעצמם – גם תקציבית– את הנושא של קליטת חוקרים חדשים באקדמיה.
ליאת מעוז: ככלל לגבי חוקרים בארץ אנחנו עושים פעולות גם לשיפור התנאים של אותם חוקרים.
ליאת מעוז: הדבר הראשון שמאד בלט בין ההבדלים בין תנאי המחקר בין ישראלי לחו"ל הוא מענקי מחקר.
ליאת מעוז: מענקי המחקר בישראל היו יחסית קטנים בהשוואה בינלאומית ואנחנו פועלים במסגרת התכנית הרב שנתית להגדלה משמעותית של גובה המענקים האלה.
ליאת מעוז: במהלך התכנית מענקים של הקרן למדע, למשל, יוכפלו בגובה שלהם, זאת אומרת שחוקרים יקבלו סכום הרבה יותר גדול כדי לעשות מחקר בארץ.
ליאת מעוז: בנוסף אנחנו משקיעים בקרנות שמוקדשות לשיתופי פעולה מחקריים בין ישראל לארצות הברית, גם בשתי תכניות חדשות מול סין והודו ומאפשרים לחוקרים בארץ לבצע מחקר עם תקציב יותר גדול ועם גורמים מובילים בעולם.
ליאת מעוז: דברים נוספים הם חברויות של ישראל במועדונים מודעיים בינלאומיות כמו פרוייקט מאיץ החלקיקים המפורסם בז'נבה, ישראל משלמת דמי חברות בו ואנחנו חברים מלאים, פרויקט נוסף שנקרא "ססמי" בירדן, פרוייקט מאיץ בשיתוף של ישראל עם מדינות ערב.
אברהם ענתי: כדאי להוסיף גם את ה e.m.b.l..
ליאת מעוז: נכון, יש הרבה תכניות, ציינתי רק כמה מהן.
ליאת מעוז: יש גם את e.m.b.l., את המסגרת השמינית באירופה וכן הלאה.
ליאת מעוז: ועוד דבר שחדש השנה הוא בנושא גמישות תנאי ההעסקה, אנחנו מעודדים עכשיו בצורה אקטיבית אנשי סגל במכללות לעסוק במחקר וזה בעצם פותח את המכללות כעוד מקום אטרקטיבי לחוקרים מחו"ל שהם יכולים להיקלט בו בארץ ולהמשיך לבצע את המחקר שלהם - - -
רונית תירוש: איך מעודדים מחקר במכללות אם אין שם מסלול לדוקטוראט למשל?
ליאת מעוז: אין שם מסלול לדוקטוראט אבל מעודדים את אנשי הסגל, מבחינת תנאי ההעסקה, מבחינת שעות ההוראה שהם צריכים לתת - - -
משה ויגדור: קודם כל חברי הסגל במכללות יכולים לפנות אל הקרן למדע ולזכות בגרנטים.
משה ויגדור: כשמדובר בחבר סגל שעוסק במחקר תיאורטי כמו במתמטיקה או בפיזיקה אז אין בעיה והוא יכול לעשות את זה.
משה ויגדור: מבחינת שעות, אם מרצה רגיל במכללה צריך ללמד 12 שעות אז מי שעוסק במחקר ויש לו תקציב למחקר יורד ל- 8 שעות הוראה ויש לו יותר זמן לבצע מחקר.
משה ויגדור: אם זה דברים ניסויים כמו בבתי חולים אז יש אפשרות - - -
רונית תירוש: מי שלא קשור למכללה או לאוניברסיטה ורוצה לעשות מחקר, האם יש לו אפשרות לפנות לקרן תמיכה במחקר?
ליאת מעוז: האיי.
ליאת מעוז: אס.
ליאת מעוז: אף.
ליאת מעוז: תומכת בכלל החוקרים בארץ בין אם הם מאוניברסיטה, מכללה, בית חולים, מכון מחקר וכן הלאה.
רונית תירוש: איך קוראים לקרן?
ליאת מעוז: איי.
ליאת מעוז: אס.אף.
ליאת מעוז: - הקרן הלאומית למדע, היא הקרן המרכזית בישראל.
