GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי שפירא: כל משרד ממשלתי אחראי על הגופים שכפופים לו
רונית תירוש: מי יגיד לגני הילדים?
רונית תירוש: בואו נעשה סימולציה קטנה.
רונית תירוש: מי יגיד לגני הילדים ברשויות המקומיות 'צריך---
זאב צוק-רם: לא צריך להגיד לגני ילדים, זה תקן, תקן של מדינה זה דבר שצריך לבנות לפיו.
זאב צוק-רם: ברשות המקומית יש ראש עיר, יש מהנדס עירייה, הם נותנים את האישורים לבניות---
רונית תירוש: אני לא מדברת על העתיד צפון, אני מדברת דרומה, על מה שכבר בנוי.
זאב צוק-רם: מה שכבר בנו?
זאב צוק-רם: ראש העיר שאחראי על ביטחונם ורווחתם של תושבי עירו, הוא צריך לדאוג לזה.
רונית תירוש: לא, חברים, אני ממש באה ממקום אחר, אני לא ברמת דקלרציות, הצהרות.
רונית תירוש: ראש העיר אחראי על הכול, נכון, אגב, בסוף יתברר שלא, בעת חירום הוא בכלל לא אחראי כי לקחו לו את זה מראשות העיר.
זאב צוק-רם: זה לא נכון, הוא תמיד אחראי.
רונית תירוש: טוב, בוא נבהיר את זה.
מנחם וגשל: אצלנו במשרד צריך לעשות הבחנה בין שני דברים, בין המוסדות לבין מרכזי היום וכל מה שקורה ברשויות המקומיות.
מנחם וגשל: בכל מה שקשור למוסדות זו אחריות ישירה של המשרד, המשרד אחראי לדברים האלה---
רונית תירוש: מה זה אומר אחראי, וגשל?
מנחם וגשל: אחראי זה אומר שאנחנו צריכים להציג קודם כל את כל הצרכים, לנסות להשיג את המשאבים הנדרשים ולהעמיד את התקן של המוסדות במצב כזה שהם יהיו ראויים גם לרעידות אדמה וגם לחירום.
רונית תירוש: וגשל, מתי עשיתם משהו בעניין הזה?
מנחם וגשל: את רוצה שאני אפרט את זה עכשיו?
מנחם וגשל: אני אפרט הכול.
רונית תירוש: כן, עד שאני אעצור אותך.
מנחם וגשל: הדבר השני זה הרשויות המקומיות.
מנחם וגשל: מה שקשור ברשויות המקומיות, למשרד יש אחריות רגולטיבית להתריע, לומר, האחריות הישירה על מה שקורה ברשות המקומית היא על ראש הרשות המקומית.
מנחם וגשל: אני אראה לך מכתב, אם תרצי, שאני הוצאתי, אחרי שוועדת ההיגוי הוציאה אליי מכתב, שהם מבקשים לקבל עדיפויות ברשויות המקומיות, ביקשתי ממנהלי המחוזות שלנו שיפנו כל אחד למנהל אגף הרווחה בתחומו ושיתריעו בפני ראשי הרשויות שהם צריכים להודיע איזה מבנים, מרכזי יום לזקנים, מרכזים לילדים, מרכזים לנכים, מרכזים לאנשים עם פיגור.
מנחם וגשל: לא קיבלנו בקשה אחת מראשי הרשויות המקומיות.
מנחם וגשל: אז מהבחינה הזאת---
רונית תירוש: זה אומר שיש להם כסף לארגן והם בונים---
מנחם וגשל: לא, זה אומר שהדבר נמצא באותו מצב... את מדברת כרגע לא על בנייה חדשה, אלא על מה צריך לעשות.
מנחם וגשל: שום דבר לא---
מנחם וגשל: אני אומר, הדבר הזה הוא חד משמעי.
אברהם מיכאלי: זו אחריות שלכם.
אברהם מיכאלי: לעשות רשימות זו אחריות שלכם.
מנחם וגשל: לא, האחריות שלנו---
אברהם מיכאלי: מי אמור לדאוג לתקצוב של תמ"א 38 לכל המבנים היום שהם תחת אחריותכם?
קריאה: אף אחד, אין תקצוב לתמ"א 38.
אברהם מיכאלי: אני מדבר על מבני ציבור, אני לא מדבר כרגע על מבנים פרטיים.
קריאה: אז זה לא תמ"א 38.
אברהם מיכאלי: אם אני במבני ציבור רוצה לחזק זה לא תמ"א 38?
רונית תירוש: יש כאן מהשלטון המקומי?
יוחאי וג'ימה: אני רוצה להתייחס לגני הילדים, את שאלת לגבי גני ילדים.
רונית תירוש: כמשל, אבל נוסף לי עכשיו מרכזי יום לקשיש ולקשישה.
יוחאי וג'ימה: אבל גם גני ילדים לא מתוקצבים בתכנית של חיזוק מבנים למוסדות חינוך, כי הטענה היא שגני ילדים הם בעלי קומה אחת, רוב המבנים הם בקומה אחת ולכן הם בעדיפות אחרונה לטיפול.
יוחאי וג'ימה: כלומר עדיף בתי ספר, שנבנו לפני 1980 וככה סדרי העדיפויות הולכים.
יוחאי וג'ימה: גני ילדים לא במימון, לא של מערכות התראה ולא של חיזוק מבנים.
רונית תירוש: אוקי, ומה לגבי בתי הספר?
