GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דן אור-חוף: אני יכול לספר מהניסיון האישי שלי במקרה אחד בו עוד לפני החלטה של בית המשפט העליון שקבע שאין פרוצדורה, ניסה שופט בית משפט השלום בתל אביב בהליך שאני הייתי מעורב בו כמייצג של אחד הצדדים ליצור הליך שבו באמת אפשר יהיה לאפשר לאותו מנוי אנונימי להתבטא ולהתנגד לבקשה במהלך הדיון.
דן אור-חוף: רבותיי, התהליך הזה ארך למעלה משנה.
דן אור-חוף: אם אנחנו רוצים לתת איזשהו כלי אמיתי אפקטיבי כדי למנוע הפרות זכויות יוצרים באמת מתוך הבנה שאנחנו צריכים להגן גם על אלפי יוצרים שזכויות היוצרים שלהם נרמסות על בסיס יום ביומו, שנה זה נצח במונחים אינטרנטיים.
רונית תירוש: אתה מבקש הפרדה.
דן אור-חוף: נכון.
שירלי שנירמן: שירלי שנירמן, יועצת משפטית של אתר תפוז אנשים.
שירלי שנירמן: אני חושבת שהדברים שנאמרים כאן הם מעט קיצוניים.
שירלי שנירמן: אני מבקשת להזכיר שגם בנושא של זכויות יוצרים יש עניין של שימוש הוגן, שימוש ביצירה או חלק ממנה לצורכי ביקורת.
שירלי שנירמן: גם כאן איחוד ההליך הזה שמציעים אקו"ם והפדרציה, עלול להוביל לניצול לרעה של בעלי הזכויות.
שירלי שנירמן: זאת אומרת, אם מישהו לקח יצירה שלי ועל מנת להעביר עליה ביקורת עשה בה שימוש, הוא בהחלט יכול לפנות אל בית המשפט במעמד צד אחד ולבקש את חשיפת הזהות שלי מבלי שתהיה לי אפשרות להגיב.
רונית תירוש: את היוצרת או את זאת שגנבת את היצירה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא לא גנבה.
שירלי שנירמן: אני יצרתי איזושהי יצירה, מישהו העביר עליה ביקורת באמצעות שימוש ביצירה.
שירלי שנירמן: אני ציירתי פרצוף, הוא עשה לו קרניים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא כתב שזה שלך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא כתב שהוא צייר קרניים על היצירה שלך?
יהונתן קלינגר: נניח שכן?
שירלי שנירמן: זה לא משנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה משנה מאוד.
יהונתן קלינגר: לא, זה לא משנה.
יהונתן קלינגר: מבחינת החוק היבש זה לא משנה.
קריאה: האם טענה של שימוש הוגן מצדיקה אנונימיות?
רונית תירוש: רגע, אני רוצה להבין אותה.
שירלי שנירמן: בדיוק כמו שבהליך של לשון הרע, אם יוצאים מנקודת הנחה שבהליך של לשון הרע יש הצדקה לאנונימיות, גם בטענה של שימוש הוגן, לטעמי, בכל מה שנוגע לביקורת, יש הצדקה לאנונימיות כל עוד לא הוכח שאין כאן שימוש הוגן.
שירלי שנירמן: זאת אומרת, צריך לתת למפר לכאורה את ההזדמנות לטעון לשימוש הוגן ולהסביר את עצמו.
מוטי אמיתי: מוטי אמיתי מהפדרציה לתקליטים.
מוטי אמיתי: אני חושב שהטענות שהגברת הנכבדה מעלה כאן, אלה טענות שצריכות לעלות בהליך העיקרי ולא בהליך המקדמי של חשיפת פרטי המשתמש.
מוטי אמיתי: אני חייב לחזק את דבריו של פרייס.
מוטי אמיתי: הדברים שנאמרו הם גם נכונים והם על דעתם של ארגוני האודיו ויזואל.
מוטי אמיתי: זאת אומרת, הסרטים שאני גם מייצג את עמדתם.
מוטי אמיתי: יש ארגון שנקרא זיר"ה, זכויות יוצרים ברשת האינטרנט, בו מאוגדים גם חברות הסרטים, הברודקסטרים, חברות יס ו-הוט, קשת ורשת, שמדינת ישראל מחייבת אותם בהפקות מקור להשקיע כסף בהפקות אלו.
מוטי אמיתי: סעיף כזה יכול מאוד להיות שלא נותן להם את ההגנה לה הם זכאים על פי חוק.
תמיר גליק: אדם לקח במסגרת מאמר וציטט שורה מביאליק.
תמיר גליק: לא יעלה על הדעת שבגין השורה הזאת, בלי שום מנגנון, הדברים ילכו דרך בית משפט וגוף כמו YNET יוכל להתנגד.
תמיר גליק: לא יעלה על הדעת שה-IP שלו יימסר אוטומטית.
תמיר גליק: חייב להיות SAY לגופים כמו YNET או תפוז או כל גוף אחר דומה ועוד בטרם מוסרים את המידע, יבוא לשופט ויאמר לו שעל שורה אחת לא חושפים IP.
רונית תירוש: אני צריכה לחזור לחוק זכויות יוצרים.
