GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ערן ברוקוביץ': תחומים כמו זואולוגיה, בוטניקה, אקולוגיה ובעיקר התחום הטקסונומי, כל נושא השפעות שינויי האקלים וההיערכות לקראתם, רעש ואקוסטיקה, קרינה מייננת, כלכלנים חסרים בנושא של משאבי טבע, סביבה וחקלאות.
ערן ברוקוביץ': וכמו שדיברנו בוועדה הזו בפגישה קודמת, ההשפעה הסביבתית של תעשיית הגז והנפט.
ערן ברוקוביץ': התחום הזה של המיגוון הביולוגי - - -
רונית תירוש: הבוקר ראיתי באחד העיתונים שקוראים לחבר'ה הצעירים שיבואו ללמוד גיאולוגיה ויפסיקו ללמוד כלכלה.
ערן ברוקוביץ': שלא יפסיקו ללמוד כלכלה רק שיעברו לכלכלת סביבה ומשאבי טבע, וגם שילמדו גיאולוגיה.
ערן ברוקוביץ': התחום של המגוון הביולוגי מקבל תאוצה מאד גדולה בכל העולם חוץ מבישראל.
ערן ברוקוביץ': מספר היוצאים לפנסיה בתחום הזה בשנים הקרובות גבוה בהרבה ממספר התקנים שנשארים פתוחים וממספר התקנים שנפתחים.
ערן ברוקוביץ': אין כמעט מי שילמד את דור ההמשך וזה גורם לכך שבמשרדי הממשלה אין כמעט עם מי להתייעץ בתחום ואין ממי ללמוד.
ערן ברוקוביץ': זה יוצר צורך אצל משרדי הממשלה עצמם - - -
רונית תירוש: אחדד את מה שאתה אומר.
רונית תירוש: שלא סתם יעודדו אנשים לחזור אלא ינסו להצביע על אלה שדרושים לנו, אם יש לנו מחסור בכאלה שמתמחים בנושא מדעי הסביבה אז להתכוונן אליהם ולנסות להביא אותם.
ערן ברוקוביץ': בהחלט.
עמרי אינברג: השאלה אם הוא מציע תקנים – זו השאלה.
עמרי אינברג: הוא אומר שיש מחסור אבל איפה הם יעבדו?
עמרי אינברג: האם יש מקום עבודה שמחפש אותם?
ערן ברוקוביץ': נקודה נוספת והיא המרכזית, שהבעיה אינה בריחת מוחות אלא הבעיה היא במקום בו אין תקנים וכמו שנאמר פה בעשור האחרון כמעט ולא היו תקנים, וזה מה שגורם לסטודנטים או למדענים מצויינים לעזוב או לפנות לתחומים אחרים.
ערן ברוקוביץ': ברגע שיהיו תקנים ויהיו פה מקומות עבודה אז זה כלשעצמו יעודד סטודנטים לעסוק באקדמיה - - -
אבישי ברוורמן: סליחה שאני אומר פה, אמר פה משה ויגדור שישנה פתיחה של תקנים והשאלה הראשונה שמתבקשת כאן היא האם הפתיחה של תקנים היא מספקת והשאלה השניה היא האם היא תביא לפתרונות שבין השאר עליהם דיבר, שחלק מן הקליטה לא צריכה להיות רק של צעירים אלא גם טובי המדענים בעולם, שחלקם יהיה האנשים הכי מדהימים, שהם בגיל הביניים, הם כבר פרופסורים בארצות הברית ולכן צריך שלא לדבר על העבר כי לגבי העשור הבנו שהעשור "מחוק" והשאלה שצריך כרגע לשאול היא האם מה שהוצע כרגע יספק אותך?
אבישי ברוורמן: האם יש לך בעיות או שיש לך הצעות?
ערן ברוקוביץ': אני לא מדבר על העבר אלא על העתיד והעתיד הוא הסטודנטים שלומדים בארץ שהם צריכים לראות עתיד כדי להמשיך באקדמיה.
ערן ברוקוביץ': דוקטור צעיר שסיים את הלימודים שלו לפני שנתיים ורואה שכמעט ואין תקנים שנפתחים, גם אם אולי עכשיו מתחילים להיפתח תקנים זה גורם לאנשים - - -
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שמה שאמר משה ויגדור על כל כך הרבה תקנים אתה אומר שזה לא - - -
רונית תירוש: הוא דיבר על חמש שנים.
ערן ברוקוביץ': אנחנו מדברים על בעיה מתמשכת והענין של לקרוא לאנשים מחו"ל וצריך לדבר על הבעיה.
ערן ברוקוביץ': יכול להיות שצריך להביא גם פרופסורים שזה בהחלט ראוי, ובכלל ראוי להחזיר אנשים לארץ, אני לא מתווכח עם הנושא הזה אבל צריך לחשוב על זה שצריך לעודד את הסטודנטים והמדענים שיש לנו בארץ להמשיך באקדמיה.
ערן ברוקוביץ': וזה על ידי יצירת מקומות עבודה, פתיחת תקנים, הרבה תקנים ובתחומים נבחרים.
אבישי ברוורמן: אני יודע על משרה שהתפנתה באוניברסיטת חיפה בחוג לפילוסופיה של המדעים.
אבישי ברוורמן: ופָּנו.
