GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלעד אורג: יש גם ענין של אכיפה, יש בעית אכיפה, יש מחקרים שנעשו בארץ לפיהם אתרים ממשלתיים לא עומדים בדרישות של חוק הגננת הפרטיות ולא מיידעים למשל את הצבור באשר למידע שנאסף עליו באתר, כמו שהחוק דורש, אז ברמה של הכללים הקיימים, לפחות שאותם יאכפו וזה אומר עוד סמכויות ליורם ולרמו"ט וזה אומר גם אולי עוד כח אכיפה עצמי, אם דיברנו על חוק אסור לשון הרע ופיצוי ללא הוכחת נזק, זה כלי -ואני לא רוצה להיכנס לויכוח הזה אבל, כאן הייתי רוצה פיצוי ללא הוכחת נזק, שאני אוכל לתבוע חברה שפגעה בפרטיות שלי ואני מאמין שזה ישפר את האכיפה בצורה יעילה.
רונית תירוש: הדיון עוד יימשך, לא נסכם היום, האם זה מקובל עליך?
איתן כבל: אני חושב שרק גירדנו את הענין.
איתן כבל: בכל זאת צריך להגיד, גבירתי יושבת הראש, אני בכל זאת מציע שתהיה מסקנה אחת.
רונית תירוש: משהו ביניים ונמשיך.
אייל שגיא: דבר ראשון אני שמח שיהיה עוד דיון כי עלו מספר שאלות שבהחלט שוות בדיקה והיינו רוצים לתת תשובה מלאה ככל האפשר.
רונית תירוש: אמור שגם אתה גילית פה דברים חדשים.
אייל שגיא: לפחות חששות, נאמר כך, אני קצת מופתע, למשל, מן המחשבה של עמית שבגלל שסעיפים מסויימים נקראים על ידו בצורה כזו או אחרת אז אנחנו מרגישים עצמנו חופשיים לעשות כל שימוש במידע, זה בהחלט לא כך.
אייל שגיא: כאשר יש אפליקציות שמשתמשות במידע כמו למשל, ניהול ציי רכב או דברים כאלה, אז אנחנו דורשים הסכמה נוספת, לגבי סעיפים כמו "אם אתה מעלה תמונה לאתר לצורך השתתפות בתחרות אז אתה מסכים שנפרסם אותה" אני לא חושב שמישהו יכול לצפות למשהו אחר, אנחנו בוודאי לא מרגישים עצמנו חופשיים לעשות כל דבר במידע של אנשים ולא מסתמכים על זה.
רונית תירוש: כך גם הבנתי מנייר העמדה שלכם.
אייל שגיא: נאמר כך, אנחנו לא מסתתרים מאחורי הטופס עליו אדם חותם אלא מפעילים שיקול דעת ובכל שירות חדש הדבר הזה נבדק, ההגנות נבדקות, ההסכמה נבדקת, שירותים שניתנים לצעירים נבדקים שבעתיים, חד משמעית זה נושא שנמצא במוקד.
רונית תירוש: אני מודה לך על ההרגעה אבל, כמו שאמרת, אתה תבדוק ברזולוציה יותר גבוהה כל מיני חששות.
רונית תירוש: האם נציגי סלקום כאן?
רונית תירוש: האם נכון, רועי, שהם לא השיבו?
רועי גולדשמידט: נכון, לא קיבלתי תשובה.
ישי זילברברג: לא קיבלנו את הנייר מן המ.מ.מ.
רועי גולדשמידט: אני שלחתי.
רונית תירוש: הנה אני אומרת את זה באופן רשמי, מאחר ויהיה עוד דיון נשמח לקבל תשובה בכתב.
ישי זילברברג: קודם כל קצת מפתיע אותי, אני שומע כאן את נציגי רמו"ט, שלכאורה אין התיחסות של החוק, את זה אני שומע בפעם הראשונה אבל יש חוק שקיים, נעשה בו שימוש, רמו"ט עצמה מפעילה הליכי פיקוח -ולא אחת, עלינו, הם מכירים אותנו מצוין.
ישי זילברברג: הנתונים שנאספים אצלנו, קודם כל יש נתונים שחייבים להישמר על פי חוק ושאין לנו אפשרות לא לעשות בהם שימוש.
ישי זילברברג: גם גופי הבטחון צריכים אבל אני חושב שגם הייתם צריכים אולי לזמן לכאן את נציגי גוגל כי אנחנו, בסופו של דבר, מקבלים, למשל, במקרה של אפל, מקבלים קופסה סגורה עם צלופן -ואני אפילו לא יכול לפתוח אותה אבל מה שמוטמע שם זה מה שמוטמע שם, כך שהחוק צריך להיות גם בכיוון הזה.
ישי זילברברג: מבחינתנו יש לנו משטר, יש לנו רגולציה, יש לנו פיקוח הדוק גם של רמו"ט וגם של משרד התקשורת, אנחנו מחוייבים גם לפי הרשיונות שלנו לעשות דברים מאד ספציפיים ונשמח, כמובן, לענות על זה גם אחרי שנקבל שאלות ספציפיות ונענה גם בכתב.
רונית תירוש: רועי יכוון אותך.
רונית תירוש: אגב, כן הזמנו את הנציגים של אפל ושל גוגל, הנציג של גוגל שלח מכתב תשובה.
