GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גליה שגיא: זאת אומרת, המטרה שלנו היא לבוא ולהסביר גם לרשות שמצד אחד, האזרחים זה החובה שלהם והזכות שלהם לקבל את המידע, ומצד שני, הרשות זה הכלי בידיים שלה להגביר את האמון, לדעת מה קורה עם האזרחים, לשקף להם את הפעילות שהם עושים ובאמת להגיע לדיאלוג עם מחזיקי עניין.
רונית תירוש: לפני מלי פולישוק, חברת הכנסת, אני רוצה לשמוע תושב, מחוויותיו של תושב.
רונית תירוש: נווה.
נוה גור: אני לא הייתי יכול חלק מהדיון, אבל עשיתי מאמץ, אחרי טעות של כדורסל, אני פה עם קביים.
נוה גור: אני גם בקשר עם עמותת שבי"ל.
נוה גור: אני תושב הוד השרון, ופעיל ככה מאוד בעיר וכל הדיון כאן, שמדברים עליו שהוא מאוד מעניין, אני חושב שגם צריך לזכור שהוא מחולק בעצם לשני נושאים מרכזיים.
נוה גור: אחד זה באמת השירותים שבהם כל תושב מאיתנו יכול לקבל, אבל מנגד זה סוגיית השקיפות.
נוה גור: אנחנו קבוצה של אנשים שמאוד פעילה ויושבים בישיבות מועצה ורואים את חוסר השקיפות בקבלת החלטות בנושאים של מכרזים, בקבלת החלטות על תקציבי ענק ורשימה גדולה של נושאים.
נוה גור: אני לא רוצה לצלול עכשיו כי הרי אין זמן לכל הסוגיות על האמון שזה יוצר או חוסר האמון שזה יוצר.
נוה גור: אם יש תפישה של ראש רשות שמבין כמה זה חשוב בשבילו, אז העולם הוא שונה לגמרי.
נוה גור: הרי היום חברות עסקיות פונות ללקוח לבקש את הביקורת, לקבל ממנו את המידע ואנחנו נמצאים, אגב, הוד השרון, בסקר של עמותת שבי"ל נמצאים במקום 32, כשבהמשך למה שאמרת, אם אני מנתח גם את הרשויות שנמצאות אחריה, הן רשויות שלא בטוח שגם הציבור שנמצא באותן ערים, מודע ועסוק בזה.
נוה גור: הוא עסוק אולי בדברים יותר חשובים.
רונית תירוש: יותר בסיסיים.
נוה גור: אבל אני בא ואומר – אנחנו כתושבים, מצויים היום במצב שהמפגש המרכזי שלנו ביום-יום בנושאים של חינוך, בתוכניות בניין עיר ותשתיות, הוא מול הרשות המקומית ולא מול השלטון המרכזי.
נוה גור: ואתה פונה לרשות ואין עם מי לדבר.
נוה גור: אין לראש הרשות שום אינסנטיב אפילו לענות.
נוה גור: לא רק בלתת את המידע לציבור, אין נגדו היום שום שוט ואין לו שום אינטרס אפילו חיובי, כמו פרסים שציינת וכן הלאה, לבוא ולתת לתושב את המידע.
נוה גור: ובסוף, התושב בהוד השרון, כמו בהרבה מקומות אחרים, הוא חסר אונים.
רונית תירוש: אני רוצה לומר לך שכשהייתי מנכ"לית משרד החינוך, ואני פונה אליך, אדוני השר, המצאתי את הנושא של פרס חינוך יישובי.
רונית תירוש: אני רוצה לומר לך שהיום ראשי רשויות עמלים קשות, על-מנת שיזכו בתעודה ולקראת בחירות לנופף בה ובקדנציה שלי, אנחנו קיבלנו פרס חינוך יישובי.
רונית תירוש: זה הפך להיות פרס כל-כך יוקרתי.
רונית תירוש: אני חושבת שבאותה מידה ובאותה רמה של חשיבות, שינופף באותה תעודה של פרס שקיפות.
רונית תירוש: שקיפות מכוונת, תקרא לזה איך שתקרא, ושהציבור, זה גם ייצור גם מודעות ציבורית, זאת אומרת, דבר גורר דבר.
רונית תירוש: הציבור ידרוש את זה מראש העיר, זה ייקח שנה שנתיים עד שזו תהיה תחרות בין ראשי ערים מי מקבל את זה ותאמין לי הם יעבדו קשה מאוד.
רונית תירוש: חברת הכנסת לשעבר, מלי פולישוק, בבקשה.
מלי פולישוק בלוך: אני שמחה להיות פה, שוב.
רונית תירוש: גם אנחנו שמחים לראות אותך שוב ושוב.
מלי פולישוק בלוך: הנושא הזה, כנראה בגלל שישבתי על הכיסא שלך, בדיוק בתקופה שנבנה ממשל זמין, אז כנראה בוער בעצמותיי.
מלי פולישוק בלוך: היום אני חברת מועצה בעיריית רעננה ואחד הנושאים הראשונים שהעליתי על סדר היום של המועצה, זה כל הנושא הזה של שימוש באמת בטכנולוגיה לשקיפות ושותפות ציבור.
מלי פולישוק בלוך: מה שאנחנו קוראים ממשל זמין.
מלי פולישוק בלוך: יש שני דברים מרכזיים שצריכים לעבוד עליהם, זה הדמוקרטיה המשתפת, מה שאתה דיברת וגם את, וכשמדברים על דמוקרטיה משתפת, זה קשר דו-צדדי.