אבישי ברוורמן: מאה חמישים מרצים לפילוסופיה על משרה אחרת וכולם נדרשו וכולם הסכימו לעקור מירושלים ומתל אביב ומבאר שבע לחיפה והחיפוש והבדיקה נמשכו חודשים.
אבישי ברוורמן: בסוף חילקו את זה לשניים אבל מאה וחמישים איש על משרה פנויה אחת וכולם בארץ.
ערן ברוקוביץ': על זה נאמר I rest my case.
אבישי ברוורמן: רק רציתי לחזק אותך.
אביטל בר: תודה, בוקר טוב.
אביטל בר: נקודה אחת שכדאי להוסיף: מרכז הקשר של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, שמנהלת אותו הגברת בת שבע שור בשנים האחרונות, הוקם במסגרת פעילותה של ועדת שוחט.
אביטל בר: לא היה אז מושג של מיפוי השאלה כמה מוחות בורחים ישנם ובשעתו, בייגה שוחט ופרופ' מנחם יערי שהיה נשיא האקדמיה, רצו לקבל נתונים ממופים של הקיים.
אביטל בר: בינתיים בשנים החולפות היו 2,107 איש רשומים, והנתון שחשוב לציין כאן הוא שהמאגר רשום כחוק, מובטחת סודיות מלאה מטעמה של האקדמיה הלאומית למדעים, אנשים סומכים על זה והנתונים שנאספים הם עם הרבה מאד מידע, זאת אומרת שהם ממלאים שאלות עם עשרות שאלות ונתון אחד שאני רוצה להביא בפניכם, בהקשר הבעיות של הקליטה גם בתוך המערכת האקדמית, הוא שמעל 80% שענו על השאלה "מה מביא אותך למלא את השאלון ולרצות לחזור, בין אם אתה בתוך משרה ובין אם אתה בסוף פוסט דוקטוראט וכו', אמרו, שהשכר איננו מרכיב חשוב, מעל 80%.
אביטל בר: מה שכן צויין הוא שהתנאים, תנאי המחקר, לאיזו מעבדה הם מגיעים, באיזו אוניברסיטה הם נקלטים והדברים שיש באוניברסיטה אליה עם מגיעים מבחינה מחקרית, כדי לקלוט אותם, שזה יהיה באותה רמה שממנה הם מגיעים, בעיקר מצפון אמריקה, וזה מאד משמעותי.
אבישי ברוורמן: רק כדי לחזק אותך, לפני שנים, כשהקמנו את המכון הלאומי לביו טכנולוגיה בבאר שבע, טסתי לבוסטון והבאנו בחור בשם איתן רובין שהוא היה ראש המכון לגאלופ של הרווארד.
אבישי ברוורמן: כשהוא בא, ואתה בטח מכיר, מריה קראפט ז"ל, אשתו של בובי קראפט המנכ"ל המפורסם ואיתן רובין אמר: אני אומר לה, הוא אמר: מהרווארד - להיות פה ופה הוא אפילו לא מנהל של המחקר, גייסנו לו תקציב מחקר מאד גדול, מעבדה במליונים אבל המשכורת היא אחרת והשאלה היא כמה הוא מקבל פה וכמה בהרווארד, עם כל הדברים מסביב שהוא מקבל.
אבישי ברוורמן: ואז היא שאלה אותו למה הוא הגיע לבן גוריון, אמר לה: בגלל החום, לא התכוונתי, הסביר לה, שיותר חם כאן אלא לחום האנושי.
אבישי ברוורמן: כל כך הרבה חבר'ה צעירים שמבחינה ציונית רוצים לחזור לארץ ולכן, חשוב בשוליים השכר, חשובה הדירה אבל הדבר המרכזי הוא לתת להם תנאים.
אבישי ברוורמן: אלה אנשים שהם הכי מבריקים בעולם וזה לא בסתירה למה שאמרו כאן הידידים, שצריך לדאוג גם לסגל הזוטר וגם לצעירים שקיימים כאן אבל, כשאני מתייחס לקבוצה הזו, זו קבוצה, ואני חוזר, שהתשואה שלה למדינה היא בלתי נתפסת, אלה אנשים שיובילו את כל המערכות וגם את הבטחון ולכן, הנקודה שאמרת היא משמעותית כי אני מכיר גם את חלק מן המגבלות באוניברסיטאות ולמרות שכתוב "לעולם לא יתקנא אדם בבנו ובתלמידו" הרי אתה מכיר את הסיפור שלפעמים בינוניות, כשרוצים להילחם בזה, עוצרת את הדברים האלה ולכן, החסם הזה הוא מאד משמעותי.
אבישי ברוורמן: זו רק הערה לחזק את מה שאת אומרת.
דן וילנסקי: אני "עוף שונה לחלוטין" מן הקהל שישנו כאן כי אני בא מעולם התעשיה ולצערי הרב, - - -
אבישי ברוורמן: התחיל דיון בוועדת הכספים על נושא תקציב הבטחון, דיון שאני חייב להיות בו, אני בכל מקרה מחזק את הדברים.
אבישי ברוורמן: אמתין עד אחרי דבריך וככל שאוכל.
רונית תירוש: תוכל להציע משהו לסיכום ומסקנות לפני שתצא ואחרי שתשמע אותם.
דן וילנסקי: אני לצערי צריך קצת לדבר אחרת כי מנקודת ההשקפה שלי המצב הוא שונה מאשר מתהווה לכאורה כאן.