רונית תירוש: נתתם הנחיה לראשי רשויות והם מתחזקים?
יוחאי וג'ימה: יש עבודה של משרד החינוך, נמצא פה הנציג של משרד החינוך, מול הרשויות.
יוחאי וג'ימה: היתה ועדה לפני חודש אצלנו בשלטון המקומי שדנה בניצול הכספים, החל מ-2010, 2011 והלאה, נכון לעכשיו יש 140 מיליון שקלים שמוקצים מהאוצר לזה, יש קשיים כי גם במשרד החינוך צריכים להתכונן---
רונית תירוש: לזה, זה אומר תמ"א 38?
יוחאי וג'ימה: לא לתמ"א 38, לחיזוק מבני מוסדות חינוך.
יוחאי וג'ימה: יש כמה רשויות שהתחילו את התהליך---
רונית תירוש: מה אתם עושים לרשויות שלא התחילו?
רונית תירוש: יש לכם מעקב?
יוחאי וג'ימה: יש לנו מעקב מול משרד החינוך, כי---
רונית תירוש: מי עוקב, אתה או משרד החינוך?
יוחאי וג'ימה: משרד החינוך.
רונית תירוש: תיכף נשמע את משרד החינוך.
רונית תירוש: עכשיו מה עם בתי חולים למשל?
קריאה: אני יכול להרחיב לך קודם כל ברקע.
רונית תירוש: איכילוב תל אביב.
יוחאי וג'ימה: משרד הבריאות.
רונית תירוש: איכילוב תל אביב, זה עירוני.
דניאל אילון: איכילוב מתחלק, יש תכנית שנעשתה ביוזמת הוועדה לפני מספר שנים והיא תעדפה את בתי החולים, איזה צריך לחזק.
דניאל אילון: מטבע הדברים אלה בתי החולים היותר ישנים.
דניאל אילון: כרגע יש ארבעה בתי חולים שהם בתהליכי תכנון מתקדמים לחיזוקם שיתחיל כנראה ביולי בשנה הקרובה ויש לזה כספים, יהיו לנו בסביבות 70 מיליון, קצת פחות, 68.
רונית תירוש: זה מספיק?
דניאל אילון: חיזוק בית חולים אחד, בני ציון---
רונית תירוש: משרדי הממשלה השונים, אתם מבקשים או מקבלים מהאוצר תקציב תוספתי לעניין הספציפי הזה?
רונית תירוש: זאת אומרת אם יש לי טענה לגובה התקציב, זה למשרד האוצר, לא לכם.
דניאל אילון: זה תקציב דואלי, 50-50, 50 המשרד, 50 האוצר.
דניאל אילון: ב זה 40 מיליון לשנה, 20-20, וזה לפני הקיצוץ הרוחבי שיהיה 3%-4%.
דניאל אילון: הסכומים שמדברים עליהם הם סדרי גודל אחרים לגמרי.
דניאל אילון: את בית חולים בני ציון, הערכה שגמרו עכשיו, לחזק זה כ-60-70 מיליון, בית חולים אחד, וגם לא כולו.
דניאל אילון: איכילוב, יש שם שני מבנים, המבנים החדשים הם בתקן עמידות לרעידות אדמה.
דניאל אילון: המבנה הישן הוא לא בתקן רעידות אדמה, אבל הוא בעדיפות אחרונה, כי אזור תל אביב הוא בעדיפות פחות מאשר האזורים הקרובים יותר, אזור הצפון, אזור הקרוב לשבר.
דניאל אילון: נגיע גם, תוך 20-30 שנה נגיע גם לאיכילוב.
דניאל אילון: בחלום של ה-80 שנה אנחנו נמצאים כבר.
רונית תירוש: 95 היה.
דניאל אילון: לא, 28 או 29.
רונית תירוש: זה של 95' לא נחשב?
דניאל אילון: לא נחשב.
רונית תירוש: אז אנחנו בבעיה רצינית, אני עכשיו יותר לחוצה.
רונית תירוש: משרד החינוך, בבקשה.
אסף דטנר: יש בארץ 4,400 בתי ספר, יש כ-2,000 בתי ספר שנבנו לפני 1980, קצת פחות מ-50% שנבנו לפני 1980, זאת קבוצת הייחוס שאנחנו מדברים עליה.
אסף דטנר: יש תעדוף שעשתה הוועדה הבין משרדית של אבי לבתי הספר שבאופן עקרוני לקחו קריטריונים, שרובם היו הקרבה לאזור השבר, מספר הקומות של בתי הספר, כמות התלמידים ועוד כל מיני קריטריונים שנתנו לנו רשימה.
אסף דטנר: אנחנו התחלנו מה-200 הראשונים השנה בבדיקות שלהם, ה-200 האלה נמצאים בעיקרם באזור השבר המזרחי ובאזור שבר יגור העמקים ומה שמסביבו, הקריות וחיפה.
אסף דטנר: כל בתי הספר ברשויות קיבלו הודעה, זה 64 רשויות, איזה בתי ספר אצלם צריכים לבדוק, קיבלו הוראה איזה מהנדסים הם צריכים לשכור, רובם הגדול מתוך ה-64, 50 כבר, שכרו מהנדסים, מקבלים מאיתנו כסף לבצע את הבדיקות.
אסף דטנר: חשוב להבין שיש לתקן 413 אח שנקרא 2413 שהוא איך בודקים מבנה קיים אם הוא עמיד לרעידות אדמה.