רונית תירוש: משתפת או משותפת?
מלי פולישוק בלוך: משתפת.
מלי פולישוק בלוך: משתפת זאת אומרת שגם שומעים וגם מדברים.
מלי פולישוק בלוך: וזה דו-צדדי.
מלי פולישוק בלוך: והכוונה היא שבאמת יהיה דיון, עם התושבים.
מלי פולישוק בלוך: היום עם האמצעים הטכנולוגיים, כל-כך קל להגיע לכל אחד, כמעט לכל אחד.
מלי פולישוק בלוך: כמעט לכל אחד, בטח במקום כמו רעננה.
מלי פולישוק בלוך: אז אנחנו נמצאים במקום מצוין לפי הטבלה, אבל אני אומרת לכם שאני, להגיד שאני מרוצה?
מלי פולישוק בלוך: זה ממש לא.
מלי פולישוק בלוך: אל"ף, השקיפות היא די, זה, בוא נאמר, כאילו, כאילו.
מלי פולישוק בלוך: כאילו שקיפות.
מלי פולישוק בלוך: נכון, יש את הפרוטוקולים שאני רואה באמת מפורסמים, אבל אנחנו כבר רוצים יותר.
מלי פולישוק בלוך: כי הפרוטוקולים זה מהמאה הקודמת ואנחנו רוצים צילום של כל ישיבות, של כל הוועדות והמליאה.
מלי פולישוק בלוך: אנחנו רוצים שבישיבות של ועדות, כשהן מתכנסות, אם זה קורה, אבל כשיש ועדות או מליאה, שהציבור יוכל, קשר On line, כפי שאתה עשית, אדוני השר, בישיבות חוקה ומשפט נדמה לי זה היה, וזה היה כשהטכנולוגיה רק התחילה, בחיתוליה, והציבור יכול היה לדבר עם הוועדה On line.
מלי פולישוק בלוך: כמובן, מישהו יושב ומקבל את המיילים.
ענת לוי: זה לא חוקה ומשפט, זה התחיל במדע.
מלי פולישוק בלוך: אני מתנצלת, יקירתי.
רונית תירוש: היסטוריה מהלכת.
מיכאל איתן: אני אגיד לכם מה ההבדל.
מלי פולישוק בלוך: זה התחיל במדע, כשהוא היה שם.
מלי פולישוק בלוך: כן.
מיכאל איתן: במדע, הדיון היה כמו כאן, אבל לא היה עוד וידיאו, אז קלדנית ישבה והקלידה, וזה הופיע על המסך של האזרחים והאזרח בבית יכול היה גם להקליד וזה היה כמו פורום.
מיכאל איתן: והיה מסך בוועדה, שמנו מסך ואנשים ראו את ההקלדה של התושבים.
מיכאל איתן: בינתיים התקדמנו וכבר ועדת החוקה, היו כבר וידיאו, אז אפשר היה לראות את הדיון.
מלי פולישוק בלוך: אני זכרתי את זה.
מלי פולישוק בלוך: אבל את צודקת, ענת.
מלי פולישוק בלוך: עכשיו תחשבו על תלמידי בית-ספר, אפרופו מנכ"לית לשעבר, תלמידי בית-הספר שיכולים לעבור שיעור פעיל באזרחות, כשהם יושבים והם מתקשרים גם עם ועדה בכנסת וגם עם ועדה בעירייה, במקום הבית שלהם, והם יכולים להשפיע ויכולים לראות ולשמוע ולהשתתף.
מלי פולישוק בלוך: אז גם יש כאן היבט חינוכי, וגם דו-צדדי, של שיתוף אמיתי בדמוקרטיה.
מלי פולישוק בלוך: כך, לדוגמה, וזה גם דבר שהגשתי ברעננה, זה יגיע בסוף אבל זה לוקח זמן, התקציב.
מלי פולישוק בלוך: למה חברי מועצה שהם נורא חכמים ויודעים הכל, אבל בוא נאמר אולי יש עוד כמה רעיונות טובים לכמה תושבים ברעננה, למה שהם לא יהיו שותפים בבניית התקציב.
מלי פולישוק בלוך: תפרסמו את התקציב במועד באתר העירייה, באקסל.
מלי פולישוק בלוך: תנו לתושבים אפשרות להגיב.
מלי פולישוק בלוך: אז הצלחתי אחרי שלוש שנים של מאבק, השנה, התקציב המוצע, לא המוחלט, המוצע, היה באתר העירוני בגללי ובאמת תושבים פעילים, בדפי פייסבוק ובאמצעים אחרים, הגיבו על התקציב המוצע ונתנו רעיונות משלהם.
מלי פולישוק בלוך: אז זה בהחלט פריצת דרך שעבדתי עליה קשה.
מלי פולישוק בלוך: אבל זה לא מספיק.
מלי פולישוק בלוך: אני אתן לכם דוגמה.
מלי פולישוק בלוך: כשהייתי יושבת-ראש ועדת ביקורת ברעננה, מסתבר שעל-פי דו"ח המבקר המקומי, שאנשים לא מקבלים הנחות בארנונה.
מלי פולישוק בלוך: למה?
מלי פולישוק בלוך: כי אין חיבור בין מערכת הביטוח הלאומי עם המערכת המקומית.
מלי פולישוק בלוך: אז אם הבן-אדם לא אומר שהוא הגיע לגיל, המערכת לא יודעת את זה.