דן וילנסקי: אדבר ארבע דקות וחצי על תכנית שיזמתי וקיימת, על מצב אותה התכנית, להצעה ול action item שמעלה חבר הכנסת ברוורמן.
דן וילנסקי: קודם כל אסקר: אני בא מכיוון התעשיה, אני הקמתי חמישה מפעלים תעשייתיים שמעסיקים היום עשרות אלפי אנשים עם מחזור של מעל מיליארד דולר, אני גם מוביל בהתנדבות את התכנית הלאומית למינהל טכנולוגיות, תכנית שנחשבת היום לאחת המוצלחות מבין התכניות הלאומיות.
דן וילנסקי: לפני שנתיים יזמתי את הנושא הזה בהכרה, כאחד שישב באמריקה כעשר שנים במצטבר, יזמתי את התכנית הזו להחזרת ישראלים, לא רק לאקדמיה אלא גם לתעשיה.
דן וילנסקי: התכנית הזו קיבלה את המושג שלמדתי אותו בעקבות כך שהייתי צריך לעבוד עם המימשל – איגום משאבים, הרבה מאד מן המשרדים הממשלתים והמנכ"לים שלהם תמכו בתכנית, אישרו אותה ויותר מאוחר, בשנת 2010 היתה החלטת ממשלה בנושא הזה.
דן וילנסקי: לדעתי היוזמה של פרופ' ברוורמן היא יוזמה ברוכה והיא באה בזמן, אבל לא צריכים להמציא נושאים חדשים אלא שאפשר לחבר אותה לאותה תכנית של החזרת מדענים ומהנדסים לתעשייה, אפשר לחבר אותה לאותה התכנית, תכנית שלמעשה כבר אושרה באופן עקרוני על ידי המימשל, עם 25 מיליון דולר לחמש שנים, כשלאחר קרבות הוסכם שהמדען הראשי של משרד המסחר והתעשיה, אבי חסון, ינהל אותה והכל נראה מבחינה זו יפה וורוד.
דן וילנסקי: אך, - - -
רונית תירוש: האם יש שם לתכנית?
דן וילנסקי: כן, "התכנית הלאומית להחזרת אקדמאים לישראל" החלטת ממשלה מנובמבר 2010.
דן וילנסקי: אבל לצערי הרב, וכאן אני צריך להיות אולי קצת יותר עם הגישה התעשייתית שלי, חלק מראשי המשרדים שהיו אמורים לתמוך בתכנית הזו - - -
רונית תירוש: מי המשרדים?
דן וילנסקי: המשרדים הם משרד המסחר והתעשיה, הות"ת, משרד הקליטה, משרד ראש הממשלה, הנציג שלו יוג'ין קנדל, סגן הממונה על התקציבים מר יוני רגב ומשרד המדע.
דן וילנסקי: כולם תמכו ולמעשה כבר יש אישור לחלוקה התקציבית ביניהם שהוחלטה כבר לפני שנה אבל, חלק מראשי המשרדים לדעתי – ואני מעביר פה ביקורת קשה, איבדו את היכולת הניהולית שלהם ואת הגישה היזמית ליישום של תכנית אמיתית שכולם מסכימים עליה.
דן וילנסקי: הכפופים של אותם המנהלים או של מקבלי ההחלטות, בוחנים את הברגים של המנוע, במקום להסתכל על המנוע וכמובן, שכשחסר בורג אחד אי אפשר להתניע את המנוע הזה ולכן המנוע הזה עדיין לא הותנע וזה כאשר התחלנו את התכנית כבר לפני שלש שנים.
דן וילנסקי: אני מסתכל על ניהול שלי ואדגים: כאשר נכנס נחש לחדר, יש שתי אפשרויות: לקרוא לוועדה שתחליט מה לעשות או להוציא אקדח ולירות בנחש.
דן וילנסקי: לצערי הרב, המימשל שלנו פעל כרגע בדיוק בשיטה ההפוכה וקרא לוועדה של אותם מנהלים הכפופים למקבלי ההחלטות שאמורים להחליט.
דן וילנסקי: כמו שאמרתי קודם אני עושה את זה בהתנדבות כשיש לי לנהל מספר מפעלים תעשייתיים וזה גרם לי, בניגוד לאופי שלי, להגיד שבראשון למרץ שנה זו –ושלחתי מכתב לנוגעים בדבר, אני איאלץ להרים ידיים, בצורה לא אופיינית לי, כשאני לא מעונין לעשות את זה ונראה מה אני מציע לעשות.
דן וילנסקי: אני מציע לאמץ את ההחלטה של חבר הכנסת ברוורמן כחלק מן התכנית הלאומית להחזרת מדענים ואנשי תעשיה ישראליים.
דן וילנסקי: אין צורך להמציא ועדה חדשה, אפשר לחבר את זה לשם, יש תכנית שאושרה ונבדקה, כאשר יש שם אפילו החזר השקעה ואם הייתי בא למעסיק אמריקאי, ועבדתי גם עם מפעלים אמריקאיים, ומראה לו את ה return on investment או את החזר ההשקעה שאני מדבר עליו כאן הוא היה מעיף אותי מכל המדרגות, כי ההבדל הוא ברור ואפילו אנשי ממשרד האוצר הסכימו אתי.