קריאה: ביאליק הוא נחלת הכלל.
תמיר גליק: נתתי דוגמה.
ירון חנין: גם אם יחשפו את השם, עדיין אותו אחד שפרסם, אין לו את היכולת להסיר.
ירון חנין: הפנייה להסרה צריכה להיות לאתר שפרסם.
ירון חנין: לכן נעשה כאן ערבוב בין המטרה של החוק הזה שהיא לחשוף את שמו של אותו אחד שרוצים להגיע אליו, שרוצים לקבל כתובת, לבין נושא ההסרה שזה בכלל מוסדר בחוק אחר וכרגע זה לא על השולחן.
יהונתן קלינגר: חברי פרייס ישב כאן ודיבר ארוכות על הייחוד בעוולות הקניין הרוחני.
יהונתן קלינגר: הוא אומר נזק בלתי הפיך ליוצרים.
יהונתן קלינגר: דמיינו את אותו אדם שתמונות עירום שלו מתפרסמות ברשת, דבר המהווה פגיעה בפרטיות ופגיעה בפרטיות חמורה לא פחות מהפרת זכויות קניין.
יהונתן קלינגר: למה דווקא בקניין רוחני אנחנו צריכים לתת את ההסדר הזה?
יהונתן קלינגר: זה לא הגיוני מצד אחד לומר קניין רוחני צריך לקבל הגנה מיוחדת ומצד שני לבוא לנפגע בלשון הרע, שהשם שלו יכול לעמוד שם מוכפש שנים על גבי שנים עד שההליך יסתיים.
יהונתן קלינגר: קובעים הסדר שווה לכולם.
אייל פרייס: הסדר אחד של מיטת סדום.
אייל פרייס: או מיטת סדום או לא.
יהונתן קלינגר: חברי אומר שיש משהו מיוחד בקניין רוחני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באמת יש משהו מיוחד בקניין רוחני.
יהונתן קלינגר: כי אם יש תמונת עירום של מישהו שעלתה לאינטרנט שלא בהסכמתו, לעומת שיר של בן אדם.
אייל פרייס: תמונת עירום איננה לשון הרע.
יהונתן קלינגר: תמונת עירום היא פגיעה בפרטיות.
יהונתן קלינגר: גם לשון הרע או סוד מסחרי, אין יכולת להבדיל בין העוולות השונות ולייצר הסדר.
רונית תירוש: עוד לא הגענו לזה, אבל לטעמי יש מקום.
רונית תירוש: כשנדון בזה, תעלה את הדברים.
יהונתן קלינגר: חשבתי שעכשיו אנחנו דנים.
יהונתן קלינגר: כי עומדים אנשים ומסבירים למה כן.
יהונתן קלינגר: דבר שני, לגבי הזכות לביטוי אנונימי.
יהונתן קלינגר: שימוש הוגן הוא לא רק לקחת תמונה של מישהו ולצייר לו קרניים אלא גם כאשר מפלגה פוליטית לדוגמה יוצאת עם ג'ינגל בחירות, אני רוצה לעשות פרודיה על אותו ג'ינגל ולהעלות אותו בצורה אנונימית.
יהונתן קלינגר: או אם אני רופא ואני רוצה להיכנס למאבק הרופאים ואני רוצה לקחת תמונה של אחד מחברי הכנסת שמתנגד למאבק שלי ולהעלות אותה לאתר אינטרנט אנונימי, אז נכון, אני עושה כאן איזושהי העתקה ואני לוקח ממנו אבל יכול להיות שזה כן יהיה שימוש הוגן וכן צריך לתת לי את הזכות להתבטא באנונימיות כאן.
יהונתן קלינגר: יש מקום שקניין, קניין, קניין, אבל הקניין צריך לסגת.
יהונתן קלינגר: כמו שאפשר להפגין מול ביתו של אדם, כך הרבה פעמים החוק מקנה לי את הרשות להשתמש בקניין בצורה אנונימית ואין מה לעשות.
אייל פרייס: אתה יכול להצביע על זכות לשימוש בקניין בצורה אנונימית?
יהונתן קלינגר: חוץ מהזכות להפגין מול ביתו של אדם?
אייל פרייס: אני מדבר על זכות לעשות שימוש אנונימי בקניין רוחני.
אייל פרייס: האם אתה מכיר זכות כזאת במשפט הישראלי?
יהונתן קלינגר: שימוש הוגן.
אייל פרייס: זאת זכות אנונימית?
יהונתן קלינגר: לא דרוש לי רישיון.
שלי יחימוביץ': אבל אין לך זירה שדומה לזירה שאנחנו מדברים עליה.
אייל פרייס: אני מסכים.
שלי יחימוביץ': לכן התכנסנו כאן.
אייל פרייס: אני מסכים גברתי, אבל הנושא שאנחנו מדברים עליו כאן, הזירה הזאת של האנונימיות ושל הפרטיות, היא לא מה שחברי אומר.
אייל פרייס: חברי מדבר על סיטואציה אחרת לגמרי מהסיטואציה שאני מדבר עליה.
אייל פרייס: הרי על מה אנחנו מדברים?