מלי פולישוק בלוך: דבר כל-כך אלמנטארי.
רונית תירוש: אין להם גם שום אינסנטיב ליצור את זה.
רונית תירוש: הביטוח הלאומי עם עצמו.
מלי פולישוק בלוך: אבל אני אומרת, האדם אפילו לא מודע לזה שהוא צריך לקבל, הוא גם לא יודע שיש לו הנחות בכלל.
מלי פולישוק בלוך: אז לכן, אם דיברתי על דמוקרטיה משתפת, הצד השני של ממשל זמין, זה הזכויות ואנשים לא יודעים את הזכויות, לא יודעים מה מגיע להם וזה דבר, אחד המרכזיים שצריך להיות של ממשל זמין, גם בשלטון המקומי.
מלי פולישוק בלוך: אנשים צריכים לדעת מה מגיע להם וזה צריך להיות הכי נגיש, הכי זמין, הכי פשוט גם, וזה גם אפשר לעשות בערבית, דרך אגב, זה לא מסובך.
מלי פולישוק בלוך: אז זאת השקיפות שאני מצפה, גם בזכויות וגם בדמוקרטיה המשתפת, שזה יהיה הדדי ואני רוצה לסכם ולספר לכם שממש עכשיו, לפני שבוע או שבועיים, סיימנו מהלך של מכרז, שלקח שנתיים כמעט, של מערכות ליבה ועשינו את זה, רעננה והרצליה ביחד, בגלל העלות האדירה.
מלי פולישוק בלוך: חשבנו שזה יהיה יותר זול.
מלי פולישוק בלוך: אני מקווה שזה באמת היה יותר זול, אני לא בטוחה.
מלי פולישוק בלוך: התוצאה של המכרז היא מעולה, אנחנו קיבלנו מחיר שלא ציפינו לקבל אותו בכלל.
מלי פולישוק בלוך: אבל לכבוד השר אני רוצה לומר, שהופתעתי.
מלי פולישוק בלוך: אני הופתעתי לדעת שרק שתי חברות הגישו וזה פרויקט של כמה מיליונים, לשתי העיריות.
מלי פולישוק בלוך: רק שתי חברות הגישו, אחת אפילו נאלצנו לבטל אותה כי היא לא עמדה בתנאים והעובדה היא שאולי צריך באמת לעורר את חברות הטכנולוגיה יותר להיות מעורבות בנושא של ממשל זמין גם ברמה הלאומית וגם ברמה המקומית.
מלי פולישוק בלוך: זה פשוט, הן לא נמצאות שם בכלל.
מלי פולישוק בלוך: ואז גם המחירים יהיו יותר זמינים ויותר טובים.
מלי פולישוק בלוך: אז עכשיו, אני קוראת גם לוועדה לעשות באמת חיבור יותר טוב, גם בין ממשל זמין, כי אני אומרת לכם, ליוויתי את זה שנתיים, כחברת ועדת המכרזים, לא היה שום קשר לממשל זמין, לא שום מידע, שום אינפורמציה, שום דבר שאפשר היה לחסוך גם מהלכים וגם אמצעים.
מלי פולישוק בלוך: זה לא היה וגם הקשר בין הרשויות השונות חייב להיות יותר טוב.
מלי פולישוק בלוך: חבל שכל אחד ימציא את הגלגל מההתחלה, זה פשוט בזבוז של אנרגיות, מיותר לחלוטין.
מיכל לוי: אני רוצה, את לקחת אותנו קצת אחורה בדיון, אבל אני רוצה להתייחס.
רונית תירוש: לא אחורה, מלי פולישוק בדיוק דיברה עכשיו על זה שאתם לא נמצאים שם.
מיכל לוי: כשאני מדברת אחורה, אני מתכוונת, את אומרת, אל תגידו לי מה לא, תגידו לי איך אפשר.
מיכל לוי: הגב' כרמלה אבנר, שכמו שזיו ציין, לא נמצאת בארץ, דיברה על זה קצת בכנס לפני כחודש.
מיכל לוי: יש מורכבות גדולה, כמו שאמר טל הרמתי לפני שהוא הלך, ממשל זמין הוא גוף שאינו אוכף על משרדי הממשלה וגופי המחשוב, אבל הוא גוף רותם וגוף שמנסה לעודד.
מיכל לוי: במידה דומה, המצב נראה ככה גם בשלטון המקומי.
מיכל לוי: נכון, יש את החברה לאוטומציה, אבל היא לא מכסה ולא נותנת שירותים לכלל האוכלוסייה.
מיכל לוי: יש קושי עצום בלהנגיש שירותי ממשלה לגופים חיצוניים בסטנדרטים קבועים, זה משהו שאנחנו עמלים עליו כבר שנים רבות ובאמת אחד הפרויקטים שכרמלה הגדירה לשנת 2012, הוא יצירת סטנדרט לעבודה של החברות השונות, שעובדות מול הרשויות המקומיות, כדי לפנות בצורה אחת אלינו.
מיכל לוי: קשה לנו מאוד לייצר ממשקים לכל עירייה ולכל רשות בנפרד, מה עוד שכמו שצוין פה קודם, לחלק מהרשויות, כמו שעדי אמר, אין אנשי מחשוב.
מיכל לוי: לחלקם אין מערכות מחשוב, לחלקם אין אתרים.
מיכל לוי: המצב הוא מאוד שונה ומאוד לא אחיד.