דן וילנסקי: לאפשר לי להוביל את התכנית בהנהגתו של אבי חסון כפי שהוחלט בעבר, עם פיקוח של מנכ"לי המשרדים שהם בעלי ענין - - -
רונית תירוש: האם הועמדת בראש התכנית?
דן וילנסקי: הועמדתי בראש התכנית.
דן וילנסקי: הוסכם שאני אהיה המנהל שלה בהתנדבות ללא שום טובות הנאה.
דן וילנסקי: אני רוצה דבר אחד שיקרה כאן: שהילדים שלי, הנכדים שלי והנינים שלי יגורו בארץ!
דן וילנסקי: אבל אם נמשיך לפעול בצורה כזו לא נגיע לשם והם יהיו אותם אנשים שצריך יהיה להחזיר אותם בחזרה לארץ.
רונית תירוש: האם אתה כפוף למשרד המדען?
דן וילנסקי: אני לא כפוף, אני יזם תעשייתי, אין לי 'בוס' אבל אני מוכן לעבוד עם כל אחד בתנאי שנשיג - - -
רונית תירוש: זו הבעיה שלך.
רונית תירוש: מי הבן אדם שבפניו אתה מתנה את צרותיך?
דן וילנסקי: אני עובד יוני רגב מאגף התקציבים ועם אבי חסון ממשרד המסחר והתעשיה.
דן וילנסקי: אלה שני אנשים שאיתם אני עובד בצורה סדורה ואני לא מקבל שכר .
רונית תירוש: אומר לך משהו כמנכ"לית לשעבר של משרד ממשלתי.
רונית תירוש: אף משרד לא אוהב לתת למן התקציב שלו לטובת משהו אמורפי שלא יזוהה עם נצחונו שלו או הצלחתו שלו.
רונית תירוש: אף שר לא - - -
דן וילנסקי: סליחה, כבוד יושבת הראש, יש לי פה החלטת ממשלה - - -
רונית תירוש: אני אראה לך הרבה החלטות ממשלה והרבה חלוקות.
רונית תירוש: אני זוכרת את שרון, שהוא יזם תכניות לפיתוח לוד, או הנגב או הגליל, ואמר שכל המנכ"לים צריכים להירתם ולצבוע תקציבים אצלם.
רונית תירוש: אני זוכרת שאף אחד מאתנו לא צבע תקציבים בגלל המצוקה.
רונית תירוש: כשזה נופל בין כל המשרדים –ובמסקנות שלי אהיה יותר נוקשה בדרישות אבל, אני אומרת לך מה קורה, הטבע, ה-d.n.a.
רונית תירוש: של משרדי הממשלה הוא כזה שהם לא ממהרים להוציא מן התקציבים למרות שיש החלטת ממשלה כי זה לא משהו שהוא ספציפי שלהם, זה לא "שלי בלבד ממשרד מסוים" אלא זה בינ-משרדי ולכן זה לעולם כנראה יפול בין הכסאות ויקרה מה שקורה עכשיו - - -
דן וילנסקי: כבוד יושבת הראש, אני מצטער שאני לא מסכים אתך כלל.
דן וילנסקי: אני מנהל תכנית אחרת באותה מתכונת, של מינהל הטכנולוגיות, תכנית שפרופ' אבישי ברוורמן מכיר היטב, פרוייקט של 250 מליון דולר לחמש שנים - - -
רונית תירוש: עם אילו משרדי ממשלה?
דן וילנסקי: אם אותם, עם חלק מן המשרדים בנושא של איגום המשאבים, זה פועל להפליא - - -
רונית תירוש: אז מה הבעיה פה?
דן וילנסקי: לא רק שזה פועל להפליא לא שזה אושר גם כתכנית נוספת לעוד חמש שנים והחלוקה היא לפי מה שהוזכר.
דן וילנסקי: מה שיש שם הוא דבר שחסר פה כרגע, ואני מוכן לעמוד בראשה אם תתני לי להגיע למסקנה הסופית שלי, שללא צ'מפיון שום תכנית תעשייתית או ממשלתית או קומבינציה, לא תעבוד!
רונית תירוש: מה זה 'ללא צ'מפיון'?
דן וילנסקי: צ'מפיון זה אדם שינהל את התכנית.
רונית תירוש: אבל אתה מנהל את התכנית.
דן וילנסקי: אני מנהל את התכנית, רגע אחד, תיכף נגיע להמשך, אבל המנהלים שאני כפוף אליהם כרגע, איבדו את הצפון! הם נותנים לחֲשב או ליועץ משפטי להוציא בורג אחד מן המנוע.
רונית תירוש: דן, אני מנסה לעזור.
רונית תירוש: אני לא מנסה להכפיש.
דן וילנסקי: שמעתי מכולם - - -
רונית תירוש: אל תכניס אותנו לאוירה מלחיצה.
רונית תירוש: אני מנסה להבין.
רונית תירוש: אתה עומד בראש שתי תכניות, האחת מוצלחת והשניה לא מוצלחת - - -
דן וילנסקי: תהיה מוצלחת.
דן וילנסקי: היא תהיה מוצלחת.
רונית תירוש: מה מונע מן השניה להיות מוצלחת כמו הראשונה?