אסף דטנר: אנחנו עובדים לפי התקן הזה, המהנדסים בודקים, יש סדרה של בדיקות שצריך לעשות, מביאים אלינו את התוצאות ואנחנו נותנים להם אישור להתקדם בתהליך כדי לחזק ולהכין תכנית מסודרת, לקבל הערכה של עלות ולחזק את המבנה.
אסף דטנר: עכשיו יש בדרך כל מיני פקודות ש...
אסף דטנר: קודם כל זה פרויקט ענק, אין פרויקט של חיזוק מבנים שהולך על מאות מבנים בבת אחת, לא בארץ לפחות.
אסף דטנר: אנחנו לומדים תוך כדי תנועה, אנחנו כל הזמן משפרים, בחלק מהמקומות אנחנו תלויים לגמרי ברשויות המקומיות, כמו שאני פירטתי, כי מי שמבצע זה הרשות ואנחנו רק מתקצבים ונותנים כללים.
אסף דטנר: למשל בעיריית קרית מוצקין יש תשעה בתי ספר, הלכנו על בית ספר אחד ספציפי, הם לקחו מהנדס לכל התשעה, אבל אמרנו בואו נתחיל באחד, הגענו כבר לשלב שהבנו בדיוק איך לעבוד, היה פינג פונג בינו לבין המהנדס שלנו, עכשיו זה ברור ועכשיו הם מתחילים לתכנן ולבדוק את שאר שמונת בתי הספר.
אסף דטנר: בתי הספר מאוד מורכבים, יש כאלה מבנים שחלק ישנים וחלק חדשים, בצורות שונות, מתקופות שונות.
רונית תירוש: אז אתם בעצם בשלבי בדיקה.
אסף דטנר: אנחנו עושים את הבדיקה.
אסף דטנר: עכשיו אני אגיד קצת תקציבים.
אסף דטנר: יש לנו תקציב עדיין מ-2010, 60 מיליון היה, השנה 80 מיליון, 2012 גם 80 מיליון.
אסף דטנר: כל תקציב כזה הוא מאטצ'ינג, חצי שלנו, חצי של האוצר.
אסף דטנר: זה על חשבון, דרך אגב, חידוש מבנים ודברים אחרים שהמשרד נגע בהם.
אסף דטנר: כל בית ספר שהבדיקות נגמרות ויש תכנית שמאושרת על ידינו מקבל תקציב לבצע את החיזוק.
אסף דטנר: אנחנו מתקצבים בדרך את המדידות שצריך לעשות, כי לבתי הספר האלה אין תכניות---
רונית תירוש: מה אחוז העלות של בדיקות לעומת הביצוע?
אסף דטנר: העלות של הבדיקות הראשונית מתבטאת בעשרות אלפי שקלים מתוך מיליון, או מיליון וחצי, שיכול להיות החיזוק עצמו.
אסף דטנר: אם צריך גם מדידות, זה גדל, אם צריך עוד כל מיני בדיקות, כי לפעמים לבית ספר אין שום תכנית, אין לו תכנית קונסטרוקציה, אף אחד לא יודע איפה היסודות שלו, אף אחד לא יודע ממה הקירות עשויים, ממה עשוי חדר המדרגות, את כל הדברים האלה צריך לבדוק.
אסף דטנר: ככל שחוסר הידע יותר גדול, עלות התכנון יותר גבוהה.
אסף דטנר: יש גם חוסר במהנדסים מיומנים, אין הרבה ניסיון בחיזוק מבנים ולא כל מהנדס יודע לבצע את החיזוק כמו שצריך.
רונית תירוש: לא כדאי שייעשה פה משהו מרוכז של המלצה, תוציאו מכרז לפי קריטריונים מקצועיים ובמכרז הזה יזכו מספר חברות, מספר מהנדסים שאתם סומכים עליהם, ואז תאמרו לראשי רשויות, הנה לכם המאגר, משם תוציאו, כל אחד מה שאתם רוצים?
רונית תירוש: במקום שכל אחד ימציא את הגלגל, או יתפשר ויילך על מישהו שהוא פחות טוב רק בשביל לעשות וי.
רונית תירוש: אלה דברים שהם בנפשנו.
אסף דטנר: קודם כל היום כבר יש מינימום של מהנדס עם 10 שנות ניסיון, ועוד כל מיני קריטריונים שזה מה שהרשויות חייבות לקחת.
אסף דטנר: מעבר לזה, בישיבה שהיתה לפני כמה שבועות במרכז השלטון המקומי, הנושא הזה עלה, איזה רעיון שעכשיו אנחנו מנסים לבשל אותו.
אסף דטנר: יש כבר השתלמויות שעושים למהנדסים, לא אנחנו אבל אחרים, ולהכריח מהנדסים לעשות את זה---
רונית תירוש: לא צריך להכריח, תעשה להם טיסה אחת ליפן או לקליפורניה, ללמוד איך, תאמין לי, יהיה לך מאגר עצום.
רונית תירוש: שווה לשלם את זה אפילו.
אסף דטנר: זו שיטה אחת שאנחנו מנסים.
אסף דטנר: יש עוד כל מיני שיטות שאנחנו מנסים לראות איך יהיה באמת גוף מנחה מקצועי---
רונית תירוש: תודה, אסף.
רונית תירוש: אני עכשיו פונה לשלטון המקומי, אותם מהנדסים משרתים גם מבני ציבור אחרים ברשויות?