מיכל לוי: התפקיד של הממשל הזמין הוא לעודד את משרדי הממשלה בלהנגיש את השירותים ואת המידע.
מיכל לוי: בהקשר של השלטון המקומי, אין לו תפקיד אמיתי, אבל כן אנחנו רואים את התפקיד שלנו, בין היתר, להנגיש את השירותים והמידע הממשלתי, לטובת מערכות מוניציפאליות כדי לשפר את העבודה, מצד אחד, כדי שככל, אנחנו מאמינים שככל שרשות מקומית תוכל לעבוד בצורה יותר שקופה ויותר קלה מול מערכות המידע הממשלתיות בסופו של דבר זה ישפר את השירות לציבור ומצד שני, להנגיש עד כמה שאפשר באותם מקומות שניתן לחבר ולשתף מידע.
מיכל לוי: אני לא רוצה להיכנס פה להתנצחויות, אבל שיתוף הפעולה של המשרדים בעיני הוא לא מספיק טוב, אולי גם שלנו לא מספיק טוב.
מיכל לוי: אני חושבת שצריך להירתם מול כל הצדדים.
מיכל לוי: אחד הקשיים שלנו היום הוא שבאמת בשלטון המקומי ישנן רשויות שמאוד משתפות פעולה ובהקשר הזה ראויות לציון רשויות כמו גבעתיים וחולון וחיפה.
מיכל לוי: לקטנות יותר קשה.
מיכל לוי: בנוסף לאותה אמירה של כרמלה לגבי אותו מנגנון של יצירת סטנדרט עבודה בין מערכות המידע הממשלתיות לאלה של הרשויות המקומיות, התחלנו בעיבוי, הכפלנו את התקציב ואת המשאבים שניתנים לטובת טפסים ברשויות מקומיות.
מיכל לוי: לצערי הרב, פניות לרשויות דוברות ערבית, לא הצלחנו לרתום אותן.
מיכל לוי: היו כמה וכמה.
מיכל לוי: מי שנרתם היום זה בעיקר חיפה וירושלים.
מיכל לוי: קצת שפרעם, אבל אנחנו לא מצליחים להגיע אליהם.
מיכל לוי: אנחנו מוכנים ורוצים ונשמח בכל השפות לכל הרשויות המקומיות.
מיכל לוי: זה נושא אחד.
מיכל לוי: הנושא השני זה באמת אנחנו מעבר לאותו שיתוף פעולה בין תיק תושב ל- Mygov שאנחנו נתקלים בקשיים בצירוף משרדי ממשלה, אז גם ברשויות מקומיות, אבל אנחנו באמת משקיעים הרבה מאוד משאבים ואנחנו נשמח לכל עזרה וסיוע בנושא הזה.
מיכל לוי: אנחנו גם פועלים כרגע בשילוב של שירותים של רשויות מקומיות בתוך מערכות שלמדו את השירות.
מיכל לוי: אנחנו עושים עבודה כזאת כיום בשתי רשויות ואנחנו בהחלט רואים את הנושא הזה כנושא שנמצא על שולחננו.
רונית תירוש: אופיר, רצית עוד משפט קצר להוסיף?
אופיר בן אבי: כן, אני אוסיף רק ואשלים את מה שמיכל אמרה, זה נושא שגם אני רציתי לשים עליו את האצבע.
רונית תירוש: בקיצור.
אופיר בן אבי: למעשה, אני אגיד את זה בצורה אולי רחבה יותר.
אופיר בן אבי: הפעילות שנעשית היום על-ידי ממשל זמין ברשויות המקומיות, היא ברובה פעילות, נקרא לה במירכאות, התנדבותית.
אופיר בן אבי: זה לא חלק מהמדיניות שלנו.
אופיר בן אבי: או חלק מהאחריות שאנחנו צריכים לתת.
זיו סלייטר: גם רובה לא חלק מהתקציב.
זיו סלייטר: זאת אומרת, אם יש תקצוב מרכזי.
רונית תירוש: ברור, ברור.
אופיר בן אבי: עוד רק משפט אחד לדיוק, למה שנאמר קודם.
אופיר בן אבי: נושא המכרזים.
אופיר בן אבי: אני קורא פה באמת כל רשות שרוצה לעשות מכרזים על פלטפורמה שלנו, מוזמנת, יותר ממוזמנת.
אופיר בן אבי: אנחנו עשינו מספר כנסים כדי לאפשר את זה.
אופיר בן אבי: הרשות היחידה שהיום כפופה זה עיריית רמלה.
אופיר בן אבי: אני, כשדיברתי עם עיריית באר שבע ועיריית אשקלון, זה לא יצא לפועל.
אופיר בן אבי: הם מוזמנים.
רונית תירוש: אולי מוטי אמיר, אתה, קלעתי לדעת גדולים.
מוטי אמיר: אני רוצה לומר כמה דברים, אבל נפתח ב- SMS של אנשים שלי בעירייה, שהם דורשים עכשיו מתאגיד המים שלנו, יש לנו תאגיד מים באריאל, לפרסם את בדיקת המים התקופתית באתר.
מוטי אמיר: הם איחרו.
מוטי אמיר: מחר זה צריך להיות באתר, ב- 15 בחודש, הם איחרו לקבל, לשלוח לנו את הנתונים, וכבר הודיעו לנו, אני מקבל SMS, עותק של הפנייה.