דן וילנסקי: חתימה של אותם המנהלים, המנכ"לים של המשרדים הממשלתיים שעקב זה שחשב או יועץ משפטי לא - - -
רונית תירוש: דן, למה בתכנית המוצלחת החשב כן חתם?
רונית תירוש: והיועץ המשפטי כן חתם?
דן וילנסקי: לא יודע.
דן וילנסקי: אני מבקש רק עוד שני משפטים.
דן וילנסקי: יש כעת מכתב שיש כאן את ההעתק שלו, היו צריכים לחתום עליו אותם מאגמי המשאבים, אלה שמחברים את התקציב ביחד, הם לא חתמו מכיוון - - -
דן וילנסקי: מי שלא חתם הם דימיטרי אפרצ'ב מנכ"ל משרד הקליטה, שרון קדמי, דב מאגף התקציבים ופרופ' עמנואל טרכטנברג.
דן וילנסקי: כולם חתמו אבל כל פעם מישהו מוציא איזשהו בורג אחד ואז צריכים לחתום שוב, שמעתי מה שאמר עמרי ש"הכל סודר והכל בסדר" אבל זה לא נחתם.
דן וילנסקי: ההחלטה שאני מציע כאן, כבוד יושבת ראש הועדה, היא למצוא את הדרך לפיה תהיה התחייבות שהמשרדים שנמצאים כאן בתוך שבוע חותמים ומתחילים לעבוד.
דן וילנסקי: עברו שנתיים.
דן וילנסקי: כמה אנשים הפסדנו בינתיים?
רונית תירוש: כמה חתימות חסרות עכשיו כדי לצאת לדרך?
דן וילנסקי: של כבוד מנכ"ל משרד הקליטה, דימיטרי אפרצ'ב.
רונית תירוש: האם רק משרד הקליטה?
דן וילנסקי: טרכטנברג חתם לי על זה אבל אני רוצה לסיים.
דן וילנסקי: אני רוצה להציע להחזיר את ניהול המנהלים ואשמח לשתף פעולה ולהמשיך לעבוד בתכנית.
דן וילנסקי: מציע לפרופ' ברוורמן שיצטרף לאיגום המשאבים ושיהיה חלק מן התכנית.
דן וילנסקי: אני אדווח לאותם מנכ"לים.
רונית תירוש: תודה רבה דן.
רונית תירוש: אשמע את כל מי שנרשם בהמשך.
משה גולדברג: תודה.
משה גולדברג: אני רציתי להביא אופרציה יותר נינוחה, מהלך שאנחנו מקדמים.
משה גולדברג: החל משנת 2000 קיים חיבור בינ-משרדי של תמ"ת, קליטה ובטחון, הפרוייקט נקרא "מדענים עולים", זה סיפור ש'מתקתק' גם עכשיו, יש לי פה את הדווח והפירוט שאעביר לוועדה, מדובר על מאות מדענים ששובצו באקדמיה ובתעשיה.
משה גולדברג: גם בחברות הנדסה שהוקמו.
משה גולדברג: המנגנון שאנחנו מקדמים הוא פרוייקט שמאושר לכל דבר, מדלגים על המשוכה הבטחונית שהיא משוכה בעייתית מאד, מצרפים קצין פרוייקט של מפא"ת לאותו עולה, כאשר בידיעה שלו נמצא מה שהתעשיה צריכה ולכן לאחר ימים יש לנו ערך מוסף עצום ממה שנוצר.
משה גולדברג: הניהול המקצועי הוא בוועדה מאד מצומצמת, עמרי מצד אחד ויש לנו קצין, עבדכם הנאמן, הוא מצוין, התו"ם הוא מצוין, השנה אישרנו עשרים מדענים, חלקם חוזרים וזו מגמה אצלנו, ובאים גם ממדינות רווחה, זה לא רק מארצות הברית כמו שנאמר פה אלא גם מאירופה, ואם הכל טוב אז צריך גם להגיד משהו בנימה שדן דיבר בה כאן, לאורך השנים ההחלטות 'מתאיידות'.
משה גולדברג: זאת אומרת, אותו גוף שנקרא משרד המסחר והתעשיה שהיה צריך להעביר לנו כסף לאורך שנים לא עושה את זה, ואנחנו מוצאים את עצמנו עם סיכום תלת-משרדי כשאחד לא נותן את חלקו ולכן, אנחנו מוצאים היום במשרד הבטחון "קומה ב'" שלמה של מדענים שאנחנו יכולים לשבץ אותם ועמרי יכול להעיד על כך.
משה גולדברג: זו קומה של אנשים שהם למעשה – "קומה ב'" היא קומה וירטואלית שאי אפשר לעשות איתה כלום, כי חסר כסף של אותו משרד שלא משתתף אז ההערה היא אולי קצת בוטה אבל לפני שממציאים מנגנונים חדשים אז צריך לעבוד על כך שמשרדים שסיכמו דברים לפני שנים יכבדו אותם לאורך שנים.
אופק בירנהולץ: ארגון מ"ח – ארגון מורים וחוקרים שהוא הגירסה הירושלמית של ארגון הסגל הזוטר.
אופק בירנהולץ: מבחינתנו הרבה מאד מן הדיון הזה הוא באיזשהו מובן נסיון "לסגור את האורווה אחרי שהסוסים ברחו" ואנחנו הסוסים של הדור הבא באנלוגיה הזו.