יוחאי וג'ימה: כן, הכול.
יוחאי וג'ימה: זה מהנדס של העירייה.
רונית תירוש: לא, זה לא מהנדס העירייה.
רונית תירוש: מהנדס העירייה הולך להיות המנחה?
אסף דטנר: לא, מהנדס פרטי, משרד מהנדסים.
אסף דטנר: מהנדס העירייה שוכר אותו.
רונית תירוש: כל מלה שלכם נרשמת, זה הולך לדוח המבקר הבא.
רונית תירוש: אני שואלת ברצינות, המהנדס הזה שאתם מצאתם אותו, הוא גם זה שישרת את העירייה לצרכים אחרים שלה?
יוחאי וג'ימה: כן, אם---
רונית תירוש: אני הולכת להוציא בסוף הישיבה, אני לא צוחקת, מכתב לכל שרי מדינת ישראל ולכל ראשי הרשויות שבדיון הבינותי שהאחריות המלאה היא עליהם ואני מציעה להם לבדוק אם הכפיפים להם, בין אם זה ברשות או במשרד הממשלתי, שאכן הדברים מתבצעים.
רונית תירוש: זה באווירה של דוח המבקר על השרפה.
רונית תירוש: אני הולכת להוציא את זה, אני חושבת ששרים לא מודעים לזה ולא שמים לב ובסוף אחר כך יאשימו אותם שהם לא בדקו את הדברים, אז אני אוציא את המכתב הזה בסוף הדיון, למרות שיש לנו הרבה מאוד... יש ועדת היגוי ויש את רח"ל ויש את פס"ח (פינוי, סעד, חללים) ואני כבר מבולבלת מכל מה שיש, אבל פה אתה תעשה לי סדר, כמו שהבטחת לי, דר' שפירא.
רונית תירוש: בבקשה, תמשיך.
אבי שפירא: אני אנסה לעשות סדר עם הנושא של מבני ציבור.
אבי שפירא: ממשלות ישראל משנת 2009 כבר הקצו סכום של 3.5 מיליארד שקל למשך 25 שנים לחזק את מבני הציבור במדינת ישראל.
רונית תירוש: לא, אני רוצה שתדייק במלים.
רונית תירוש: הקצו, זה אומר שבכל תקציב שנתי אני אראה את הסכום מחולק---
אבי שפירא: 140 מיליון שקל לשנה.
רונית תירוש: אבל אתה כבר שמעת שנותנים פחות.
אבי שפירא: 140 מיליון שקל במאטצ'ינג, המשרד שצריך להשתתף כאחראי על המבנים שלו צריך לבוא עם חצי מהסכום---
רונית תירוש: 70 או 140?
אבי שפירא: 70 ו-70.
רונית תירוש: זאת אומרת, אתה טוען שבתקציבי הממשלה ב-2009, 2010, 2011, ואוטוטו 2012 יש לי 70 מיליון?
אבי שפירא: 2010 לא, כי היה צריך לשנות את החוק, את החלטות הממשלה, וזה היה ב-2011.
רונית תירוש: וב-2012 יש לי?
אבי שפירא: כן, ההשתתפות השנתית, כן.
רונית תירוש: ומי ערב לי שהרשויות או המשרדים יתנו את חלקם?
רונית תירוש: אני כבר ראיתי החלטות ממשלה שלא מיושמות.
אבי שפירא: צחי, ממשרד האוצר.
צחי דוד: אנחנו, כשבנינו את תקציב 2011-2012 חייבנו את המשרדים שלגביהם הוציאה ועדת ההיגוי הבין משרדית הנחיה שעליהם לחזק מבנים שבתחום אחריותם הרגולטורית, או בבעלותם, להעמיד את המאטצ'ינג שדרשה הוועדה.
צחי דוד: קרי, אם הוועדה אמרה מתוך תקציב של 140 מיליון שקלים מחויב משרד החינוך לחזק ב-80 מיליון שקלים, מחציתם תוספתית, מחציתם במקורות משרד החינוך.
צחי דוד: כבר בבניית התקציב הועמדו בתקנה ייעודית לנושא חיזוק מבנים בלבד 80 מיליון שקלים, 40 ככסף שהגיע תוספתית לתקציב המשרד ו-40 ממקורות אחרים בתקציב המשרד.
צחי דוד: באופן הזה הועמדו 120 מתוך 140 מיליון שקלים.
צחי דוד: במהלך 2011 הקצבנו 4 מיליון שקלים נוספים, כלומר 124 מתוך 140 ואני מקווה שהחל מ-2012 כל 140 יהיו מתוקצבים כבר בבסיס תקציבי המשרדים ולא ככסף שרק במהלך השנה מגיע, כאשר יש מאטצ'ינג שמועמד.
צחי דוד: בנושא הזה אנחנו מחויבים לסדרי עדיפויות שמייצרת הוועדה ובמובן מסוים ליכולת המשרדים לבוא ולהעמיד את המאטצ'ינג הראוי ולקצבי הביצוע שהם מסוגלים לעמוד בהם.
צחי דוד: לפחות בראשית הדרך.
רונית תירוש: אני מודה לך על היושר.
רונית תירוש: במלים פשוטות, לא תקצבו 3.5 מיליארד וחצי, גם אי אפשר לתקצב את זה, כי תקצוב זה בפועל, קבעו שיש לתקצב ועד היום לא עמדו בזה, אפילו לא בשנה הראשונה לתחילת התקצוב.