רונית תירוש: היתר אפילו לא שלחו מכתב.
רונית תירוש: נפנה שוב.
האני טמוס: אני, יחד עם שותפי, עורך הדין אבודריס, הגשנו את התביעה היצוגית נגד אפל.
האני טמוס: טענתם פה כאילו אדם נותן הסכמה מודעת, ומתיר להם לראות את כל המיקום שלך.
האני טמוס: יש עוד ענין מאד מסוכן עליו אנחנו אמורים לקבל חוות דעת, יש קובץ מוצפן שגם אם אתה מכבה את כל האפליקציות הוא עדיין ממשיך לפעול ולרשום ואתה חושב שאתה כיבית את האפליקציות וחושב שאף אחד לא עוקב אחריך, אבל יש שם קובץ מוצפן שממשיך ושולט בכל העניינים.
האני טמוס: וכאן הבעיה הכי גדולה.
האני טמוס: אנחנו תבענו את אפל וחשבנו -כמו שכולכם יודעים, שחברת איי-דיגיטל היא הנציגה של אפל בישראל, היא משווקת את עצמה כבר תשע שנים כנציגות הרשמית של אפל בישראל והתגובה של אפל היתה מאד מפתיעה, הם אומרים: מעולם לא הסמכנו את איי דיגיטל להיות הנציגה שלנו.
האני טמוס: מה שכן, זה נעשה בחובבנות כי אמרנו להם שהם ציינו את זה באתר שלהם ואז הם הורידו את זה מאתר האינטרנט אבל שכחו להוריד את זה מן הטלפון, מן המענה הקולי וגם מן הפייסבוק אז כשאמרנו להם את זה הם אמרו: אוי, סליחה, טעינו ומה שהיה מפתיע -והוא נעשה ממש כתחבולה, הוא שאם חברת איידיגיטל משווקת את עצמה כנציגת אפל בישראל משך תשע שנים ורק עכשיו זה נודע לאפל, אז איך אפל לא עושה כלום?
האני טמוס: הרי היא רק מרימה טלפון באמצעות עורך דינה אל עורך הדין של אפל ואומרת לו: חבוב, מה אתם עושים?
האני טמוס: אתם לא הנציגים שלנו, אבל יש פה כנראה ממש קנוניה.
האני טמוס: לפי דעתי עליכם להזמין את הנציגים של אפל שהם איי-דיגיטל לכאן ולשמוע איך הם עושים את זה.
רונית תירוש: ננסה שוב.
האני טמוס: יש עוד ענין לגבי הפרטיות ואנחנו מנהלים תביעה נגד גוגל בענין הפרת הפרטיות.
האני טמוס: יש שם דברים מאד חמורים.
האני טמוס: כל מה שאתם מדברים עליו הוא בידיעה אבל יש דברים שנעשים ללא ידיעה.
האני טמוס: צריך לבדוק את הדברים.
יוליה מרוז: שלחנו התייחסות כתובה לשאלות שנשאלנו על ידי המ.מ.מ.
יוליה מרוז: אני חושבת שענינו באופן מלא ומפורט.
רועי גולדשמידט: התקבל לאחר סגירת המסמך אבל אני אעדכן את זה.
יוליה מרוז: נראה שאין לי מה להוסיף מעבר למה שאמרו הקולגות שלי.
יוליה מרוז: בתמצית התשובה שלנו חשוב להפריד: ישנם נתונים שנשמרים מטבע הדברים במערכות המידע של חברת סלולאר כי בעצם כל העיקרון של הטכנולוגיה הסלולארית מבוסס על כך שאנחנו צריכים לנטר את המכשיר כדי לאפשר למנוי לקיים שיחות.
יוליה מרוז: הנתונים האלה נשמרים אצלנו, הנתונים האלה נשמרים אצלנו על פי עקרון של דריסת נתון ישן על ידי נתון מועדכן וזאת אומרת שרק הנתון של המיקום האחרון נשמר אצלנו במערכות באופן מאובטח ומוצפן עם נגישות להשראות מאד מוגבלות.
יוליה מרוז: פלאפון לא חולקת את המידע הזה עם אף אחד, חוץ מאשר על פי דרישות החוגים הרלבנטים.
יוליה מרוז: באשר לאפליקציות השונות, אני חושבת שנאמר פה מספיק כדי להבהיר את הנקודה שבה לצרכן יש שליטה מאלה בהחלטות שלו באיזו אפליקציה הוא בוחר להשתמש.
רונית תירוש: ברגע שאני לא ממשתמשת באפליקציה, האם היא ממשיכה לעבוד?
יוליה מרוז: פלאפון לא מגדירה בתוך המכשירים שלה שום תוכנה שעוקבת, בין אם זה בהקשר של אפליקציה ובין אם ככלל, הדבר היחיד שנשמר במערכות -כפי שציינתי קודם, הוא הפרטים של המיקום הרלבנטים לקיום של שירות סלולארי.
יונתן קלינגר: יש שני פתרונות ואתחיל בפתרון הטכנולוגי, שהוא משהו בסגנון אפליקציה בשם privacy blocker, שהיא אפליקציה לאנדרואיד שאפשר להתקינה על המכשיר ולומר לה אילו הרשאות לחסום, למרות שנתתי אישור לאפליקציה מסויימת לפעול.