אייל פרייס: האם אנחנו מדברים כאן על אדם רוצה להכניס לתקליט פרטי שהוא מפיק איזשהו סמפלינג מתוך תקליט של אדם אחר ומתעוררת סוגיית השימוש ההוגן?
שלי יחימוביץ': הוא נתן לך דוגמה מצוינת.
שלי יחימוביץ': הוא רוצה להסתלבט על ג'ינגל בחירות של מפלגה.
שלי יחימוביץ': זה קניינה של המפלגה.
יהונתן קלינגר: או על המודעות של סופרסל.
יהונתן קלינגר: זה לא משנה.
שלי יחימוביץ': אין לו את הזכות לעשות את זה באופן אנונימי?
שלי יחימוביץ': נגמרה החירות הזאת?
אייל פרייס: אדם שרוצה להסתלבט על הג'ינגל של המפלגה, איננו משמיע את הג'ינגל.
אייל פרייס: לא, אנחנו עוסקים בסוגיה אחרת לגמרי כאן.
אייל פרייס: אנחנו עוסקים בפיראטיות מסחרית ברשת, שאתרים מעלים מאות, אלפי ועשרות אלפי קבצים לשימוש מסחרי ולעתים אף מעזים לדרוש עבור הדבר הזה כסף.
שלי יחימוביץ': אבל באותו זמן אתה רומס גם את הזכות שלו לאנונימיות.
שלי יחימוביץ': אתה יודע מה, בתקופת הפריימריס למפלגת העבודה היה נגדי ג'ינגל של הליכוד שבו אני שובצתי כאילו אני בליכוד.
שלי יחימוביץ': זה מאוד הרגיז אותי אבל אני לא כופרת בזכות שהדבר הזה ייעשה.
שלי יחימוביץ': זאת זכות דמוקרטית אלמנטרית.
אייל פרייס: גברתי, בכל הכבוד, אני פחות חושש מזה שמפלגה תגיש בקשה לחשוף את פרטיו של אדם שהשמיע את הג'ינגל שלה באתר אינטרנט.
אייל פרייס: לא על הדברים האלה הצעת החוק חלה.
רונית תירוש: אני רוצה לנסות לסייע.
רונית תירוש: אני מבינה שזה מאוד סבוך ותמיד תוכלו להביא דוגמאות מאוד יוצאות דופן ולא נצא מזה.
רונית תירוש: כאשר מדברים על קניין רוחני ועל זכויות יוצרים, מדברים על פגיעה בכיסו של אדם.
רונית תירוש: אדם יצר, אדם שמגיע לו לקבל את התמלוגים על היצירה שלו בשרשרת הארוכה הזאת של מי מקבל תמלוגים, אבל יקום מישהו באופן פיראטי ויוריד את השירים הללו, יפיץ אותם, ישתמש בהם ואולי אפילו יעשה בהם שימוש כדי להרוויח בעצמו כי באמצעות השירים הוא ירקיד אחרים ועוד כהנה וכהנה.
רונית תירוש: אנחנו בעיקר מדברים על המהויות הללו.
יהונתן קלינגר: פרסום תמונת עירום של אדם בלי הסכמתו?
יהונתן קלינגר: זה דבר בלתי הפיך ולא ניתן לפיצוי בכסף?
רונית תירוש: אני חושבת שבעניין הזה ממד הזמן, בגלל שיש כאן כוונה המשכית להסרה, הוא מאוד מאוד חשוב בתהליך כולו.
רונית תירוש: לשיקול דעתנו אם יש כאן מקום להפרדה.
רונית תירוש: אני אומרת שעד כה לא השתכנעתי שלא אלא השתכנעתי שדווקא יש מקום אבל אנחנו נדון בזה.
ירון חנין: ממד הזמן קיים באותה מידה גם לגבי לשון הרע.
רונית תירוש: אבל העוול נעשה.
ירון חנין: למשל, אם מישהו מתמודד בבחירות ומפרסמים עליו בדיוק בתקופה הזאת.
רונית תירוש: כבר הכפשת את שמו.
ירון חנין: זה לא קשור לנושא של החשיפה.
ירון חנין: אנחנו מדברים עכשיו על חוק שמדבר על כך שאחרי שהדבר הוסר, אולי אפילו עברה שנה מאז הוא הוסר ואותו אחד היום רוצה לתבוע את אותו אחד.
ירון חנין: על זה החוק הזה מדבר.
ירון חנין: לעניין ההסרה, מדובר על חוק אחר.
ירון חנין: אגב, יש הצעת חוק מסחר אלקטרוני.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כרגע הממשלה משכה אותה.
ירון חנין: היא הוגשה עכשיו ב-2011.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת הצעת חוק פרטית.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו ישבנו על מסחר אלקטרוני, הצעה ממשלתית, במשך חצי שנה וברגע האחרון החליטו בממשלה למשוך אותה אחרי דיונים רבים ומפרכים בראשות חבר הכנסת מיכאל איתן.
ירון חנין: ההצעה הזאת, המטרה שלה הייתה דווקא להפך, לתת הגנה לאותם אתרים וגם לא למהר להסיר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: קראו לזה אחריות אתר האינטרנט.