רונית תירוש: כמו שפרופ' ברוורמן ביקש קצרי, תגעי רק בעיקר שנוגע לדיון.
ליאת מעוז: לגבי החוקרים, אנחנו עושים פגישות ומידע עם חוקרים ישראל מחו"ל.
ליאת מעוז: האקדמיה עורכת כל שנה פגישה חוקרים שבאים לחופשה בארץ, אתם רואים פה תמונות וגם פגישות בארצות הברית.
ליאת מעוז: נערכו כמה וכמה.
ליאת מעוז: עוד שבועיים אנחנו יוצאים לעוד מסע יחד עם משרד הקליטה בארצות הברית.
רונית תירוש: האם משרד הקליטה במסגרת התמריצים מציע למשל הקלות בדיור?
שכיב מוראד שנאן: זכויות של תושב חוזר שהוא לא חוקר אקדמאי חלות גם על החוקר, האם נכון?
ליאת מעוז: אני מציעה שמשרד הקליטה יענה.
רונית תירוש: אני מניחה שכן, רציתי שלהם יהיה תיעדוף.
שכיב מוראד שנאן: יש סל במשרד הקליטה שמטפל גם בזה.
ליאת מעוז: מאגר נוסף שאנחנו משתמשים בו בצורה מסיבית הוא המאגר שמשה הזכיר, שמנוהל על ידי האקדמיה הלאומית למדעים, בת שבע חילקה חומר פה והם יוכלו להתייחס לכך בהמשך.
ליאת מעוז: מדובר על מאגר של מעל 2,000 נרשמים, רובם בארצות הברית אבל יש גם באירופה ובאוסטרליה.
ליאת מעוז: זה מאפשר לנו להיות בקשר עם אותם חוקרים, להודיע להם על פגישות שישנן, בת שבע מקשרת אותם עם משרות פנויות באקדמיה וגם מחוץ לאקדמיה, בדברים שמעניינים אקדמאים, הטיפול הוא אישי וזה ערוץ לקשר רציף שלנו מולם.
ליאת מעוז: עוד פרוייקט שעכשיו אמור להתחיל, פרוייקט שיזם אותו ועודד אותו לאורך כל הדרך דן וילנסקי, פרוייקט בשיתוף ארבעה המשרדים, המשרד לקליטת עליה, הות"ת, התמ"ת והאוצר, שאני מקווה שייצא לדרך בקרוב, אתם רואים פה שלושה אלמנטים: מאגר מידע של ישראלים בחו"ל בעלי תואר אקדמי, מרכז קשר ומידע וסיוע בעידוד תעסוקתי.
ליאת מעוז: בניגוד למאגר הקודם שממוקד באקדמיה כאן מדובר על שירות לכלל הישראלים, גם אלה שירצו להיכנס לתעשיה, אפילו בעיקר לתעשיה ואשאיר לעמרי להרחיב על זה בהמשך.
ליאת מעוז: עם כל זה אנחנו רואים הרבה אתגרים לפנינו, אלה דברים שמשה דיבר עליהם: קשה מאד להתחרות בתנאים של ארצות הברית, אם זה שכר ששם יש שכר דיפרנציאלי ואצלנו אין או תנאים שניתנים, מענקי קליטה, הקלה בחובות הוראה ואנחנו מקווים להצליח להתקדם גם בדברים האלה בעתיד כדי שנוכל להיות יותר תחרותיים - - -
רונית תירוש: הקלה בחובות הוראה – האם זה אומר שעות עבודה?
משה ויגדור: פחות שעות הוראה.
רונית תירוש: תודה רבה לָךְ.
רונית תירוש: נמשיך לפי סדר הנרשמים.
אברהם ענתי: בנושא של החזרת מדענים עולים לישראל קודם כל צריך לתת את הדעת על משרות בארץ זאת אומרת, על אלה שלא יברחו, הנושא הזה לא עלה, זאת אומרת צריך שיהיו בארץ משרות.