יונתן קלינגר: יש בעיה חוקית איתה, עם ה privacy blocker, כי אם אני חוסם את הרכיב של הגי'.
יונתן קלינגר: פי.אס.
יונתן קלינגר: , אז אני בעצם משדר לאפליקציה מיקום מזויף.
יונתן קלינגר: הבעיה היא שזה יכול להיחשב -במקרים מסויימים, עבירה לפי חוק המחשבים וזו בעיה שמונעת ממשתמשים להתקין אפליקציות שיכולות להגן על הפרטיות שלהם.
יונתן קלינגר: וצריך לראות אולי הועדה פה יכולה -במסגרת התיקונים לחזק את זה.
יונתן קלינגר: לשאלתך למה זה עשוי להיחשב זיוף אשיב אחר כך.
יונתן קלינגר: הענין השני הוא שלצורך רגולציה, צריך להפריד בין אפליקציות שהבסיס שלהן הוא שירותי מיקום לבין אפליקציות שעושות שימוש אגבי בנתוני המיקום, לצורך פרסומות או לצרכים אחרים שלא קשורים למהות השירות.
יונתן קלינגר: ברגע שאנחנו מפרידים את זה אנחנו יכולים באחת מהן, לקבל הסכמה שיכולה להיות נמוכה יותר ובשניה הסכמה יותר גבוהה.
אורלי פרידמן-מרטון: מכיוון ששאלתם אם נמצאות כאן נציגות.
אורלי פרידמן-מרטון: אני נציגת מייקרוסופט ישראל.
אורלי פרידמן-מרטון: ישבתי, הקשבתי ואני רק אומר מספר דברים.
אורלי פרידמן-מרטון: שלחתי לרועי את תגובתנו, היחידה שהצלחתי להעביר כי טרם השקנו בארץ את השירות של ווינדווס פונס 7 ואני כן אעביר את כל מה שיש לנו מחו"ל אבל לגבי האפשרויות שתהיינה בארץ תינתן תגובה שלמה.
אורלי פרידמן-מרטון: ברמת העקרון, העברתי הכל והדגש הוא פרקטיקות מתקדמות בנושא פרטיות גם כשמדובר בשירותי מיקום וכאן אני מסכימה עם חברי שפה צריך לעשות משהו שהוא אחיד ולא שכל חברה תחליט אם היא פועלת לפי אופט אין או לפי הסכמה מדעת.
אורלי פרידמן-מרטון: אנחנו בהחלט בהקשר הזה עושים או נוקטים בפרקטיקות המתקדמות ביותר ומנהלים את הדיאלוגים האלה גם באירופה וגם בארצות הברית מול הסנאט ווהבענו את דעתנו גם שם.
אורלי פרידמן-מרטון: אני גם רוצה להוסיף שאני מסכימה עם החשיבות של החינוך וגם שם אנחנו לוקחים חלק פעיל, אני מקווה שלדיון הבא אוכל להביא את התשובות בשלמותן ולשתף מידע נוסף.
רונית תירוש: נסכם את השלב הזה של הדיון כאן.
רונית תירוש: קודם כל אני רוצה להודות לחבר הכנסת כבל על שהעלה והציף את הבעיה.
רונית תירוש: אני גם מודה מאד לרועי על הדוח המאד מפורט שהוא נתן והכין אותנו לדיון הזה.
רונית תירוש: רועי מסכם בסוף דבריו ונותן המלצות שנוגעות לנושא של שקיפות, בחירה והגבלת היקף המידע הנאסף, המידתיות וכו'.
רונית תירוש: בשלב הזה אני מבקשת להציע מספר דברים: ראשית, לקראת הדיון הבא, אני פונה לחברות הסלולאר, לאפל, למיקרוסופט ולגוגל, להציע הסדרה עצמית.
רונית תירוש: אני יודעת שאם תציעו את זה, מצד אחד הייתי רוצה שתגיעו להסכמות בענין הזה ואני לא רוצה ליצור איזשהו קרטל אז אולי באמצעות משרד המשפטים או הרשות עצמה -הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע, אולי הם יתנו עקרונות מנחים או יסייעו -במידה ותפנו אליהם כמובן.
רונית תירוש: לגבי הסדרה ממשלתית אני כבר אומרת שאין מניעה שחברי כנסת יגישו הצעות חוק פרטיות אבל אני חושבת שבנושא כל כך רחב , שנוגע לכל אדם במדינה שלנו בהיבטים שונים ובתחומי חיים שונים, ראוי שבאמת תיכנסו לנושא הזה כאל משהו מאד מקיף.
רונית תירוש: יכול להיות שבחלק מן המקרים לאי צריך להמציא גלגל, כי יכול להיות שבאיחוד האירופי או בתקינה האמריקאית יש דברים שאפשר לקחת.
רונית תירוש: אומרת לי היועצת המשפטית -ובדצק, והיתה גם הערה כאן, שאין מספיק אכיפה על המעט שכבר קיים אז ברור שצריך פה שינוי בתודעה.
רונית תירוש: גם של המשטרה, גם של מערכות האכיפה וגם של מערכת המשפט, באשר לענישה כזו או אחת, שיקחו את זה במלוא הרצינות ויראו בכך עבירות מן הסוג הכי בעייתי, כלפי זכויות בסיסיות של האזרחים במדינת ישראל.