ירון חנין: לתת הגנה וזה רק מראה שהרציונאל הוא להגן על חופש הביטוי.
ירון חנין: הטענה לגבי הסרה.
ירון חנין: אם תהיה פנייה לאתר האינטרנט, נצא מתוך נקודת הנחה שהייתה הפרה של זכות יוצרים, העלו איזה שיר, אז שאותו אומן או יוצר יפנה לאתר.
ירון חנין: הרי אותו זה שהעלה, הוא לא יכול להסיר את זה.
ירון חנין: מי שבפועל הוא עם היד על השלטר, הוא האתר ולא האדם עצמו, כך שאין רלוונטיות אם כן ייחשף השם או לא ייחשף השם לעניין ההסרה.
אורלי פרוינד-מיה: לא תמיד אנחנו יודעים מי בעל האתר.
אורלי פרוינד-מיה: לא תמיד אפשר לפנות לבעל האתר.
ירון חנין: מי בעל האתר, תמיד אפשר לדעת.
אורלי פרוינד-מיה: לא תמיד.
אורלי פרוינד-מיה: אני אומרת לך שלא תמיד אנחנו יודעים לזהות את האתרים.
אורלי פרוינד-מיה: האתר יושב על שרת במקום מסוים בעולם ואנחנו לא יודעים מי הבעלים.
אורלי פרוינד-מיה: אנחנו שולחים חוזר, אבל אין עם מי לדבר.
ירון חנין: אבל החוק הזה לא מדבר על אתרים.
ירון חנין: החוק הזה מדבר רק על דבר אחד, על אותו צד שלישי שפרסם והעלה דבר לאתר.
רונית תירוש: אם אנחנו נדבר על קיצור ההליך, זה יסייע?
יעקב מרגי: יעקב מנור, מייצג את הפדרציה למוסיקה ים תיכונית במקביל לפדרציה הישראלית.
יעקב מרגי: אנחנו באותו ראש עם מה שאמרו חבריי.
יעקב מרגי: אני רוצה להוסיף.
יעקב מרגי: הפתרון לדעתי ולתומי, כמו שאני מבין אותו וגם אמרתי את זה בפעם הקודמת ואני חושב שהפתרון קיים, הוא הרבה יותר קל והרבה יותר פשוט ממה שכאן.
יעקב מרגי: לדידי סעיף 5(א) הוא בעצם התמצית שצריך להכניס בחוק.
יעקב מרגי: כל השאר מצוי בסדר הדין האזרחי, גברתי.
יעקב מרגי: חברי אור חוף אמר חד משמעית שמדובר בתקנות סדר הדין האזרחי לסעדי ביניים ושם זה קיים.
יעקב מרגי: מגישים בקשה לבית המשפט המחוזי עם בקשה לצו ביניים לחשיפה.
יעקב מרגי: מינוי כונס נכסים מטעם בית המשפט מעביר את החומר ל-ISP, מקבל מהם את הנתונים, מעביר את הנתונים האלה לבית המשפט והוא לא חייב לתת לאף אחד אלא להפך, אסור לו.
יעקב מרגי: הוא שליח של בית המשפט והוא מוסר את הנתונים האלה לבית המשפט.
יעקב מרגי: בית המשפט מצווה עליו להעביר את כתב התביעה או לפחות את הבקשה לאותו אדם שנחשף.
יעקב מרגי: אותו אדם, ירצה – יגיש תגובה, לא ירצה – לא יגיש תגובה.
יעקב מרגי: בית המשפט זכאי ורשאי לעשות את הדיון תוך יום או תוך יומיים.
יעקב מרגי: אני אומר שמספיק שמכניסים את סעיף 5(א) שנותן לבית המשפט את הכוח ובזה נפתרה הבעיה.
יעקב מרגי: אין צורך יותר כי הכול קיים בתקנות סדר הדין האזרחי.
יעקב מרגי: בית המשפט תוך יום-יומיים נותן את ההחלטה.
יעקב מרגי: אגב, הוא לא חייב לשמוע את הצדדים.
יעקב מרגי: הוא זכאי לתת החלטה רק בקבלת תצהירים.
יעקב מרגי: אז אין צורך לחשוף.
יעקב מרגי: באותו שלב הוא יחליט שהפגיעה בתובע היא חזקה הרבה יותר, הוא יחשוף את הפרטים וייתן את הצווים, לפחות את צווי הביניים, שיעצרו את מה שחבריי רוצים, ובצדק.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה אפשרי במעמד צד אחד.
יעקב מרגי: במעמד צד אחד.
יעקב מרגי: גם אם יהיה במעמד שני צדדים וישמעו את זה, הכול נעשה תוך יום-יומיים.
יעקב מרגי: זה גם פותר את הבעיה שחבריי העלו לגבי עוולות הפרטיות.
רונית תירוש: אם אנחנו נתייחס ללוחות הזמנים, אני מעריכה שזה יפתור את הבעיה גם של קניין רוחני.
יעקב מרגי: בהחלט.
יעקב מרגי: גם את הגנת הפרטיות.
רונית תירוש: גם הנושא של עשרים ימים, בואו נחשוב על זה.