מוטי אמיר: גם בדיקה תקופתית של מי השתייה, עולה לאתר.
מוטי אמיר: באריאל.
רונית תירוש: יוצא מן הכלל.
מוטי אמיר: אבל אני רוצה להגיד, מפה להגיד משהו אחר.
מוטי אמיר: הדרישות בדרך-כלל באות מלמטה.
מוטי אמיר: אנחנו מכירים, זה בא גם בעידן הטכנולוגי הכי מתקדם, בסופו של דבר יושב בחור צעיר ויודע לעשות את הדברים יותר טוב מאיתנו, כי הוא יותר, קלט את העניין יותר מהר ועושה את זה הרבה יותר טוב.
מוטי אמיר: הרבה יותר קל.
מוטי אמיר: אני לא הרבה זמן במערכת של השלטון המקומי, אבל יש לי כרטיס חכם.
מוטי אמיר: אתם יודעים מה זה כרטיס חכם?
מוטי אמיר: כרטיס חכם.
רונית תירוש: אתם עיר חכמה, לא?
מוטי אמיר: אבל יש כרטיס חכם של הממשלה, של מרכבה, שאנחנו יכולים לעשות אתו דברים.
מוטי אמיר: יש כרטיס חכם.
מוטי אמיר: מי שלא יודע מה זה, זה כרטיס שאתה יכול לעשות אתו המון דברים בתוך משרדי הממשלה, בלי להזדהות יותר מדי.
רונית תירוש: אני פעם ראשונה רואה את זה.
מוטי אמיר: OK.
דובר: בהרבה עיריות יש את זה.
זיו סלייטר: אגב, זה לא כרטיס חכם של הממשלה, זה כרטיס חכם שמונפק על-ידי אחת מהחברות הפרטיות שהוסמכו להיות גורם מאשר במדינת ישראל ובעצם הממשלה נותנת שירותים לעסקים וגם חלק מזה גם לעיריות, מבוססות על ההזדהות חכמה ועל תעודה אלקטרונית להזדהות וחתימה.
רונית תירוש: למה אנחנו לא יודעים על זה?
זיו סלייטר: יש היום מעל 5,000 בתי עסק שיש להם את הכרטיס חכם הזה והם מקבלים שירותים מהממשלה.
מוטי אמיר: אני רוצה להביא את זה כדוגמה.
זיו סלייטר: זה גם מע"מ וזה גם מרכבה ופורטל הספקים של הממשלה.
מוטי אמיר: כב' השר, זה רק דוגמה.
מוטי אמיר: יש לי כרטיס חכם, אני בסך-הכל, אם אתם רוצים לדעת פחות מחודש מנכ"ל עיריית אריאל.
מוטי אמיר: יש לי כרטיס חכם.
מוטי אמיר: יכול לעשות אתו הרבה פעולות.
מוטי אמיר: הוא מזהה רק אותי, עם קידוד, אתה יודע.
מיכאל איתן: אבל איזה שירות האזרח יכול להשתמש בו ולקבל?
מיכאל איתן: האזרח, היום.
מוטי אמיר: אני רוצה, הבאתי את זה כדוגמה, לא אמרתי שזה לטובת האזרח, כרגע.
מוטי אמיר: אבל אפשר לקחת טכנולוגיה דומה ובשיחות שלי עם רון, הוא כרגע, עכשיו בהשגחה רפואית, אבל בשיחות שלי עם רון, אנחנו הולכים לעשות את זה הרבה יותר נגיש.
מוטי אמיר: יכול להיות שאנחנו נעשה לכל תושב, במקום שיהיה תיק תושב, יהיה לו כרטיס תושב.
מוטי אמיר: לכל בית אב יהיה כרטיס ששם, מקודד, יכול לקבל רק הוא את כל המידע של עצמו.
מוטי אמיר: המתח בין הפרטיות לבין השקיפות, המתח הגדול הזה שקיים, בין צנעת הפרט לבין הרצון להיות שקוף ולתת את כל מה שאנחנו רוצים לתת, המתח הזה מגביל אותנו הרבה פעמים ותיק תושב זה לא מספיק בטוח.
מוטי אמיר: יושבים פה אנשים שנזהרים מאוד באבטחת מידע ואני גם יודע שאבטחת מידע זה דבר מאוד בעייתי.
מוטי אמיר: יכול להיות שנלך על דבר כזה.
מוטי אמיר: ואז כל תושב, כל בית אב יהיה לו כרטיס שהוא יכול לקבל עליו את כל השירותים המוניציפאליים, את כל המידע שהוא צריך, המוניציפאלי.
מוטי אמיר: אולי צריך ללכת על רעיון כזה.
מוטי אמיר: אני אומר שבדרך-כלל, כל הפתרונות באים מלמטה.
מוטי אמיר: הם באים מהצורך של התושב.
מיכאל איתן: אני רק רוצה שתבין.
מיכאל איתן: כל התכונות שישנן כאן, מבחינת השימושים, הם יהיו בתעודת הזהות החכמה.
מוטי אמיר: שעליה עדיין יש ויכוח, אם אני לא טועה.
מיכאל איתן: לא, הבעיה היא להפיץ.
מיכאל איתן: עכשיו, כשאתה מפיץ דבר כזה, הקושי הכי קשה, זה לזהות אותך בזמן מתן התעודה.
מיכאל איתן: זאת אומרת, שם יש, אתה בבעיה.
רונית תירוש: שים ביומטרי.
רונית תירוש: מתנגד.