רונית תירוש: אפנה שוב לכל החברות שלא השיבו עד היום, כמו אפל, סלקום, חברות סלולאר, נפנה שוב, נבקש מהן ניירות עמדה, מייקרוסופט ממתינה.
איתן כבל: ברשותך, קודם כל תודה.
איתן כבל: נשמח כמובן על שנעשה דיון המשך יותר ממוקד בעניינים יותר ממוקדים אבל, אני רוצה, ברשותך, לבקש שתצא בשם הועדה בפניה למשרד הרלבנטי -ובמקרה הזה הוא משרד המשפטים, שיתן לנו לוחות זמנים האם בכלל הנושא הזה, מעבר לטיפול נקודתי כזה או אחר, נמצא על סדר יומו.
איתן כבל: מדובר פה בתפיסה, זה כבר לא רק להגיד: אני אתקן את זה, כאן או שם, או לבקש מן החברות התיחסות אלא, עליו לבוא ולומר האם הנושא נמצא על סדר יומו בתוך כל הים הגדול שהוא אמור לעסוק בו.
איתן כבל: נכון שחברי כנסת יכולים להגיש הצעות חוק, אבל אם שואלים אותי אז זה לא הליגה שלנו ואני אומר את זה לא כי אני לא מכבד אותנו כחברי הכנסת, אלא שזו פעולה מדינתית, זאת אומרת, זה מסוג אותם נושאים שמדינה צריכה להוריד.
איתן כבל: נכון שחברי כנסת יכולים להוות זרז של הענין, כמו שאני עשיתי עם חוק המילואים אבל, אם אתם שואלים אותי, פה הדברים הם כל כך ברורים שלא נדרש זרז ולכן, אני אומר, אני מציע שנפנה אל השר ונבקש ממנו, נתבע ממנו, שיתן לנו לוחות זמנים באשר לכוונתו לפעול ולעסוק בנושא.
רונית תירוש: מקבלת.
רונית תירוש: נפנה אל השר בבקשה להודיע לנו על לוחות זמנים לגבי הסדרה ממשלתית אבל לצד זה אני קוראת לכל החברות, בין אם מדובר באפל, מייקרוסופט או גוגל וחברות הסלולאר בבקשה ובדרישה, לשתף פעולה עם משרד המשפטים ולהעביר אליו את המידע הרלבנטי המקצועי.
רונית תירוש: זאת על מנת ששר המשפטים יוכל לצאת בהסדרה אופטימלית בנושא.
איתן כבל: אפילו לקחת תקציר של מה שהקרנתם כאן ולעשות מבצע, מה שראינו בסרטון -שמי שרק צופה בו רואה מספיק, הוא חשוב אז לקחת את הסרטון הזה, לקצר אותו ולחלק אותו לחלקים של עשרות שניות, וזה לענין המודעות, הרי הסרטון, כשאתה רק מביט בו - - -
רונית תירוש: כבר עלה במוחי איך להפיץ את זה.
רונית תירוש: נָפנה המלצות לפנות אליכם.
רונית תירוש: שווה לקיים על זה תכנית בטלויזיה.
רונית תירוש: אפנה אותם, אאתגר אותם ואני מקווה שזה יתקבל.
רונית תירוש: אני מודה לכם ואנחנו נקיים דיון המשך, בהצלחה.
רונית תירוש: צהרים טובים, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
רונית תירוש: הנושא שעל סדר היום הוא: אלימות ברשת האינטרנט וזכות הילד לפרטיות.
רונית תירוש: הנושא הזה עולה בעקבות יום זכויות הילד הבינלאומי ואני שמחה שנמצאים כאן איתנו -מלבד הגורמים המקצועיים, גם טובה בן ארי שהיא ממונה על זכויות הילד והתלמיד במשרד החינוך ופועלת רבות בנושא והגיעה אתה גם קבוצת תלמידים שכבר נפגשתי אתם ביום חמישי האחרון באוניברסיטה, יחד עם המרכז לזכויות האזרח.
רונית תירוש: התלמידים חידשו לי הרבה באשר להתנהלות שלהם ברשתות חברתיות כמו גם הקשר עם ההורים: צנזורה - לא צנזורה.
רונית תירוש: נמצאת גם שפי ממשרד החינוך וטוב שכך ורק אומר כמה דברים מן ההתרשמות שלי מיום חמישי האחרון באותו כינוס על צנעת הפרט, זכויות הפרט לצנעה.
רונית תירוש: אני מאד התרשמתי מן התלמידים, גם ממה שאמרו אבל גם נערך שם סקר על ידי דר' דן גינתון מאוניברסיטת תל אביב, ועל פי הסקר -שמונח לפניכם כאן, מסתבר שבסך הכל התלמידים עושים שימוש מושכל -לפחות על פי מה שהם העידו, בהתנהלות שלהם ברשתות החברתיות בעיקר בפייסבוק.
רונית תירוש: כשאני מדברת על שימוש מושכל אני מדברת על כך שהם -על פי הנתונים, מוסרים שהם לא ממהרים לתת "אישור חברות" למי שהם לא מכירים אותו באופן אישי, או את החבר של החבר וגם הם לא ממהרים לחשוף פרטים.