יעקב מרגי: נכון, כי אין מקום לדעתי בחקיקה ראשית לתת הסדרים.
רונית תירוש: אולי נקצר את לוחות הזמנים, דבר שייטב לכולם ולא נצטרך גם לעשות הבחנה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני רוצה להבין משהו חשוב.
נירה לאמעי-רכלבסקי: התכוונתם שאם המנוי לא מוסר הודעה בכלל, רואים אותו כמסכים לחשיפת הזהות?
רונית תירוש: כך כתוב.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הסעיף מתייחס אך ורק לאם הוא מסר הודעה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כלומר, אם הוא לא מוסר הודעה, יראו אותו כאילו הוא מסכים לחשיפת זהותו?
הילה דוידוביץ: לא, אני לא חושבת.
זבולון אורלב: אם הוא לא מוסר?
רונית תירוש: מה קורה בתום עשרים או עשרת הימים או היומיים עליהם נחליט והוא לא חזר בתשובה?
הילה דוידוביץ: צריך להביא בפני בית המשפט.
הילה דוידוביץ: נדמה לי שכתבנו את זה.
רונית תירוש: אז ממשיכים הלאה.
הילה דוידוביץ: ממשיכים הלאה.
הילה דוידוביץ: ההנחה לא שאם אתה שותק, אז אתה מסכים.
הילה דוידוביץ: זאת לא הייתה הכוונה שלנו.
רונית תירוש: אם אתה שותק, אנחנו ממשיכים.
הילה דוידוביץ: בפני בית המשפט יהיה המידע הזה שהוא לא ענה או שלא תפסו אותו.
רונית תירוש: זה לא שהוא הסכים.
הילה דוידוביץ: ואז ממשיכים.
רונית תירוש: אם לא מסר, ממשיכים בהליך.
אייל פרייס: גברתי, לגבי לוחות הזמנים.
אייל פרייס: אנחנו חשבנו על הדבר הזה.
זבולון אורלב: על איזה סעיף אדוני מדבר עכשיו?
אייל פרייס: אני מתייחס להערת יושבת ראש הוועדה - זה משהו שלא מופיע בסעיף – שאולי אפשר לפתור את הבעיה שעוררנו בדרך של קציבת זמנים קצרה להשלמת הדיון בבקשה.
אייל פרייס: לצערי שם לא נמצא המזור משום שלא ניתן לכפות באופן שיאפשר לבתי המשפט להחליט תוך איקס זמן.
אייל פרייס: יש ניסיונות שנעשו בתקנות סדרי הדין האזרחיים למשל במספר נושאים להחליט בתוך זמן מסוים בבקשה אבל בתי המשפט פשוט לא עומדים בזה מפאת העומס המוטל עליהם.
רונית תירוש: אתה הצעת הפרדה.
רונית תירוש: מה בעצם הצעת?
רונית תירוש: אתה הצעת להחריג את הקניין הרוחני, דיברת על לוחות זמנים.
אייל פרייס: כשהצעתי להפריד, לא ביקשתי לקבוע בחקיקה לוח זמנים שאומר לבית המשפט שהוא צריך להחליט בדבר הזה בתוך איקס זמן לאחר שהוא ישמע את הטענות.
אייל פרייס: אמרנו שהדברים ייעשו במעמד צד אחד.
אייל פרייס: יש לנו הנחה שכאשר הדברים מתקיימים במעמד צד אחד, מבלי לזמן את הצד השני, מבלי לקיים דיון, מבלי להגיש סיכומים, הדברים יוכלו להתבצע בזריזות.
אייל פרייס: אני רוצה להגיב בקצרה לדבריו של חברי.
זבולון אורלב: אני הערתי בקריאת ביניים.
זבולון אורלב: אני מקשיב בסבלנות אבל גם אני רואה את השעון.
זבולון אורלב: אני רואה כמחמאה מאוד מאוד גדולה שבהצעת חוק פרטית צנועה שלי, וכוונה של הממשלה להרחיב, מערימים כאן עגלה כל כך גדולה ועמוסה לפתור את כל בעיות העולם.
זבולון אורלב: הצעת החוק הזאת נועדה רק לתכלית אחת: לחשוף פרטי מעוול, בין בלשון הרע ובין בפגיעה בזכויות הקניין.
זבולון אורלב: בכל יתר הבעיות שלכם, תגישו הצעות חוק, שכנעו את הממשלה, קחו חברי כנסת אבל תעזבו אותנו.
זבולון אורלב: אל תלבישו על הצעת החוק הזאת את הדברים האלה כי אחרת מה שיקרה זה שלא יהיה לך לא חשיפת פרטי מעוול, לא פרוצדורה מיוחדת ולא שום דבר.
זבולון אורלב: תעזבו אותנו.
זבולון אורלב: אני אטען לנושא חדש.
זבולון אורלב: אני אטען עוד מעט לנושא חדש.
רונית תירוש: אני חושבת שאם לוקחים בחשבון גם את תקנות סדר הדין האזרחי, סעיף 244(א), כן יש אפשרות.