מיכאל איתן: אני בעד ביומטרי, אבל שהוא יהיה על התעודה ויזרקו אותו ולא שיחזיקו את ההעתק.
רונית תירוש: בלי המאגר.
מיכאל איתן: בלי ההעתק.
מיכאל איתן: שנייה, נורא חשוב לומר, בהקשר הזה.
מיכאל איתן: כי אם אנחנו מדברים על כלל אזרחי ישראל, הוא מדבר רק לאריאל.
מיכאל איתן: נגיד, כלל אזרחי ישראל, צריך מאוד להיות זהיר, כשאתה מנפיק תעודה כזאת, כי אתה נותן לה כוח עצום.
רונית תירוש: אתה מפשיט את הבן-אדם.
מוטי אמיר: בעיר קטנה אפשר לעשות.
מוטי אמיר: אני מניח שיש כרטיסי תושב לירושלים וכו' וכו', עם כל מיני.
רונית תירוש: תביא עדים ברבנות.
מוטי אמיר: יש כרטיסי תושב לערים, גם כתושב ירושלים יש לי תעודת תושב.
מוטי אמיר: אבל זה לא מכיל את כל הפרטים ואני לא יכול לדעת את כל מה שמגיע לי בעירייה, בשירותים המוניציפאליים.
מוטי אמיר: אבל זה הרעיון בשביל להסביר שהמערכות האלה, של השקיפות, שאנחנו מדברים עליהן, הם מערכות ברמות שונות.
מוטי אמיר: יש רמה שאנחנו מדברים על פרוטוקולים ועל ועדות של דיונים של המועצה או הרשות המקומית שזה ראוי שיהיה שקוף לכל הציבור ושהציבור יהיה מעורב, התושבים יהיו מעורבים בזה וכו' וכו'.
מוטי אמיר: ישנם דברים שהם שירותים, בכלל, הם לא קשורים לרמה הזאת של הדיון.
מוטי אמיר: ואלה השירותים שאם למשל מישהו רוצה לשלם או מישהו רוצה, והכל מקוון היום, באריאל, הטפסים מקוונים, הרישום לגנים שעכשיו היה לגילאי שלוש, כבר 90% כולו בוצע, באינטרנט, הוא לא בוצע.
רונית תירוש: בכל הארץ, פופולארי.
מוטי אמיר: אז הדברים כבר זזים.
מוטי אמיר: השירותים, החיבור לממשל הזמין, כמו שאני מבין אין להם בכלל סמכויות על השלטון המקומי, אתם בכלל, אין לכם שום תקציב.
זיו סלייטר: גם לא מנדט.
מוטי אמיר: כל מה שנעשה ושמעתי את זה גם בחוץ, כל מה שנעשה – נעשה בשיתופי פעולה מקומיים.
מוטי אמיר: זה צריך להתפתח וזה גם שירות מסוג אחר, של להדפיס רישיונות נהיגה וכאלה דברים שזה נעשה היום, עם תחנות מסוימות, אני לא יודע אם אפשר לעשות את זה בבית.
מוטי אמיר: בבית אי-אפשר לעשות דברים כאלה.
מוטי אמיר: זה גם טכנולוגיה שונה לחלוטין ממה שאנחנו מדברים עליה, בשקיפות שאנחנו מכירים, באתרי האינטרנט של עיריות ומועצות.
רונית תירוש: תודה רבה, מוטי, ושיהיה לך בהצלחה.
רונית תירוש: אני רוצה לנסות לעשות סדר, רגע, רגע, אנחנו הגענו.
רונית תירוש: חשבתי לסיים ב- 11, אני צריכה גם להיות בכנס באר-שבע עוד מעט, אז נעשה את זה באמת מתומצת וקצר.
רונית תירוש: מאיה, סמנכ"ל חיים וסביבה, בבקשה.
מאיה קרבטרי: תודה רבה וסליחה שלא יכולתי להגיע לחלק הראשון של הדיון, יש חמש ועדות במקביל.
מאיה קרבטרי: אני רוצה להתייחס לנושא של חוק המידע הסביבתי.
מאיה קרבטרי: אנחנו מדברים הרבה על מידע שצריך להגיע לרשויות המקומיות ואני שמחה שגלי עלתה על זה.
מאיה קרבטרי: ב- 2005, נחקק חוק המידע הסביבתי.
מאיה קרבטרי: בספטמבר 2010, נכנס לתוקף אל רוב הרשויות הממשלתיות וחלק מהרשויות המקומיות, 50 הרשויות הכי חזקות חל עליהן החוק וראינו שהן לא הצליחו ליישם ברובן את הוראות החוק.
מאיה קרבטרי: במרץ נכנס לתוקף החוק על כל שאר הרשויות המקומיות, כלומר 200 רשויות מקומיות יידרשו לפרסם באתרים שלהן, את כל המידע הסביבתי המגיע אליהן.
מאיה קרבטרי: אני מעלה את זה כי מדובר באתגר המידע הכי גדול לדעתי שהגיע עד כה לפתחן של הרשויות המקומיות והן רוצות לפרסם ברובן, אבל אין להן את היכולת לעשות את זה.
רונית תירוש: יכולת טכנית?