רונית תירוש: אנחנו עומדים על 124, אפילו לא על 140.
צחי דוד: בעניין הבסיס---
רונית תירוש: אגב, מי פה גרע מה-70, אתם או המשרדים?
צחי דוד: למה גרע?
צחי דוד: לא הבנתי.
רונית תירוש: זה לא 140, 124, עשית חשבון כרגע של 124 מיליון ב-2011.
צחי דוד: לבסיס.
רונית תירוש: אני שאלתי שאלה מאוד פשוטה, 124, 70 ו-70, מי גרע מחלקו?
צחי דוד: אף אחד, זה מאטצ'ינג.
רונית תירוש: אתם מוסיפים 2 והם מוסיפים 2?
צחי דוד: ככל שיבוא משרד ויגיד 'אני זקוק לכסף נוסף', אנחנו נעמיד את המאטצ'ינג.
רונית תירוש: מה זה זקוק?
רונית תירוש: יש ועדת היגוי שאני לא מזלזלת בבדיקות שהם עשו והם קבעו שצריכים להיות 140 למשך 25 שנה.
צחי דוד: יבוא ויעמיד את המאטצ'ינג מהמשרד, יועמד לו מיד המקור הנוסף.
רונית תירוש: ההתניה היא מה המשרד מסוגל להעמיד?
רונית תירוש: אני רוצה להבין, אני לא מאשימה.
צחי דוד: לא, אני לא חושב שאת מאשימה.
רונית תירוש: אז אין איזה אבא גדול כזה שיעשה נו נו נו ויגיד אין מה אתה מסוגל, 'זה מה שיש וזה מה שאתה שם'?
רונית תירוש: אין דבר כזה?
צחי דוד: אני לא יודע להכריח שר---
רונית תירוש: אוקי, אז אני צודקת, אני אוסיף למכתב שעד כה המשרדים לא מימשו את מה שהתבקשו.
רונית תירוש: מר וגשל, אתם רווחה, נתתם את כל ה-70?
מנחם וגשל: איזה 70?
מנחם וגשל: זה לא 70.
מנחם וגשל: אנחנו קיבלנו ב-15 בדצמבר שנה זו 2 מיליון שקל בתמורה העמדנו 2 מיליון שקל.
מנחם וגשל: זה מה שקיבלנו עד עכשיו.
רונית תירוש: 4 מיליון מתוך 140?
מנחם וגשל: זה ה-4 מיליון שלנו יש, 2 ו-2.
צחי דוד: 140 זה על כל המשרדים.
מנחם וגשל: תעשי חשבון שבמשרד הרווחה יש היום משהו כמו 600---
רונית תירוש: לא, סליחה על הרזולוציות, אני מנסה להבין, כשחילקו את ה-3.5 מיליארד, בטח ברזולוציה הפנימית לקחו ממש כל משרד כמה הוא יצטרך לתת, לא?
צחי דוד: לא, זה לא...
רונית תירוש: אז סתם ככה, שווה לכל נפש?
רונית תירוש: איך חילקו את ה-140 בין המשרדים?
אבי שפירא: לא חילקו.
אבי שפירא: ועדת ההיגוי התבקשה להכין ועשתה את זה, היא הכינה רשימה של מבני ציבור וזה החלק השני של מה שרציתי להוסיף להבהרות.
אבי שפירא: אצל ועדת ההיגוי התנקז כל המידע על מבני ציבור שבהם צריכים לטפל.
אבי שפירא: כנראה, קודם כל צריך לבדוק אותם ולהחליט אם כן מחזקים או לא מחזקים.
רונית תירוש: אז הלכתם לחומרה בעצם.
אבי שפירא: אנחנו ביקשנו שיעבירו את כל האינפורמציה על הבניינים שנבנו לפני 1980 ומוגדרים, להבנתם של כל מי שרוצה לנסות להבין, מבני ציבור.
אבי שפירא: את בתי הספר קיבלנו ממשרד החינוך---
רונית תירוש: ברור, כל משרד נתן את שלו.
אבי שפירא: המשרדים נתנו את שלהם.
אבי שפירא: ראשי רשויות מעטים, מעטים, יש 200 ומשהו רשויות במדינת ישראל---
רונית תירוש: 273.
אבי שפירא: בודדים העבירו לנו מידע.
אבי שפירא: אני מקבל הרבה מאוד פניות למה לא נכנס בית הכנסת הזה ולמה לא נכנס המוסד הזה---
רונית תירוש: הוא חד קומתי, אולי.
אבי שפירא: אני מסביר להם שכל זמן שהמוסד הזה לא יהיה אצלנו ברשימות, אנחנו לא יודעים שהוא קיים.
אבי שפירא: ביקשנו שיעבירו לנו את האינפורמציה.
אבי שפירא: יש לנו היום אינפורמציה על 3,500 מבנים שמסודרים לפי סדר עדיפויות.
רונית תירוש: מתוכם 2,000 בתי ספר.
אבי שפירא: מתוכם 1,000 ומשהו בתי ספר.
אבי שפירא: ברור שמטבע הדברים בתי הספר ובתי החולים מקבלים את העדיפות הגבוהה ביותר וכתוצאה מזה בשנים הקרובות בעיקר מה שאני מבקש לחזק זה בתי ספר ובתי חולים, כי הם יושבים בעדיפות הגבוהה ביותר, גם בגלל מיקומם וגם בגלל העובדה שהם מחזיקים הרבה מאוד אנשים הרבה שעות מהיום.