רונית תירוש: נוכח בית המשפט או הרשם שהשהייה כרוכה בדיון בדרך רגילה עלולה לגרום נזק, רשאי לתת למשיב ליתן צו על פי צד אחד וכולי.
זבולון אורלב: לא קשור לחוק שלנו.
זבולון אורלב: אני גם לא מתכוון לעשות תיקונים עקיפים לחוקים אחרים.
אייל פרייס: בעניין שלנו הדבר איננו פותר את הבעיה אלא הוא יוצר את הבעיה.
אייל פרייס: הסעיף הזה אומר שכאשר בית המשפט משתכנע ונותן את הצו במעמד צד אחד.
זבולון אורלב: על מה הדיון?
זבולון אורלב: הדיון הוא על תקנות סדרי הדין?
זבולון אורלב: על איזה סעיף בחוק הדיון?
אייל פרייס: אני משיב ליושבת הראש לגבי הנושא.
זבולון אורלב: גם אני רוצה לדעת על מה הדיון.
זבולון אורלב: אני חבר כנסת בוועדה.
זבולון אורלב: אמרתי שיש לי תחושה לא טובה של פיליבסטר.
זבולון אורלב: תחושה מאוד לא טובה.
זבולון אורלב: אני יושב, זאת ישיבה רביעית, והדברים חוזרים וחוזרים וחוזרים, ושוב מעלים ומעלים.
זבולון אורלב: כך נראה לי.
זבולון אורלב: אתם לא רוצים לחשוף פרטי מעוול?
זבולון אורלב: אם יש מישהו שמתנגד באופן עקרוני לחשוף פרטי מעוול, אז תגידו את זה בצורה גלויה ואל תעטפו את זה בכל מיני דברים של הסרה וצווי מניעה.
זבולון אורלב: מה אתם מלבישים עליו?
זבולון אורלב: אף אחד לא התכוון בכלל לדברים האלה.
זבולון אורלב: בחקיקה צריך להתמקד בחוק.
זבולון אורלב: לדעת על איזה סעיף מדברים ואיך מנסחים אותו ולא לחזור עוד הפעם לדברים האלה.
רונית תירוש: חבר הכנסת אורלב, יש הרבה מה ללמוד מהדרך בה העברת חוקים והעברת רבים בוועדות שעמדת בראשן.
רונית תירוש: יחד עם זאת, מי כמוך יודע שעל כל הצעת חוק שאנחנו מביאים, תמימה ככל שתהיה, מרחיבים את דעתנו באמת בהערות שלא היינו ערים להן.
רונית תירוש: אני מאוד נהנית מהדיונים הללו.
רונית תירוש: זה ממש מפרה לי את החשיבה.
רונית תירוש: אני מבקשת ממך, אין לי שום כוונה לעשות לך פיליבסטר.
זבולון אורלב: אם את נהנית מזה, את ניצחת אותי.
רונית תירוש: בינתיים בזבזת לנו שלוש דקות חשובות.
רונית תירוש: אני כן רוצה לסיים את היום הזה בשעה 2:00 עם הצבעה.
רונית תירוש: בוא נתקדם אבל אני באמת רוצה לשמוע את ההערות.
אייל פרייס: אני אומר בקצרה שלפי הצעתנו, הבקשה תישמע במעמד צד אחד, זה חוסך את כל הדברים שחבר הכנסת אורלב דיבר עליהם.
רונית תירוש: לזה כיוונתי בסדר הדין הפלילי ואמרת שזה לא מסייע.
אייל פרייס: אנחנו לא מבקשים לקבל הסרה, אנחנו לא מבקשים להסדיר שום דבר אחר, רק שמיעה במעמד צד אחד.
רונית תירוש: שמעה היועצת המשפטית את הנושא הזה והיא גם שמעה את ההערה שלי לגבי קיצור ההליך, כולל עשרים הימים, כולל מעמד צד אחד, וזה יילקח בחשבון.
אייל פרייס: התקנות אינן מסדירות את מה שאנחנו רוצים משום שהתקנות אומרות שכאשר מוציאים צו במעמד צד אחד, אחר כך יש שלושים ימים למשיב להגיש בקשה לביטול.
אייל פרייס: אנחנו רצינו לחשוף את הפרטים כדי שאפשר יהיה להגיש תביעה, אבל עכשיו נמצאנו שאחרי שלושים ימים אנחנו נכפיל את משך הזמן.
רונית תירוש: שוב אנחנו מדברים על לוחות זמנים.
רונית תירוש: אני רוצה להציע לכם משהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לך ברירה, אני מצטערת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מדבר על חוק אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לבי לבי אתכם ואני חושבת שבאמת צריך לפתור את זה פעם אחת ולתמיד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא כל כך קשור.
רונית תירוש: פרייס, אותי שכנעת שזה קשור.
רונית תירוש: אני מציעה לך לשבת בניחותה עם היועצת המשפטית של הוועדה ולהסביר לה למה אתה חותר.
זבולון אורלב: לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
זבולון אורלב: לפחות אני מחויב לקריאה הראשונה שזה יהיה בתיאום עם משרד המשפטים.
דן אור-חוף: אני מתייחס לסעיף 6.
דן אור-חוף: אני רוצה לומר דבר אחד קצר ובזה אני מתחבר לדבריך, אדוני.