מאיה קרבטרי: יש הרבה רשויות שיש להן את היכולת הטכנית, אין להן את משאבי האנוש, אין להן את ההבנה המלאה כיצד לעשות את זה ואני קוראת כאן על השולחן הזה לעזור להן ולתמוך בהן, כי זה אחד מהנושאים, אם כבר מדברים על המים, הזכיר מנכ"ל עיריית אריאל, מאוד מאוד חשוב שהמידע הזה יגיע לתושב וכדי שהחוק הזה באמת יכול להיות מבוצע.
רונית תירוש: איך זה נקרא?
מאיה קרבטרי: חוק המידע הסביבתי.
מאיה קרבטרי: זה בעצם תיקון לחוק חופש המידע.
מאיה קרבטרי: החוק במקור נקרא חוק המידע הסביבתי ועכשיו תמצאו אותו כחוק חופש המידע.
מאיה קרבטרי: לכן, אם אנחנו רוצים להבטיח את היכולת של הרשויות לבצע את החוק, אנחנו חייבים לעזור להם.
מאיה קרבטרי: וגם, אני קוראת כאן להאחדה של הדברים כי לא ייתכן שתושב אחד, אנחנו ניכנס לעיריית אריאל וזה ייראה ככה, ניכנס לעיריית ראש העין זה ייראה לגמרי אחרת.
מאיה קרבטרי: זה מאוד מקשה על ההתמצאות.
רונית תירוש: גילה זילכה, בבקשה.
ד"ר גילה זלכה: אני נמצאת כאן מטעם המרכז לשלטון מקומי, כיועצת אקדמית מטעם אוניברסיטת בר-אילן, המרכז לשלטון מקומי ואני גם במקביל יועצת משרד האוצר לצמצום הפער הדיגיטאלי ובעברי הייתי מנהלת מחלקת חינוך באחת הרשויות וצריך להבין שיש כמה מוקדים שצריך לטפל בהם.
ד"ר גילה זלכה: כשאנחנו מדברים על שקיפות, אצל חלק מהאנשים המילה, הרי שקיפות מובילה להקלה.
ד"ר גילה זלכה: אבל אצל חלק מהאנשים המילה שקיפות מתחלפת במילה חשיפה ואיבוד שליטה.
ד"ר גילה זלכה: כי כולם אנשים יקרים, אבל יש אנשים שצמחו בתוך המערכת ועמימות היא חלק מהדברים.
ד"ר גילה זלכה: נאמר כאן שנניח הרישום לגני ילדים, אין אתו בעיה.
ד"ר גילה זלכה: כי הוא רק מקל.
ד"ר גילה זלכה: אין כאן דברים של איבוד שליטה או חשיפה שהיא מיותרת.
ד"ר גילה זלכה: יש חמישה מוקדים שאנחנו מזהים אותם במחקר, שמונעים בעצם את הכניסה.
ד"ר גילה זלכה: כי אני חייבת להגיד שממשל זמין, בעקבות הוועדה הלאומית שהייתי יועצת של הוועדה, עשה התקדמות מאוד גדולה עם ההמלצות והתקדם מאוד לכיוונים מאוד יפים, גם תחומים אחרים, כמו צמצום הפער הדיגיטאלי.
ד"ר גילה זלכה: אז, אבל צריך להבין נניח שכל הנושא של הטראסט, אני לא אכנס לכל הדברים כאן מקוצר הזמן, אבל בנושא של הטראסט, אז דובר על הבטחת מידע אבל גם, הנושא של טקסט ללא גבולות, זה משהו שצריך להתרגל אליו, לא כל רשות יכולה להרשות לעצמה לחשוף ולא כל מרכיב ברשות עוד יכול לעשות את זה כי החשיפה מובילה לאיבוד שליטה.
ד"ר גילה זלכה: זה החלק שצריך לעבוד עליו.
ד"ר גילה זלכה: וכמובן, עוד כמה פרמטרים.
ד"ר גילה זלכה: אני מצטרפת לדברי השר.
מלי פולישוק בלוך: זה משפט שאני לא הייתי מצפה שיגידו אותו בכנסת, מה שעכשיו אמרת.
ד"ר גילה זלכה: מה?
מלי פולישוק בלוך: שלא צריך לעשות את השקיפות המלאה כי זה איבוד שליטה.
ד"ר גילה זלכה: לא, אני אומרת חשש משקיפות מלאה, מביא.
רונית תירוש: היא מסבירה למה לא ממהרים ולמה אין אינסנטיב.
ד"ר גילה זלכה: אני לא מצדיקה.
ד"ר גילה זלכה: אני מבהירה.
מלי פולישוק בלוך: חשבתי שאת מצדיקה.
רונית תירוש: בשום פנים לא מצדיקה.
ד"ר גילה זלכה: בגלל זה אני עוברת עכשיו למה אני מציעה.
ד"ר גילה זלכה: דיברתי על מה מונע, וכעת מה יכול לקדם.
ד"ר גילה זלכה: זה לא שאני, אני אומרת.
רונית תירוש: מה יכול לקדם?
ד"ר גילה זלכה: צריך להבין ששקיפות היא חיובית והיא מביאה להקלה, אבל יש אנשים שאת המילה שקיפות מחליפים בחשיפה ואז הקונוטציה היא אחרת.
רונית תירוש: אני מציעה שתעברי להצעות.
ד"ר גילה זלכה: כן.
ד"ר גילה זלכה: מה שאני מציעה זה באמת להתמקד ולעבור לחלק שדיבר עליו השר, זה הנושא של קידום שיתופי פעולה ברמה כזו שיהיו תבניות פעולה, יהיו אבני דרך.