אברהם ענתי: אנחנו מממנים הרבה מלגות לדוקטוראנטים ולפוסט דוקטוראנטים אבל אף אחד לא עשה מעקב אחרי הדוקטוראנטים והפוסט דוקטורנטים כדי לראות מה קרה להם, האם הם בארץ או האם הם נקלטו בארץ וצריך לתת את הדעת על כך.
אברהם ענתי: היתה איזו תכנית יחד עם משרד הקליטה ומשרדים נוספים שבה אנחנו כללנו למעשה את כל האפשרויות לשאלה איך אפשר לקלוט מדענים בארץ, בבתי חולים ובמרכזי המו"פ אבל מן התכנית הזו, מעבר לדוח, לא יצא שום דבר, כלום לא יצא.
עמרי אינברג: לא יצא דוח.
עמרי אינברג: לא חתמו על הדוח.
אברהם ענתי: דוח אבל אף אחד לא אימץ את המלצות הדוח.
עמרי אינברג: הסקירה של הות"ת בהחלט מרשימה ונותנת אופטימיות אבל אני רוצה להכניס את זה למסגרת.
עמרי אינברג: מדי שנה מסיימים את האוניברסיטאות 1,500 p.h.d.
עמרי אינברג: זאת אומרת, קצב הייצוא של מדינת ישראל של בעלי תואר שלישי הוא 1,500 בשנה.
עמרי אינברג: נכון הוא שבעשור הבא עלינו לטובה הצרכים –כפי שמצהיר עליהם הות"ת הם בערך 250 חברי סגל חדשים בשנה, אבל צריך לראות את הפרופורציות.
עמרי אינברג: 250 מול 1,500 שיוצאים מישראל.
עמרי אינברג: אני לא מציע להקטין את הייצוא של p.h.d’s ממדינת ישראל מכיוון שצריך לתת את חופש הפעולה לכל אחד להגיע לקצה שהוא יכול להגיע אליו, זה נקרא מימוש פוטנציאל ההון האנושי.
עמרי אינברג: אבל, המשמעות היא שאת הדלתא הגדולה הזו שבין היצוא של 1,500 לבין 250 הנצרכים צריך המשק לקלוט בצורה אחרת, קרי, לקלוט אותם במיגזר הציבורי, לקלוט אותם במיגזר העסקי, זו המשימה שלנו, זו המשימה שלנו.
עמרי אינברג: צריך לזכור שאנחנו סוחבים על הגב את העשור האבוד שהוזכר כאן, שקצב הקליטה השנתי בו היה בערך שבעים או שמונים איש בשנה.
עמרי אינברג: התכניות של הות"ת בהחלט טובות ואת שאלת את השאלה: מה יגרום לאדם באמצע הקדנציה לבוא?
עמרי אינברג: במצב הנוכחי שום דבר לא יגרום!
עמרי אינברג: במצב הנוכחי, את ה-250 המשרות השנתיות ימלאו פוסט דוקטוראנטים שגמרו עכשיו את הפוסט דוקטוראט, זאת אומרת חבר'ה בגילאים של 32-38 וייצא לנו מצב שבו שבשלושים שנה הבאות, אחרי העשור הזה, אנחנו נהיה ב'יובש' טוטאלי, זו הבעיה, אם לא ניצור איזושהי מערכת של תמריצים שתקלוט אנשים באמצע הקריירה לאקדמיה נהיה בשבר בעשרים השנה הבאות.
עמרי אינברג: זו בעיה שצריך עכשיו לחשוב עליה.
עמרי אינברג: הבעיה היא שהקליטה באוניברסיטאות היא לא מלמעלה.
עמרי אינברג: זה שהות"ת מחליט או המל"ג מחליטה אבל הנשיאים והרקטורים, ועברתי עכשיו את כל הרקטורים וסגני הנשיאים משבע האוניברסיטאות, עם כולם נפגשתי, זה שכולם מסכימים וכולם אומרים 'בסדר' זה לא ייתן בן אדם אחד, כי הקליטה באקדמיה באה מלמטה.
עמרי אינברג: אותו חבר סגל שרוצה להביא מישהו אז קודם כל הוא מביא את הדוקטוראנט שלו, הדוקטוראנט שהיה אצלו שעכשיו בבוסטון או בסן פרנסיסקו הוא קודם כל דואג להחזיר אותו ולא מביאים את מי שבאמצע קריירה.