אופק בירנהולץ: הסגל הזוטר לא מקבל שליש מן היחס הטוב שאנשים מדברים עליו פה, במסגרת החזרת מדענים שכבר עזבו, כאשר הדבר הנכון מבחינתנו –ולדעתנו הוא שיקול הגיוני, היה למנוע מאנשים לברוח מלכתחילה ולוודא שהקשר של מדענים - - -
רונית תירוש: ולחסוך את הכסף של תמריצי קליטה.
אופק בירנהולץ: ולחסוך את הכסף של תמריצי קליטה אבל זה לא רק ענין חומרי כלומר, במקרה הזה כסף הוא אחד משלושת הנדבכים כאן, וחבר הכנסת ברוורמן ציין את ענין החום האנושי והיחס אז אנחנו לא זוכים לחום אנושי או ליחס מגורמי חינוך, החל ממשרד החינוך וגורמים בכנסת וכלה בהנהלת האוניברסיטאות.
אופק בירנהולץ: אנחנו מוצאים את עצמנו שוב ושוב נאלצים לשבות על קיום הסכמים שנחתמו עמנו.
אופק בירנהולץ: הסגל הזוטר במדינת ישראל, שרואה את היחס מצד המערכת עוד בדוקטוראט ובמאסטר ותקופה קצרה אחריהם, לא יכול לצפות לחום אנושי ושירצה בכלל - - -
רונית תירוש: הייתי שנים בוועדת החינוך וראיתי אתכם הרבה מאד פעמים באים לנסות ליישב משברים, מה אתה מציע כדי שזה ישתנה?
רונית תירוש: הרי אני לא מוציאה החלטה פה בכנסת בנוסח: נא לתת חום אנושי לסגל הזוטר.
אופק בירנהולץ: את סוגיית החום האנושי העלה חבר הכנסת ברוורמן ואני מזכיר שהיא רלבנטית גם עבורנו.
אופק בירנהולץ: מתקיים אתנו משא ומתן על הצעות תקציביות שלא נצטרך להגיע לשביתה וזה אומר תנאי מחקר שדובר עליהם פה למדענים חוזרים ולמכללות, גם בסגל הזוטר יש קרוב לאלף עמיתי הוראה שלא יכולים לעסוק במחקר - - -
רונית תירוש: אתם העתודה של הסגל הבכיר בסופו של דבר.
רונית תירוש: האם נכון?
אופק בירנהולץ: אנחנו מקוויים להיות עתודה לסגל הבכיר.
אופק בירנהולץ: בהקשר הזה אין - - -
רונית תירוש: האם באוניברסיטאות לא מבינים את זה?
אופק בירנהולץ: באוניברסיטאות לא נוהגים כראוי בסגל הזוטר.
אופק בירנהולץ: זה נובע גם ממודל תקצוב שלא רק האוניברסיטאות אחראיות עליו כי זה נובע גם מזה שהתקציב שלנו הוא ה"רך" ביותר שאפשר לפגוע בו, זה נובע מהעדפה של מדענים חוזרים כי יש על זה השפעות תקציביות של הממשלה וזה נובע מהרבה גורמים מערכתיים שלא רואים בנו מפתח, לא רואים בהכשרה שלנו, מלכתחילה, איזשהו משהו שצריך להשקיע בו.
רונית תירוש: האם יש אוניברסיטה בארץ או מוסד אקדמי שהם דוגמה ומופת ליחס הראוי לסגל הזוטר?
אופק בירנהולץ: באוניברסיטה שלי יש פקולטות שיותר טובות מאחרות, לגבי - - -
רונית תירוש: ואז זה כבר תלוי גם במה שבתוך - - -
אופק בירנהולץ: תלוי בתוך פקולטות, כן, ואפשר בהקשר הזה להחמיא לפקולטה למדעי החברה באוניברסיטה העברית - - -
רונית תירוש: אז איך עושים את זה?
אופק בירנהולץ: עוד מספר דברים.
אופק בירנהולץ: קודם כל עוד תקנים, בטחון תעסוקתי, אפשרות לעסוק במחקר גם לעמיתי הוראה, הקלה בעומס הלימודים, הפוסט הוא מאד חשוב, אנחנו מכירים בזה שבאקדמיה צריך לעשות פוסט בחו"ל ואני חושב שדין מי שעוזב לפוסט בחו"ל כשהוא לא יודע אם הוא חוזר כדין מי שיודע שיש לו מקום לחזור.
אופק בירנהולץ: פוסט דוקטוראט הוא כידוע נושא רגיש במיוחד לנשים שזה שלב בעייתי מאד בקריירה ובחיים האישיים שלהן.
אופק בירנהולץ: שילוב של תנאים חומריים עם בטחון תעסוקתי, שכר, שבמקרה שלנו הוא כן משמעותי כי אנחנו לא מדברים פה על מדרגות שכר "הייטקיות" והחל מהדבר הבסיסי ביותר שהוא יחס סביר של קיום הסכמים, שיתייחסו אלינו כי אנחנו לא מעוניינים להגיע לשביתות כמו השביתה שאנחנו עכשיו.
משה ויגדור: מספר מלים.
משה ויגדור: קודם כל אנחנו עושים מאמצים עצומים היום בהשכלה הגבוהה, גם שר החינוך מעורב, שהוא יושב ראש מל"ג וגם יושב ראש ות"ת מעורב כדי לסיים את הסוגיה הזו.