דן אור-חוף: הצעת החוק הזאת, התכלית שלה היא לחשוף פרטי מעוולים שיש צורך בזה ואני אומר שוב מניסיוני האישי שיש פער עצום בין הליך של בקשה במעמד שני הצדדים לבקשה במעמד צד אחד.
דן אור-חוף: הליך במעמד שני הצדדים בסופו של דבר, מהניסיון שלי, ייצור מצב שההליך הזה לא יקרה בפועל.
זבולון אורלב: איפה כתובים ההליכים האלה?
דן אור-חוף: אני אומר שכאשר ההליכים האלה יתקיימו.
זבולון אורלב: תציעו הצעת חוק לעניין ההליכים ונטפל בה.
רונית תירוש: אור חוף, אנחנו הבנו שגם אתה בעד מעמד צד אחד.
רונית תירוש: חבל על הוויכוח.
רונית תירוש: אמרתי מה אני אקח בשיקולים ואתה מוזמן לאותה פגישה.
רונית תירוש: תצטרף ל פרייס ותשבו עם נירה.
הילה דוידוביץ: אני רוצה לחדד משהו.
הילה דוידוביץ: לא יצרנו כאן שום הליך במעמד שני צדדים.
הילה דוידוביץ: זה ממש לא מה שהתכוונו.
הילה דוידוביץ: בסך הכול מה שאפשרנו, זה לצד השני שהוא לא צד להליך אלא איזושהי זכות באופן אנונימי להגיש איזשהו נייר.
הילה דוידוביץ: אפילו לא קראנו לו כתב הגנה.
הילה דוידוביץ: להגיש עם מגבלות שמנויות כאן ואומרות מה הוא יכול לענות.
הילה דוידוביץ: אין כאן חקירות.
הילה דוידוביץ: כתבנו במפורש שטענות שכרוכות בחקירה, אי אפשר להעלות אותן.
הילה דוידוביץ: התכוונו כאן בסך הכול לאפשר לו לעלות איזה שהן טענות הגנה – אולי מהניסוח לא כל כך ברור – שהן מעין עובדתיות.
הילה דוידוביץ: זאת אומרת, לא משהו שידועות לאותו אדם באופן סובייקטיבי.
אייל פרייס: טענות עובדתיות צריך להוכיח.
אייל פרייס: צריך ראיות בשביל זה.
הילה דוידוביץ: לא כי הוא שמע את זה ממישהו אלא למשל טענה עובדתית שאפשר לבדוק אותה בלי לחקור את הצדדים.
הילה דוידוביץ: למשל, משפט מביאליק, אפשר לדעת בלי לחקור את הצדדים שהחומרים של ביאליק הם נחלת הכלל.
הילה דוידוביץ: לא התכוונו ליצור כאן שום הליך עם שני הצדדים, חקירות וכולי.
הילה דוידוביץ: לא באנו להחליף את ההליך העיקרי שכבודו במקומו מונח והוא ההליך המהותי והעיקרי.
רונית תירוש: נקרא את סעיף 6(ב).
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני חוזרת על מה שאמרתי בדיון הקודם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני מקריאה את סעיף 6(ב): "התנגדות כאמור בסעיף קטן (א) לא תכלול טענות שביסוסן כרוך בזיהוי המנוי".
נירה לאמעי-רכלבסקי: מה שאני לא מבינה באמת תחבירית, עוד לפני שאני מגיעה לעניין המשפטי, זה על מי הסעיף הזה בא להגן ולמי הוא מיועד.
נירה לאמעי-רכלבסקי: התנגדות כאמור בסעיף קטן (א), הכוונה התנגדות של המנוי לחשיפה, היא לא תכלול טענות שביסוסן כרוך בזיהויו.
הילה דוידוביץ: שלו, של המנוי.
נירה לאמעי-רכלבסקי: רוצים להגן עליו.
הילה דוידוביץ: הוא לא יכול להגיד למשל שהוא אומר אמת כי הוא שמע את זה מהחדר הסמוך.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל בסעיף 6(א) כתוב שהוא רשאי להגיש התנגדות בלי לחשוף את זהותו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לכן אני באמת לא מבינה ואני לא יכולה להשאיר את סעיף 6(ב).
נירה לאמעי-רכלבסקי: מבחינת נוסח החוק, אני לא מבינה מה התכלית ולמה הוא מנוסח כך.
הילה דוידוביץ: אני מסבירה שוב.
הילה דוידוביץ: התכלית מבחינתנו הייתה כן לאפשר איזה שהן הגנות שהן יותר עובדתיות.
הילה דוידוביץ: לכן לא קוראים לזה כתב הגנה, אנחנו לא עושים כאן הליך של ג'ון דו שמדובר.
הילה דוידוביץ: אבל כתוב בסעיף 6(א) שהוא יכול לא לחשוף את זהותו.
זבולון אורלב: היא שואלת מה מוסיף סעיף (ב) על מה שאמור בסיפה של סעיף (א).
זבולון אורלב: בסיפה של סעיף (א) כתוב בלי לחשוף את זהותו.