אבי שפירא: זה מיד מעמיס על ומשרד החינוך את עיקר הנטל.
אברהם מיכאלי: למה לא רווחה?
אבי שפירא: אני אומר עוד פעם, משרד הרווחה, משום שהמתקנים שהוא מחזיק או שהוא אחראי עליהם לא מאכלסים כמויות כל כך גדולות של אנשים.
אברהם מיכאלי: האנשים הכי חלשים והכי מסכנים נמצאים שם.
מנחם וגשל: כשאתה מחזיק ברשות מקומית 30 אנשים זקנים סיעודיים במרכז יום ואתה לא מוציא אותם, בזמן שיהיה או מלחמה או רעידת אדמה, זאת תהיה החוליה החלשה.
מנחם וגשל: אותו דבר לגבי ילדים.
מנחם וגשל: אני אומר את זה כאן באחריות מלאה, כי דר' שפירא יודע את זה, בכל המסמכים, לא שהעדיפות היא לחינוך, אין אף מתקן רווחה שהרשויות המקומיות ביקשו.
מנחם וגשל: אף אחד.
רונית תירוש: הבנתי, אז זה לא רשום אצל אבי בעצם.
מנחם וגשל: כנראה.
מנחם וגשל: אני לא מוסמך לעשות את זה, אני לא מוסמך לתת את זה, כי רק הרשות המקומית יכולה לתת את זה והרשות המקומית כנראה לא רואה את זה בעדיפות מספיק גבוהה.
רונית תירוש: אני שואלת שאלה יותר ספציפית, לפי המבנים שקיבלת תחשבתם 3 מיליארד וחצי.
אבי שפירא: זה לא עבד ככה, היתה ועדת מנהלים כלליים, עשו הערכה, הגיעו, נדמה לי, ל-10 מיליארד שקל, התחילו להתווכח ובסוף הגיעו ל-3.5.
רונית תירוש: מאה אחוז, ואחר כך נעשה ויכוח נוסף, כי אתם אמרתם 'בואו נעשה את זה תוך חמש שנים', ובא האוצר ואמר 'לא, תפרסו', אני סתם עכשיו אומרת, ל-25 שנים?
אבי שפירא: הגיעו בסופו של דבר לסיכום.
רונית תירוש: אז סוכם על 3 מיליארד וחצי ו-25 שנה וחילקו את זה וזה יצא 140.
רונית תירוש: בתוך ה-140 איך אתם יודעים או מי אומר לאוצר, אם בכלל מישהו אומר לאוצר, כמה לתת לווגשל, כמה לאסף, כמה לבריאות, לדר' לאור?
אבי שפירא: אלה הרשימות של הוועדה, אנחנו אומרים להם, אלה הם הבניינים לפי סדר העדיפויות הזה.
רונית תירוש: אתם לוקחים המון אחריות על עצמכם, דרך אגב.
אבי שפירא: אנחנו קובעים את סדר העדיפויות לפי קריטריונים שאישרה לנו הממשלה.
קריאה: זה כל המשרדים ביחד שותפים.
אברהם מיכאלי: אבל אני מאמין שהרווחה לא שותפה ולא קיבלו את ההמלצה שלהם, אז יש פה משהו מעוות בחשיבה.
מנחם וגשל: כשאתה שמת את העדיפויות, אני לא בא בטענות אליך, לא שמת עדיפות לאף מבנה רווחה כי הרשויות המקומיות לא ביקשו אותם, אז הם לא היו ברשימה שלך.
מנחם וגשל: זאת אומרת שאין כרגע ברשויות המקומיות, אני לא מדבר על מוסדות, אף מבנה רווחה שנמצא בעדיפויות.
אבי שפירא: מנחם, זו בעיה כפולה, אחד, שזה שלא שמו לנו את האינפורמציה, אבל הקריטריונים לא קשורים לזה.
אבי שפירא: בקריטריונים יש עשרה קריטריונים---
רונית תירוש: וגשל, אני מבטיחה לך שאני אתריע על הדברים הללו.
רונית תירוש: אני אוציא סיכום מאוד מאוד...
רונית תירוש: עם העתק למבקר המדינה, אני לא צוחקת.
רונית תירוש: רק ככה זה עובד אצלנו.
רונית תירוש: למשל כל הנושא של החומרים המסוכנים בחיפה, זה תחת המשרד להגנת הסביבה?
אבי שפירא: כל המפעלים בארץ שיש בהם חומרים מסוכנים הם תחת---
רונית תירוש: זה בטח לא תחת משרד החינוך, תחת מי זה?
אבי שפירא: או משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה או המשרד להגנת הסביבה.
רונית תירוש: הגנת הסביבה?
רונית תירוש: כמה קיבלתם תקצוב?
עמיר אלון: יש לנו לצורך הפרויקט הזה כמיליון וחצי שקלים ו---
רונית תירוש: קיבלת אותו עכשיו, השנה?
עמיר אלון: קיבלתי מיליון ב-2011, עוד חצי מיליון ל-2012 ו-250,000 שקל הבטיחו לי בנוסף ממשרד ראש הממשלה.
עמיר אלון: המשרד הגיש מכתב שהוא מבקש תקצוב נוסף.
עמיר אלון: אני מעריך שכשנצטרך נקבל את התקצוב הנוסף.