רונית תירוש: אני לא יודעת כמה זה משקף באמת אבל זה הסקר שנעשה באוניברסיטת תל אביב ואני בהחלט מכבדת את מי שערך אותו.
רונית תירוש: דבר נוסף שעלה שם, בצורה מאד חדה, שמשרד החינוך לא עושה מספיק על מנת להעביר את המסרים החיוניים, או לתת את הכלים החיוניים, לאותו שימוש מושכל ברשת.
רונית תירוש: אני לא אומרת את זה כדי לקנטר כי ראיתי בנייר עמדה שהכין מרכז המחקר של הכנסת, שיש היצג מגוון של תכניות של משרד החינוך מקיים אבל ההתרשמות שלי היה שאין פה משהו שנאכף על כל תלמיד בכל שכבת גיל באופן מוסדר.
רונית תירוש: זאת אומרת, יש פה סוג של אקלקטיות של תכניות -כנראה יוצאות מן הכלל -ואני מרשה לעצמי לומר את זה כי משרד החינוך יש לו גורמי מקצוע מעולים ואני מכירה אותם מקרוב אבל, גופים שונים בתוך המשרד, מחלוקת שונות ותוואי גיל שונים, נותנים תכניות כאלו ואחרות.
רונית תירוש: יש תכנית כזו בסקטור מסוים בשכבת גיל מסויימת אבל לא ראיתי משהו שעובר כחוט השני, כתכנית רצף מן הגיל הרך, מן הגן ועד י"ב שאתו אני יודעת שכל תלמידי סיים את המערכת וקיבל את מה שהוא שצריך לקבל.
רונית תירוש: את זה לא ראיתי ואם לא התרשמתי נכון אז זו הבמה לתקן אותי, כי מה שחשוב לי באמת הוא לוודא שאותה פלטפורמה חיונית של מערכת החינוך, שהיא זו שבאמת יכולה להקנות את הכלים - אכן תעשה זאת.
רונית תירוש: בדיון שקדם לכך הבוקר, דיברנו על סימונים של מסירת מיקום או היכולת לאתר את המיקום שלך באמצעים טכנולוגיים על ידי שימוש שאתה עושה בסלולאר שלך או במחשב שלך, ואחד הפתרונות שעלו -מעבר להסדרה בחוקים של מגבלות שאנחנו נטיל על חברות סלולאר ועל חברות תקשורת אחרות, דובר כאן רבות על הנושא של חינוך כלומר, הפתרון המתבקש במרבית המקרים הוא: בואו תסבירו לילדים את הסכנות, תנו להם את הכלים, תנו להם את היכולת לעשות שימוש מושכל בשיוט באינטרנט או בשימוש בסלולאר, באפליקציות בסלולאר וכך נצא אולי מוגנים יותר.
רונית תירוש: אני מחדדת את הנקודה הזו כאן, משום שאני שוב זורקת את הכפפה למשרד החינוך, כמו תמיד מצפים שמערכת החינוך תתן את הפתרונות.
רונית תירוש: ברשותכם, אני מבקשת לפתוח את הדיון עם הדברים של עורך הדין עמית אשכנזי מן הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע במשרד המשפטים.
רונית תירוש: יש גם מצגת בענין ואני בהזדמנות הזו רוצה להודות לך, עמית, על הזמן הרבה שאתה משקיע -ואני יודעת גם על מה ויתרת לטובת השקעה במפגשים איתנו, עם מנהלת הודעה והצוות, גם עם רועי, על מנת להבהיר לנו ולעשות אותנו קצת יותר חכמים ומוכנים לדיונים הללו.
עמית אשכנזי: זה התפקיד המרכזי שלי, לעסוק בנושא.
עמית אשכנזי: מבחינת סדר הדיון, שמת אותי ראשון למרות שאני לא בטוח שזה בהכרח מוקד הדיון אבל אני כן רוצה להגיד מספר מלים על פרטיות ילדים ברשתות חברתיות ולנסות לקשר את זה גם לדיון הקודם.
עמית אשכנזי: כבר אומר, כדי למקם את הפעילות שלנו, אז כמו בהרבה דברים, יש פה שתי רגלים: יש רגל רגולטורית ויש רגל של חינוך ואכן, הדברים האלה משולבים, בוודאי אצל ילדים וקטינים.
עמית אשכנזי: אני אציג את העבודה שלנו במישור הרגולטורי ואת ה"גלישה" שלנו גם לאיזורים של העלאת המודעות אבל אלה בהחלט פרויקטים שצריך לאגד בהם כוחות והחכמה לא נמצאת אצל אף אחד.
עמית אשכנזי: אנו הרשות למשפט וטכנולוגיה, היינו פה בדיון הקודם, אנחנו יחסית מוכרים.
עמית אשכנזי: יש לנו שלש מחלקות :
עמית אשכנזי: המחלקה המשפטית, שנמצאים פה גם אתי עורכת הדין ליאת גלזר וחבריי המתמחים שעוסקים בעבודה בשעות היום והלילה.
עמית אשכנזי: מחלקת אכיפה וחקירות, בראשות עורכת הדין נילי ברך, שפיצחה את גניבת מירשם האוכלוסין ואת כל "שרשרת המזון", אם אפשר לקרוא לזה כך, עד שהוא הגיע לאינטרנט ומחלקת רישום ופיקוח, שעוסקת ברגולציה השוטפת, הלא פלילית.