משה ויגדור: הסגל הזוטר הוא סגל שדורש התייחסות ואני מוכרח לומר שהסגל הזוטר מאד גדל בעשור האחרון בגלל הצמצום בסגל הבכיר.
משה ויגדור: הרבה מאד מן המטלות שהיו של הסגל הבכיר ניתנו לסגל הזוטר ואי אפשר להתעלם מזה, זו אחת מן הבעיות של הצמצומים הנוראים שהיו באקדמיה ויצרו גם דברים שלא היו צריכים להיות ויצרו מסלולים אחרים.
משה ויגדור: צריך לזכור שהסגל הזוטר הוא גם סגל מאד הטרוגני, הוא תלמידי מאסטר, הוא תלמידי דוקטוראט, הוא עמיתי הוראה, הוא גורמים מן חוץ והוא גם מאד משתנה מאוניברסיטה לאוניברסיטה.
משה ויגדור: אנחנו עושים היום מאמצים עצומים.
משה ויגדור: לא חשבתי שהנושא יעלה פה היום אבל הוא צריך לעלות, כי צריך לפתור אותו אז אני מוכרח לומר שיש הזדמנות היום, ממש בימים אלה, יש משאים ומתנים שצריך לנצל אותם כדי לסיים את הסכסוך, יש הסכמות על הרבה סוגיות בתחום הכספי, יש סוגיות בתחום של בטחון תעסוקתי, שאנחנו מבינים אותן ואפשר ללכת אתן למקום שהוא יותר טוב מהיום באופן משמעותי ושוב, אני מנצל את הבמה הזו כדי לקרוא לסגל הזוטר לא להחמיץ את ההזדמנות שיש בימים האלה, והעמדנו גם את טרכטנברג עצמו כששר החינוך מעורב עם הממונה על השכר באוצר כדי למצוא פתרון, אני מעריך שבפגישה שאמורה להיות מחר יתקדמו מאד, צריך פשוט לקחת את זה, מיצו את המשא והמתן, מיצו את נושא הסכסוך, צריך להגיע לפתרון.
ישראל זיידרמן: שלום ובוקר טוב לכולם.
ישראל זיידרמן: שלש נקודות - - -
רונית תירוש: סליחה, פרופ' ברוורמן, רצית להתייחס.
אבישי ברוורמן: עליי לצאת לישיבה בוועדת חוץ ובטחון ורק רציתי שלשה דברים.
אבישי ברוורמן: אני מאד שמח שיש פה שילוב, בנוסף לכל האנשים המכובדים שיושבים פה, עם שלושה אנשים שאני רוצה לציין.
אבישי ברוורמן: ואני מסתכל על יושבת הראש שהיתה מנכ"לית ושאלה שאלות בסיסיות וברורות לגבי האקשן ולגבי מה שצריך לעשות.
אבישי ברוורמן: דבר שני, יושב פה משה ויגדור, שיש לו נסיון ניהולי כל כך רחב ועשיר ומעבר לכל נציגי המשרדים יושב פה דן וילנסקי.
אבישי ברוורמן: כי הדוגמה בין הננו לבין מה שקורה פה היא מאד פשוטה, ואת יודעת מנסיונך כמנכ"ל, שלצערנו 70% מהחלטות ממשלה לא קורות, מתוך ה 30% רק חלק קטן.
אבישי ברוורמן: מתי הן קורות?
אבישי ברוורמן: כשמה שאת אמרת והוא אמר: כשיש צ'מפיון.
אבישי ברוורמן: מה זה צ'מפיון?
אבישי ברוורמן: ברגע שיש מישהו שקיבל גיבוי, אם הוא לקח אחריות על התכנית אז ברגע שהוא מקבל גיבוי מן המשרדים זה עובר ולכן, הוועדה הזו, הרי מה התפקיד של הכנסת?
אבישי ברוורמן: לפקח שהחלטות יקרו, כיוון שהביצועים של ההחלטות הם מאד גרועים, וכיוון שלתת הצהרות זה מאד נחמד, אז כאן ישנה דוגמה להזדמנות עקב היות הועדה בראשותך עם יושבי השולחן הזה שמצד אחד את ההצעות של כל הגורמים ששותפים להמשיך באקדמיה, להביא לכל הגורמים את ההצעות וכו' אבל ב action item פשוט לתת 'דד ליין', גבירתי יושבת הראש, 'דד ליין', לכל המשרדים הרלבנטים לחתום ולחתום מיד כדי שאדם כל כך איכותי – ואני מכיר אותו, מוכן להתגייס אז דברים שהוחלטו יילכו לביצוע.
אבישי ברוורמן: כי אם כל משרד ישחק כמו שגיזבר משחק ש"זה לא במגרש שלי" ו"אולי לא מקבל את הקרדיט" ודוחפים אחד את השני אז בסוף משה ויגדור ידידי יבוא לפה בעוד שנתיים או שלש כשאין זרם של מדענים ואין זרם של תקנים ולכן אני מציע תשימי פה דד ליין והדד ליין הוא ברור, ואז חותמים כולם ואז יש בחינה: קורה או לא קורה ואם לא קורה אז הולכים לראש של האנשים, אחרת זה משחק מכור של הצהרות.
אבישי ברוורמן: לגבי אופק, גם לאור מה ששמעתי ממשה, שמעתי את הסיפורים האלה, אתם מדהימים.