עמיר אלון: התקצוב הנוסף---
רונית תירוש: מה זה כשתצטרך?
רונית תירוש: כמה זמן לוקח לכם לעשות שם את העבודה?
עמיר אלון: אנחנו למעשה לא עושים עבודה, אנחנו משיתים את העבודה על המפעלים.
עמיר אלון: אנחנו הצגנו בפני המפעילים הכימיים במדינה את המצב שלהם, שבעצם---
רונית תירוש: זה כמו ראש רשות, שאתה אומר לו, 'אתה צריך לעשות ככה וככה והנה אני נותן לך כך וכך תקציב'?
עמיר אלון: אני לא נותן תקציב, אין לנו תקציב, אנחנו הצגנו בפני המפעלים את מצבם והנחינו אותם---
רונית תירוש: אז למה המיליון וחצי?
עמיר אלון: אני מסביר.
עמיר אלון: הנחינו אותם כיצד עליהם לפעול כדי למגן, לבדוק האם המפעלים מוגנים בפני רעידת אדמה או הסיכונים הספציפיים הרלוונטיים לאתר ספציפי וכיצד עליהם להתמגן.
עמיר אלון: כל הסיפור הזה נמצא כדרישה בתור היתר רעלים.
עמיר אלון: לא יחודש היתר רעלים אלא אם כן עשיתם---
רונית תירוש: אתם נותנים היתר כל שנה?
עמיר אלון: יש מפעלים שכל שנה, יש מפעלים שכל שנתיים, יש---
רונית תירוש: זאת אומרת זה אמצעי הלחץ.
עמיר אלון: זה אמצעי הלחץ, זה אמצעי לחץ מאוד חזק.
רונית תירוש: ועל מה קיבלתם את המיליון וחצי?
עמיר אלון: מאחר שאנחנו רוצים שהעבודה תיעשה אכן, שלא יעבדו עלינו, אלא באמת העבודה תיעשה כמו שצריך, שכרנו חברת ייעוץ מקצועית שיש לה אנשי מקצוע, גם בסייסמיקה, גם בכימיה וגם בקונסטרוקציה.
עמיר אלון: באופן אקראי אנחנו בוחרים תכניות מיגון שמפעלים עשו, אנחנו בודקים האם התכניות הן סבירות, האם הן שלמות, האם הנתונים והממצאים שעליהם היא מתבססת הם רלוונטיים והם אמיתיים.
עמיר אלון: לצורך זה עלות הבדיקה עולה הרבה כסף, כמובן, זה מוערך כמשהו כמו 4-5 מיליון שקלים לסיים את הפרויקט הזה, לטפל בכ-200 עד 300 מפעלים רלוונטיים.
רונית תירוש: אנחנו נחזור אליך.
אבי שפירא: אני חושב שפחות או יותר מיצינו את הנושא של מבני ציבור.
אברהם מיכאלי: איך מיצינו?
אברהם מיכאלי: נשארנו מוטרדים מאוד.
אבי שפירא: כן, אבל זה מה שמדינת ישראל כרגע מסוגלת להקצות.
רונית תירוש: שאל חבר הכנסת מיכאלי, שבהזדמנות זו אני רוצה להודות לך שהיית מוכן להחליף אותי בישיבה, אבל חזרתי; תמ"א 38 בפריפריה, מה קורה עם זה?
אבי שפירא: אני אתחיל קודם כל מזה שתמ"א 38 היא תכנית, היא תכנית וולונטרית, מי שרוצה ומי שיכול, הנקודה היא מי שיכול, ומי שיכול מוזמן להשתמש בתכנית הזאת.
רונית תירוש: זה לגורמים פרטיים.
אבי שפירא: אך ורק השוק החופשי.
אבי שפירא: איפה שזה כדאי שיעשו אותו ואיפה שזה לא כדאי, אין לנו פתרון.
רונית תירוש: אבל אתה רואה שלא כדאי בפריפריה, בכל זאת מה הממשלה עושה כדי---
אבי שפירא: אנחנו יודעים, כרגע אין לנו פתרון.
אבי שפירא: מעבר להצעה של תמ"א 38 אנחנו מנסים למצוא רעיונות טובים ועדיין לא מצאנו רעיון טוב שגם האוצר יכול לחיות איתו.
רונית תירוש: אני רוצה בישיבה הבאה, ברשותך, ענת, את יושב ראש התאחדות הקבלנים.
רונית תירוש: אני רוצה לשמוע מהם איזה תמריץ הם היו מוכנים לקבל... יש?
רונית תירוש: אז אני אשמח לשמוע.
רונית תירוש: אני כל הזמן קוטעת אותך, אבל אני רואה בישיבה הזאת משהו מאוד מעשי, לא רק בשביל להגיד עשינו ושמענו.
רונית תירוש: קבלנים, יש לכם רעיון לפריפריה?
רונית תירוש: איך אני גורמת לך ללכת לבית שאן לעשות תמ"א 38?
אייל חיימובסקי: כשזה יהיה כלכלי.
רונית תירוש: איך אני עושה את זה?
אייל חיימובסקי: המועצה הארצית מינתה חוקר לגבי תיקון 3 לתמ"א 38.
אייל חיימובסקי: יש הערות לתיקון 3 ומינו חוקר לשמוע את הטענות שיש למי מהנוגעים בעניין של תמ"א 38.
רונית תירוש: למה אתם צריכים חוקר?