עמית אשכנזי: במדינת ישראל, כמו שנאמר גם בדיון הקודם וזה חשוב מאד לצורך המצע לדיון הזה, הגנת הפרטיות היא ערך חוקתי, בשונה מארצות הברית שם יש פרטיות מפני השלטון.
עמית אשכנזי: פה יש פרטיות באופן כללי כחלק מזכות של אדם לאוטונומיה על עצמו וכו' והחוק שלנו בנוי משני פרקים, האחד עוסק במה שנקרא עוולות ועבירות, היכולת של אדם לתבוע, אחרי שקרה לו משהו רע, בבית משפט ופרק השני עוסק בנו, ברשות, בגוף הרגולטורי, זה שאמור לפקח על מה שנעשה באופן שוטף עם מידע.
עמית אשכנזי: עם ה"התבגרות" של הרשות אני יכול לומר שאנחנו מבינים -וזו גם מסקנה מתבקשת מן הדיון הקודם, ששימוש במידע הוא לא בהכרח דבר רע כי יש בו תועלות אדירות בכל מיני הקשרים.
עמית אשכנזי: הדבר שאנחנו מחפשים אותו הוא השימוש האחראי במידע ופרק ב' לחוק נועד לשרת את המטרה הזו.
עמית אשכנזי: הבעיה שאנחנו מתמודדים אתה היום היא, שעקרונות החוק, גם בעולם, נולדו במציאות טכנולוגית שבה מה שהיה זה מה שיש פה בתמונה.
עמית אשכנזי: מה שנקרא ,main frame או מחשב מרכזי, כמות הארגונים שהחזיקו מחשבים היתה קטנה ומאז המציאות השתנתה הרבה מאד, יש לנו מחשבים אישיים ואחר כך בא האינטרנט, כשבא האינטרנט קרה דבר נוסף והוא שאגב השימוש בתשתית אנחנו מתחילים לייצר מידע נוסף, כמו שציינו לגבי ה"רב קו".
עמית אשכנזי: במעבר של תלמיד שנסע לבית הספר שלו עם כרטיסיה מנייר אז היו ניקובים.
עמית אשכנזי: היום, כשהוא קונה "רב קו" אז חברת האוטובוסים -וכל חברות האוטובוסים כך כי זה אמצעי תשלום אחיד, יידעו על כל הנסיעות שלו וזו תופעת לואי שקרתה כתוצאה מזה שקרה לנו דבר חיובי בחיים.
עמית אשכנזי: אין לנו יותר כרטיסיות נייר אלא "רב קו" אבל הוא מן טכנולוגיה כזו שחלק מן השימוש בה היא אוספת את הנתונים.
עמית אשכנזי: אותו הדבר האינטרנט.
עמית אשכנזי: מקובל לומר שאנחנו גולשים באינטרנט אבל,למעשה, מה שקורה הוא שהאינטרנט גולש אלינו.
עמית אשכנזי: כשאני קורא את "הארץ" בבוקר אז אני רואה את המודעות והעיתון לא רואה אותי בחזרה אבל כשאני קורא את אתר "הארץ" או "ידיעות" או כל אחד אחד, באינטרנט, אז אני מקיים תקשורת דו סטרית עם האתר והאתר הזה בעצם מתאים לי את הפרסומות לפי מה שאני עושה, והמשמעות היא שהזכות שלי לקרוא בפרטיות -ככל שיש כזה דבר, היא כבר יותר קטנה.
עמית אשכנזי: וכמובן כל הנושא של רשתות חברתיות שהוא בעצם המוקד של הדיון היום.
עמית אשכנזי: השאלה הגדולה שמתמודדים אתה כל הזמן היא, מה הגולש הממוצע מבין.
עמית אשכנזי: אנחנו כמובן אוהבים להגיד שזה בחינם, אז יש היום אמירה שגורה בעולם הפרטיות שאם משהו בחינם ואתה מקבל שירות או מוצר בחינם אז כנראה שאתה המוצר וכנראה שאתה השירות, ואנחנו שמענו את זה גם בכנס המאד מעניין שגם אני השתתפתי בו כמאזין ומאד נהניתי, לגבי ההשוואה שתלמידים -וגם ההורים שלהם מן הסתם, עושים, בין כמה עולה להם לתקשר עם החברים בטלפון הסלולארי -פחות או יותר בחודש, כל אחד כמה שההורים שלו מקצים לו או אולי הוא עובד לבין מה שעולה לו לתקשר עם החברים בפייסבוק.
עמית אשכנזי: יש מחיר לתקשורת בפייסבוק.
עמית אשכנזי: אתה משלם באמצעות הפרטיות שלך.
עמית אשכנזי: האם אנחנו כולנו מבינים את זה?
עמית אשכנזי: האם אנחנו כולנו יודעים את זה?
עמית אשכנזי: אז כאן אני משתמש בהדגמה גרפית לדבר הזה.
עמית אשכנזי: זו מדיניות הפרטיות של פייסבוק ב 2005 והאיזורים הכהים הם מה שהיא ביקשה מן הגולש לעשות עם המידע.