ד"ר גילה זלכה: זאת אומרת, מה שממשל זמין יכול להציע זה באמת תבניות, מתוך הניסיון שלו, שלתבניות יתכנסו המחלקות השונות ברשויות וזה עושה את זה יותר קל, כשיש הרבה רשויות, כשיש אבני דרך.
ד"ר גילה זלכה: כמובן שלא מחייבים.
ד"ר גילה זלכה: אבל ברור שצריך להתחיל לעשות את זה בצורה שהיא יותר דמוקרטית, יותר משתפת עם הבנת המגבלות שכל טקסט שהוא נמצא באינטרנט, כל טופס, הוא ללא גבולות.
ד"ר גילה זלכה: הוא מגיע לכל מיני מקומות והוא פתוח.
ד"ר גילה זלכה: אין הגנה.
ד"ר גילה זלכה: כל הבטחת מידע, היא לא עומדת בפני האקרים שבאמת רוצים לפרוץ ולשנות ולהקפיץ.
ד"ר גילה זלכה: אז אני מציעה באמת לבנות תבניות, ככה זה יקל על ממשל זמין, ואתם המומחים, אתם יכולים לעשות את זה.
ד"ר גילה זלכה: אבל אתם צריכים לעשות את זה עם הרשויות, עם האנשים שעובדים עם הרשויות, לבנות תבניות לשיתופי פעולה ואז יהיה יותר קל.
ד"ר גילה זלכה: כשאני חושבת על העברת מידע במחלקות שונות ברשויות, כשאני מכירה את זה מבפנים כמי שעבדה ברשות, יש קושי מאוד גדול.
ד"ר גילה זלכה: אז אם יהיו תבניות.
ד"ר גילה זלכה: נציע לכל הרשויות לעבור בצורה מסודרת עם אבני דרך ברורות, לפי דעתי זה יביא לפריצת דרך.
רונית תירוש: מי מהנוכחים, אבל ממש משפט, אני חייבת לצאת מפה ב- 11 וחצי, מהכנסת.
אושרת אבי אהרון: ממש בקצרה.
אושרת אבי אהרון: אני בעצם בתקופה האחרונה עובדת יחד עם המכון הישראלי לדמוקרטיה.
אושרת אבי אהרון: עשיתי, קראתי, אני לא יודעת אם נאמר קודם כי הגעתי באיחור, לגבי המחקר, הספר שכתבה, אנחנו, יחד עם המכון הישראלי לדמוקרטיה, אני עובדת על איזה שהוא מיזם כדי שיעזור לרשויות מקומיות בעצם לעשות שיתוף ציבור ושקיפות, כל מה שדובר פה, אני לא אחזור.
אושרת אבי אהרון: בעוד חודשיים יהיה כנס מאוד גדול בנושא הזה ואנחנו בעצם באים לתת את אבני הדרך והעזרה והפיתרון להתנהלות הזאת, כשיש הרבה דברים כמובן שאני חושבת שצריכים להיות שווים ודומים בכל רשות, אבל יש גם דברים מאוד מאוד ספציפיים, שמה שעירייה אחת צריכה להדגיש, עירייה אחרת לא צריכה וזה ייעשה במטרה, זה ייעשה במינימום של עלויות, כי שוב, זה נעשה.
רונית תירוש: בקיצור, אתם כתובת לממשל זמין, על-מנת קצת לשמוע מכם, לקבל עצות.
אושרת אבי אהרון: בדיוק, ובאמת זה נבנה לניו-יורק, וושינגטון, שיקאגו, חקרנו את התחום, גם במה שנעשה קודם בעולם.
רונית תירוש: טוב לשמוע.
רונית תירוש: הוספת לנו מאוד.
רונית תירוש: מי מהנוכחים?
חופית וינרב-דיאמנט: אני מפורום ה- 15.
חופית וינרב-דיאמנט: שלוש נקודות וחצי.
חופית וינרב-דיאמנט: ככה – דיברו הרבה על שיתוף והאחדה של הפעילות בין הרשויות המקומיות לשלטון המרכזי.
חופית וינרב-דיאמנט: זה עניין שהוא מאוד מאוד בעייתי.
חופית וינרב-דיאמנט: צריך לזכור שיש פה אלמנטים אוניברסאליים שנכון לשתף אתם פעולה ויש לנו אלמנטים פרטיקולאריים שהרשויות ירצו לשמור על מימד הקהילתיות לחזק אותו, על מימד העצמאות שלהם וזה משהו שנכון אולי לעשות וזה כבר מעביר אותי לנקודה השנייה, באמצעות איזה שהוא צוות, השלטון המקומי לא פעם יודע להקים צוותי היגוי שעובדים בשיתוף פעולה יפה מאוד עם משרדי הממשלה ולבנות מודלים, מה נכון לעשות ביחד, מה נכון לעשות לחוד.
חופית וינרב-דיאמנט: כל האלמנטים, אמצעים טכנולוגיים, מימון כמובן וכדומה, אלה הדברים שצריך לעשות.
חופית וינרב-דיאמנט: אגב, הצוות הזה מאוד חשוב שהוא גם ידון בנושא של התשתית המשפטית.
חופית וינרב-דיאמנט: יש לא מעט חסרים.
חופית וינרב-דיאמנט: לדוגמה, מכרזים מקוונים.
חופית וינרב-דיאמנט: אנחנו כרגע מנסים לעבוד על זה.
חופית וינרב-דיאמנט: יש ממש פער.