רונית תירוש: אני אגיד לך בחינם.
אייל חיימובסקי: זה הליך סטטוטורי שלפני שהמועצה---
רונית תירוש: אוקי, אמר החוקר את מה שאמר, לא שווה להשקיע.
אייל חיימובסקי: אז אנחנו הבאנו בפני החוקר מספר נקודות רלוונטיות לתיקון 3 כדי שיהפכו אותו ממשהו שהוא---
רונית תירוש: מה זה תיקון 3?
רונית תירוש: אתה יכול לעזור לי?
אייל חיימובסקי: תיקון 3 בא לשנות מספר עיוותים שהיו בתמ"א 38 כדי שיאפשרו את---
אייל חיימובסקי: למשל הכניסו בתיקון 3 נספח הנדסי שלפיו יעשו את הביצוע ואת הבינוי במבנים ה-so called מסוכנים.
אייל חיימובסקי: הנספח הזה מחייב, הבעיה שהוא מחייב והופך את זה לדבר שמבחינתנו, מבחינת היזמים לצורך העניין, הוא לא ממש---
רונית תירוש: זה מייקר לכם?
אייל חיימובסקי: לא, אפילו לא מייקר, בחלק מהמקרים אין התאמה בין הנספח למצב בשטח.
אייל חיימובסקי: אתה רוצה לבנות, לצורך העניין צריך לעשות קיר חיזוק בצד ימין לפי הנספח, אבל בקיר מצד ימין זה לא רלוונטי באותו מקרה.
רונית תירוש: אוקי, אני רוצה לקוות שאתם תתקנו את התיקון---
אייל חיימובסקי: לא, אז אני רוצה בהזדמנות זאת---
רונית תירוש: איך אני מתמרצת אותך ללכת לבית שאן ולעשות את העבודה?
אברהם מיכאלי: מה לגבי קומות שאתם דורשים כל הזמן להגדיל?
אייל חיימובסקי: אז גם בתיקון 3 יש לנו הערה לגבי תוספת קומות.
אייל חיימובסקי: הכירו בניוד זכויות לטובת הגג, כך שיוכלו לבנות, לצורך העניין, שני פנטהאוזים בגג.
אייל חיימובסקי: אנחנו ביקשנו במסגרת התיקון להכיר לנו בחצי יחידה נוספת בגג, על מנת שזה יהיה כלכלי וכדאי.
אייל חיימובסקי: יש לנו ויכוח על זה בתיקון 3, אני מקווה שזה יתקבל.
אייל חיימובסקי: אם הערותינו יתקבלו, לשאלתך, בתיקון 3 והנספח הזה לא יהיה מחייב אלא הוא יהיה נספח ממליץ, לצורך העניין, כולם רוצים לבנות את זה חזק, אבל רוצים גם היגיון---
רונית תירוש: הבהלת אותי, אם ואם ואם, אז?
אייל חיימובסקי: אז אני מאמין שאותם קבלנים ש---
רונית תירוש: זה מה שעצר אתכם?
רונית תירוש: התיקון?
רונית תירוש: כל מה שהפריע לכם זה התיקון?
אייל חיימובסקי: גם התיקון.
אייל חיימובסקי: בוא נלך צעד צעד.
אייל חיימובסקי: אם השגנו את התיקון, השגנו.
רונית תירוש: לא, לא, תעצור רגע בתיקון.
רונית תירוש: מי אמור להשתכנע ממך ולאשר לך שהוא מוותר על התיקון?
אייל חיימובסקי: המועצה הארצית במשרד הפנים.
רונית תירוש: מי שם, שוורץ?
דוד פילזר: בינת שוורץ היא מנהלת מינהל התכנון, אני דוד פילזר, מנהל אגף להנחיות ותקנות תכנון ובנייה במינהל התכנון.
רונית תירוש: ואתה מוכן לוותר להם, לעשות את זה המלצה ולא חובה?
דוד פילזר: קודם כל, תכנית מתאר ארצית מאשרת הממשלה בהמלצת המועצה הארצית לתכנון ובנייה.
רונית תירוש: אני מקווה שאלוהים יודע את כל הביורוקרטיות פה.
דוד פילזר: יש כאן שיקולים שונים.
דוד פילזר: גם שינוי מספר 3 לתמ"א בא להגדיל את התמריץ.
רונית תירוש: אני יכולה לוותר על זה בחקיקה?
דוד פילזר: לא נראה לי.
דוד פילזר: זה יהיה מנוגד לחוק התכנון והבנייה, החוק נותן את ה---
רונית תירוש: טוב, אני כבר מבקשת דיון ספציפי לנושא הזה עם משרד הפנים ועם התאחדות הקבלנים.
רונית תירוש: בוא נראה איך אנחנו יוצאים.
רונית תירוש: לא נרד לפירוט כרגע.
רונית תירוש: נניח, אדוני הקבלן, בהנחה שאתם מתואמים, פתרנו לכם את תיקון 3, אתם נוסעים לבית שאן?
אייל אוכמן: לא.
אייל אוכמן: אני מנכ"ל של חברה שעוסקת ביזמות נדל"ן, אני שותף בחברה.
אייל אוכמן: הקמנו חטיבה בתוך לשכת המסחר, מספר שחקנים רציניים, על הרבה מאוד בקשות באזור המרכז, התארגנו בתוך לשכת המסחר כדי באמת לנסות לפתור בעיות ביחד, בשיתוף איגוד הקבלנים.