עמית אשכנזי: אנחנו רואים את טווח השימושים המקסימלי והאיזורים הכהים הם מה שהיא ביקשה ב 2005, זה מה שהיא מבקשת ב 2010 וזה שינוי של מדיניות הפרטיות בפייסבוק.
עמית אשכנזי: זאת אומרת אם הייתי בפייסבוק ב 2005 אולי קראתי את זה ואילו עכשיו אני מסכים לזה.
עמית אשכנזי: וזו השוואה מאד אילוסטרטיבית למספר המלים במדיניות הפרטיות של פייסבוק לעומת החוקה אמריקאית.
עמית אשכנזי: אנחנו רואים שבמדינות הפרטיות של פייסבוק יש 5,830 מלים ואילו בחוקה האמריקאית יש 4,543.
עמית אשכנזי: זאת אומרת את כל מה שאומרים בארצות הברית מבחינת היסודות החוקתיים הצליחו לתמצת ל 4,543 מלים אבל את מה שפייסבוק רוצה לעשות עם המידע צריך לכתוב בהרבה יותר - כי היא עושה הרבה.
עמית אשכנזי: מכאן אנחנו מגיעים לנושא שלנו שהוא רשתות חברתיות ואיך זה משליך על הילדים.
עמית אשכנזי: מה שאנחנו אומרים הוא שאנחנו כצרכנים בדרך כלל -אלא אם אנחנו עושים את זה לפרנסתנו כמוני, ואולי כמו חלק מן האנשים שיושבים כאן, לא בדיוק מתעמקים במה שקורה 'מאחורי הקלעים' של התעשיה הזו, של הפרטיות, ומה קורה עם המידע שמסתובב.
עמית אשכנזי: בעוד שאנחנו רואים את הרשת -וזה גם עולה ממחקרים בארצות הברית וגם בארץ -ממחקרים של דר' גוסטבו מש, שבעוד שאנחנו רואים את הרשת כפלטפורמה אלטרנטיבית לתקשר עם החברים שלנו, למעשה, מה שקורה הוא, שאנחנו מספקים פה מידע להרבה מאד "שחקנים" מסחריים שמתפרנסים מאתנו די טוב, עד כדי כך טוב שזה די מפחיד את הממשלה האמריקאית מלטפל בזה, כי השירותים אלה הם היום מנוע צמיחה ויש לזה מורכבות מאד גדולה.
עמית אשכנזי: אסגור סוגריים ואומר: עוד לפני קטינים, הורים, גם אנשים בוגרים, מה הם באמת מבינים על מה שקורה בפייסבוק?
עמית אשכנזי: אז אחד המאמצים שלנו הוא לעשות את הנושא של העלאת מודעות ובנוסף גם לטפל באופן ממוקד בשחקנים ישראלים שעושים שימוש לרעה בפלטפורמה הזו, ונתקלנו במספר מקרים.
עמית אשכנזי: אוכל לציין בהמשך.
עמית אשכנזי: אציג כאן דוגמה מאד פלסטית, שהצגתי גם בוועדה לזכויות הילד, ויש לנו דיאלוג עם קופת חולים "מכבי" על השירות.
עמית אשכנזי: הקופה פתחה שירות של שאילתות באמצעות הפייסבוק.
עמית אשכנזי: ההבדל בין פייסבוק לבין פורום רגיל -כמו שאנחנו מכירים אותו, הוא שהמודל העסקי של פייסבוק מבוסס על מה שנקרא 'שם אמיתי'.
עמית אשכנזי: אתה מתחבר לפייסבוק עם השם והתמונה האמיתיים שלך.
עמית אשכנזי: אם פייסבוק תגלה שאתה עכשיו קורא לעצמך היפוכונדר חובב פרטיות ושׂם תמונה של מיקי מאוס, כמו שאולי היינו עושים בפורומים כאלה ואחרים, בפייסבוק זה לא לגיטימי.
עמית אשכנזי: אם פייסבוק תגלה את זה אז היא תמחק אותם מן השירות כלומר פייסבוק -בהגדרה- הוא מזוהה.
עמית אשכנזי: יש לנו שירות של קופת חולים "מכבי" שבו היא נותנת תשובות לשאלת על בסיס הפלטפורמה.
עמית אשכנזי: כדי לא להמשיך את הבעיה שאנחנו מצאנו בזה אני מחקתי את השם של האם, שמצולמת בתמונה די יפה עם השם שלה.
עמית אשכנזי: מחקתי רק כדי להגיב כי היא שואלת בפורום הזה ובעצם משדרת את המידע הזה לכל העולם, בלי אפשרות למחוק אותו, שאלה לגבי הבן שלה ואנחנו רואים ש"מכבי" עונה לה וזה מאד מעניין, ואני מודה למתמחה שלנו רותם שמצא בדיוק את זה, שחלק מן התשובה הוא גלוי ובחלק מן התשובה הוא גם אומר לה: שלחתי לך הודעה אישית.
עמית אשכנזי: יש פה פערי הבנה לגבי השאלה מה האֵם הזו הבינה לגבי מה שקורה עם המידע שלה בפייסבוק והיה לנו ויכוח גדול בתוך הרשות, האם האמא הזו הבינה שהיא משדרת לעולם את המידע הרפואי על הבן שלה או שלא.
רועי גולדשמידט: ואם כן אז האם זה בסדר?