עמרי אינברג: זו הבעיה הכי גדולה ומרכזי מצויינות לא פותרים אותה, לא פותרים אותה כי מי שמגיש את ההצעה למרכזי מצויינת לא יביא מישהו שמתחרה אתו, לא יביא מישהו שיהיה במקומו אלא הוא יביא מישהו שיהיה מתחתיו, זו הבעיה.
עמרי אינברג: לגבי התעשיה, חלו בשנתיים האחרונות שני דברים שאני תולה בהם תקוות טובות, האחד הוא ה"קרן הון סיכון לביוטכנולוגיה" שקראתי שבשבוע שעבר היא אישרה את ההסכם הראשון, את המענק הראשון לחברה ישראלית, אבל זה יתן אותותיו בתוך תחום של חמש או שמונה שנים קדימה, זה לא יתן את הפתרון עכשו וצריך להבין שבין ה-1,500 p.h.d’s שגומרים מדי שנה, כמעט 40% הם ממדעי החיים, כמעט 40% ממדעי החיים, תעשיית מדעי החיים לא מסוגלת לקלוט אותם.
עמרי אינברג: הדבר השני שהיה צריך לעשות מזמן ונעשה עכשיו הוא שיצא 'קול קורא' משותף למדען הראשי ולמשרד האוצר, לחברות ביו טכנולוגיות ענקיות וגלובליות, להציע הקמת מרכזים בארץ.
עמרי אינברג: אם זה יקרה, מה שפרס בזמנו רצה להביא מכון מחקר לחצור, אם זה יקרה, שחברה כזו תקים את המרכז המו"פ שלה עם 400 או 500 חוקרים אז זה תהליך שישנה מצב, אחרת לא ישתנה מצב.
בני לשם: בוקר טוב.
בני לשם: דובר כאן הרבה על האקדמיה אבל אני רוצה להכניס לתוך הדיון הזה גם מיגזר שלם של מחקר, שנעשה בבתי חולים, וזה נעשה כמובן על ידי רופאים חוקרים וגם אותם צריך לקחת בחשבון כאשר מדובר על החזרה של מדענים וחוקרים ישראלים לארץ.
בני לשם: התרומה של רופאים חוקרים והמחקר שנעשה בבתי חולים לרפואה עצמה הם תרומה שמתייחסים אליהם לא ברצינות המתאימה שהרי כולם אומרים ש"רופאים צריכים לרפא ולא לחקור" אבל, המחקר הרפואי שנעשה בבתי חולים הוא מחקר שתורם בצורה מדהימה לרפואה בכלל ולרפואה בארץ בפרט, שלא לדבר גם על התרומה לכלכלה מכיוון פיתוחים של תרופות ו medical devices.
בני לשם: אני רק רוצה להזכיר כאן את שיתוף הפעולה המאד טוב שהיה בין לשכת המדען הראשי במשרד הבריאות לבין משרד הקליטה יחד עם עמרי, שבמסגרתו מימָנוּ מלגות לרופאים חוזרים ואני קורא למשרד הקליטה להמשיך בפעילות הנכונה.
רונית תירוש: הייתי מבקש במסגרת ההערות שלכם, הרי אנחנו רוצים לצאת עם משהו יותר פרודוקטיבי, מסקנה או הצעה, אז לצד הביקורת, ומאד חשוב לשמוע את הדברים של משרד הקליטה, למשל, כי אם הכל טוב אז לשם מה התכנסנו?
רונית תירוש: הרי יש בעיות אז תציפו את הבעיות אבל עם פתרונות לצד הצגת הבעיות הללו.
ערן ברוקוביץ': בוקר טוב.
ערן ברוקוביץ': כמשרד להגנת הסביבה נציין מספר תחומים שחשוב מאד שבהם יחזרו מדענים.
ערן ברוקוביץ': כל נושא המגוון הביולוגי ומשאבי טבע, כל הקשור למדעי הסביבה עומד היום על כרעי תרנגולת באקדמיה ובמשרדי הממשלה.