אבישי ברוורמן: כמובן שמעבר לכם יש גם כל מיני גופים אחרים שנמצאים ביחד, במאבק המשתנה היום גם באקדמיה, גם לחזק סגל יותר גדול, כדי שחלק מן האנשים לא יהיה יותר על תקציבים ריקים, אז יש פה דיפרנסציה מסויימת.
אבישי ברוורמן: אני מקווה כי אני מאד מעריך את משה ואני חושב ששר החינוך וטרכטנברג, אתם תאבקו בכל הכח להוציא את המכסימום, אני יודע שאתם תסיימו את זה ותעשו את זה בהצלחה.
אבישי ברוורמן: גבירתי יושבת הראש, צריך את ההחלטות האלו ואני מתנצל על שאני צריך לעזוב כי בסופו של דבר, אם בחמש או שש השנים הקרובות הכל ילך לתקציב הבטחון אז אנחנו לא מתקדמים.
ישראל זיידרמן: תודה.
ישראל זיידרמן: שלש נקודות, מעשיות, שאנחנו מבקשים שייכללו בהחלטות של הועדה בסוף הדיון הזה.
ישראל זיידרמן: הדבר הראשון לגבי אופי התקנים ששמענו שיוקצו לקליטות מדענים חוזרים.
ישראל זיידרמן: חשוב שיצויין שאלה יהיו תקנים למסלול עם קביעות כך שלא ניצור עוד קבוצה של אנשים שהם מועסקים בתנאים של היעדר בטחון תעסוקתי, היעדר זכות לשבתון, היעדר תקצוב מלא.
ישראל זיידרמן: היום משרד הקליטה מממן 60% מן המשכורת של אנשים בתכנית "קמיע" למשל, וצריך לדאוג בכל דרך לכך שהמצב הזה לא יחזור.
ישראל זיידרמן: דבר שני, בקשר לאנשי "קמע" שהזכרתי כרגע, איך הם משתלבים בתכנית הזו?
ישראל זיידרמן: האם לא ניתן לפתוח מסלול או אפשרות במסגרת התכנית לקליטה, לפיה יותר מ-400 מדענים שעובדים היום, בעיקר במוסדות להשכלה גבוהה בתת תנאים, בלי קביעות, בלי שבתון וכו', יוכלו להיקלט במסגרת התקצוב שהוזכר כאן.
ישראל זיידרמן: אני מבין שזה דורש מהפיכה כי משרד הקליטה יעביר את 60% שהם מממנים למעסיק הישיר, אם זה משרד החקלאות, מכון וולקני, בית חולים או אוניברסיטה אבל בלי השינוי של מבנה המימון אז אנשים ימשיכו, גם אחרי עשר שנים של עבודה, להיות מועסקים בתנאים שבהם הם מופלים לרעה.
ישראל זיידרמן: נקודה שלישית ואחרונה, נוגעת למשרד הגנת הסביבה.
ישראל זיידרמן: שמענו את הכוונות שלכם, התכניות שלכם וגם האחריות המיניסטריאלית שלכם אבל אני צריך להעלות את הנסיון המר שלי, שהיה לי עם המשרד הזה, שראה לנכון להשכיר את מעבדות המחקר שהיו חלק מן המשרד, ולמעשה, לא לתת תקנים של מדענים במחקר לעובדים של המשרד שמועסקים במקומות האלה, כך שאין מוסד מחקר להגנת הסביבה במדינה, בשעה שלמשרד התשתיות הלאומיות יש את והמכון הביולוגי ועוד מוסדות כמו חקר הימים והאגמים, למשרד החקלאות יש אגף למחקר חקלאי וגם את המכון הוטרינרי אבל למשרד להגנת הסביבה אין מוסד מחקר ואין מינהל מחקר שמכין מכון מחקר שיכול לקלוט את האנשים האלה.
ישראל זיידרמן: לכן הצעתנו היא שהועדה הזו תפנה אל משרד להגנת הסביבה שהוא יבדוק ויתן לנו הצעה מפורטת לשאלה איך הם יכולים לתרום למשימה המשותפת שלנו של קליטת עולים חוזרים על ידי כך שהם חוזרים ובונים מינהל מחקר עם מוסד מחקר של הגנת הסביבה.
אבירם ז'ולטי: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.
אבירם ז'ולטי: דבר ראשון לגבי המאמצים של משרד התמ"ת והמדען הראשי, אנחנו משנת 2010 מתעדפים תושבים חוזרים, כל אלה שמוגדרים כתושבים חוזרים על פי פקודת מס הכנסה, אנחנו משתתפים בשכר של החברות שמעסיקות כאלה אנשים, בעוד 12,000 שקל שזה הרבה כסף לתקופה של שלש שנים.
אבירם ז'ולטי: זה דבר ראשון שלשכת המדען הראשי עושה מעבר לתכניות המיוחדות של הקרן הביוטכנולוגית וה'קול קורא' דברים נוספים שאנחנו עושים בתחומים ספציפיים שזיהינו אותם ככאלה שיש בהם כשל שוק ונדרשת התערבות מיוחדת שלנו.
אבירם ז'ולטי: לגבי מה שאמר דן וילנסקי, אני רוצה לחדד את השאלה איפה התכנית הזו בדיוק תקועה.