עמית אשכנזי: אני חושב שאם היא הבינה אז יותר קל לי לעכל את זה.
עמית אשכנזי: אני לא רוצה לחוות דעה עדיין אלא להציף את הענין.
עמית אשכנזי: אמשיך עם אילוסטרציה, כמה מאתנו -כהורים- הולכים לתומנו ביום ששי בקניון, ותארו לכם שניגש אדם מדוכן ואומר: סליחה, אני רוצה לצלם אותך עם הילד ואני אדפיס את זה בחוברות שיחולקו למיליארד סינים, אני מפיץ אותם ברחבי העולם.
עמית אשכנזי: רוב האנשים היו אומרים: מי זה המשוגע הזה?
עמית אשכנזי: אבל בעצם, כשאתה מעלה תמונות לאינטרנט -ובטח לרשת חברתית, אז זה מה שאתה עושה וזה בסדר, רק צריך להיות מודעים לזה.
עמית אשכנזי: את הפער הזה אני לא בטוח שאנשים מבינים עד הסוף.
עמית אשכנזי: אנחנו בכוונה נזהרנו -וזה באמת מקשר אותי לנושא של הקטינים, לחוות דעות ערכיות על מה שאנשים עושים בבית.
עמית אשכנזי: המוקד שלנו לא הולך לשם, המוקד שלנו מתמקד כרגע בקטינים, משתי סיבות: האחת, בגלל שנקודת המוצא המשפטית במדינת ישראל היא שהקטין, עד גיל שמונה עשרה, לא יכול לבצע את הפעולה המשפטית שחוק הגנת הפרטיות מחייב אותו לגבי המידע שלו וזה הסכמה מדעת.
עמית אשכנזי: הסכמה מדעת הוא ביטוי שאנחנו מכירים גם מחוק זכויות החולה.
עמית אשכנזי: באותה הנשימה אני חייב לומר שמי שחושב שאפשר עכשיו לקחת את ההורה עד גיל שמונה עשרה ולשים אותו ליד הילד וליד כל מה שהוא עושה ברשתות חברתיות ובכלל זה כמובן נאיבי שלא לומר מטופש.
עמית אשכנזי: מצאנו עזרה באמנה לזכויות הילד שמדברת על עקרון הקשרים המתפתחים.
עמית אשכנזי: הרעיון הוא בעצם לנסות לעורר דיון לגבי השאלה מהו גיל היכולת להסכים לגבי שימושים שונים במידע אצל קטינים?
עמית אשכנזי: ואנחנו חושבים שהקטינים הם מקרה מבחן מאד מעניין, קצת כמו הדוגמה של העובדים, שהזכיר חבר הכנסת חנין בדיון הקודם, כי היכולת שלהם להסכים היא מוטלת בספק.
עמית אשכנזי: היכולת של עובד להסכים במשפט הישראלי מוטלת בספק כי אין לו ברירה: אם הוא לא יסכים למה שהמעסיק שלו מציע לו אז הוא לא יעבוד.
עמית אשכנזי: אותו הדבר עם קטינים מכיוון אחר: קטינים -ויושבת פה חבורה שכבר שמעתי אותה אז אני יודע שהם לא הממוצעים מבחינת ההבנה שלהם את הנושא, הם למדו אותו במשך זמן והם יודעים לדבר עליו בצורה די מרשימה, אבל, זה לא דבר טרוויאלי שהם הגיעו למקום הזה וגם שם אני חייב לומר שחלק מן הדברים ששמעתי באותו יום עיון ביום חמישי העלה אצלי סימן שאלה לגבי הבשלות שלהם לקבל חלק מן ההחלטות.
עמית אשכנזי: פה בא התפקיד של הספקים, שהוא, למזער את הסיכונים לקטינים.
עמית אשכנזי: למשל, טיפלנו באירוע שבו גוף מסחרי פתח סוכנות דוגמנית וירטואלית, הוא אמר: את או אתה, רוצים להיות דוגמנים?
עמית אשכנזי: תשלחו לנו תמונות ואנחנו נעשה לכם 'בוק' וירטואלי.
עמית אשכנזי: או אז גילינו שב'בוק' הוירטואלי הזה מתפרסמות תמונות לא כל כך נעימות של ילדים ושל ילדות, ועוד גילינו שהאתר לא בדק בדיוק מי שם את התמונה כך שבכיתה מסוימת ילדה מסויימת שחברותיה לכיתה לא כל כך חפצו ביקרה, העלו תמונות שלה בכל מיני סיטואציות, גרמו לכך שזה 'בוק' ובטוקבקים הם ציינו כל מיני דברים על אותה מועמדת לדוגמנות.
עמית אשכנזי: כתוצאה מן הפעילות שלנו האתר הזה נסגר אבל זה המוקד שלנו.
עמית אשכנזי: אנחנו לא באים כרגע -ולא באיזה שהוא שלב, כי זה בדיוק התפקיד של משרד החינוך, להיכנס לאנשים למחשב או להתערב ביחסים בין הורים וילדים בעוצמה כזו שאנחנו נגיד להורים מה נכון אבל, אנחנו רוצים לסגור את הפער.
עמית אשכנזי: יש איזו גישה, לפיה שילדים לא רוצים פרטיות או ויתרו על הפרטיות, אבל אני חושב שזה לא נכון.