זבולון אורלב: למה את צריכה את זה עוד פעם?
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה סעיף מיותר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני לא רוצה להצביע על סעיף 6(ב) שהוא מיותר.
רונית תירוש: היא בודקת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חייבת לומר ליועצת המשפטית שאני חשבתי שאני לא מבינה.
רונית תירוש: בדרך כלל אי אפשר לומר את זה עליך.
זבולון אורלב: הילה, ממתינים למוצא פיך.
הילה דוידוביץ: גאל עזריאל, גם הוא ממשרד המשפטים.
הילה דוידוביץ: סעיף 6(א) בא להגן על המנוי עצמו, שהוא לא יחשוף את זהותו.
הילה דוידוביץ: לעומת זאת, סעיף 6(ב) בא להגן על המבקש.
הילה דוידוביץ: המנוי לא יוכל לטעון טענות שיש להן קשר לזהות שלו עצמו כי בעצם אין חקירה נגדית בהליך הזה.
הילה דוידוביץ: יש כאן צד אחד חשוף וצד אחד שהוא לא חשוף.
זבולון אורלב: אני ממש לא הבנתי.
הילה דוידוביץ: לא רצינו ליצור איזשהו מצב שצד אחד טוען טענות מבלי שהצד השני יודע מי הוא וזה מקנה לו איזשהו יתרון.
הילה דוידוביץ: זה היה הרציונאל ובדיונים שדיברנו בינינו, זאת הייתה הכוונה.
הילה דוידוביץ: לא להפר כאן בצורה בוטה את האיזון שבהליך רגיל כל צד יודע מי השני ויכול בעצם להעלות טענות ולחקור.
זבולון אורלב: זה כתוב ב-(א).
הילה דוידוביץ: כאן רצינו שלא להפר את האיזון הזה בצורה בוטה.
הילה דוידוביץ: מצד אחד כן לאפשר איזשהו מעמד לאותו צד להגן על עצמו ומצד שני לא לנצל את הבמה הזאת ולטעון כל מיני טענות ולנצל את היתרון שיש לו, שהוא אנונימי והצד השני לא יודע מי הוא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא מה שכתוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת הכוונה.
זבולון אורלב: זה מה שכתוב ב-(ב).
זבולון אורלב: ב-(ב) כתוב:
זבולון אורלב: התנגדות כאמור - של זה שחשוד שהוא המעוול – בסעיף קטן (א)
אייל פרייס: אם היית אומרת בזהות המנוי, זה היה מסביר בדיוק.
אייל פרייס: לא בזיהוי המנוי אלא בזהות המנוי.
רונית תירוש: אתם רוצים כאן איזון בין השניים ואני מקבלת.
רונית תירוש: תמצאו את הנוסח הנכון, את העברית הנכונה ותביאו את הנוסח.
הילה דוידוביץ: לעניין הקניין הרוחני, אני רוצה לומר שבדיון שעבר ביקשתם שאנחנו נביא את העמדה שלנו.
הילה דוידוביץ: אנחנו עשינו חושבים בבית והחלטנו שבשלב הזה אנחנו לא מוכנים להפרדה.
הילה דוידוביץ: ראשית, מכיוון שכמו שאמרו כאן, קניין רוחני זה לא רק הפרות מסחריות של סרטים ותקליטים.
הילה דוידוביץ: אפשר לחלק את ההפרות של קניין רוחני לכמה סוגים ואפשר לקרוא לזה איך שרוצים.
הילה דוידוביץ: זה לא נכון מבחינתנו להגיד שכל הפרה של קניין רוחני לא משקפת חופש ביטוי.
הילה דוידוביץ: יש ויש.
הילה דוידוביץ: לא נכון להחריג בצורה גורפת.
הילה דוידוביץ: זה משהו שהעלו כאן קודם.
הילה דוידוביץ: בשלב הזה לפחות, ככל שיש טעם להחריג קניין רוחני, זה לא צריך להיות בצורה של החרגה כזו מהחוק אלא הסדרה מלאה ורחבה שמתייחסת לכל סוגי ההפרות של קניין רוחני.
הילה דוידוביץ: כרגע לפחות אנחנו לא שם אלא אנחנו במסגרת הזאת.
רונית תירוש: מבחינת
רונית תירוש: כם אין הפרדה.
רונית תירוש: ובכל זאת הילה, מאחר שאני כן מייחסת לזה מעמד קצת שונה, אני כן בעד למצוא משהו אחיד בלי לעשות הפרדה והחרגה, אבל משהו שישרת אותם גם בלוחות הזמנים ושם אני חושבת שזה פקטור שהוא יותר ייחודי להם.
רונית תירוש: ביקשתי את זה כבר קודם, ואכן ישבו עם היועצת המשפטית וימצאו לזה פתרון כשאני מכבדת את ההחלטה שלכם כרגע לא לעשות הבחנה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לגבי סעיף (ב) הכוונה שלכם שעל אף האמור בסעיף (א) המנוי לא יוכל להעלות טענות שלא ניתן יהיה לבדוק אותן מבלי לדעת את זהותו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת הכוונה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הבנו את זה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ננסח את זה.
זבולון אורלב: לצורך ההצבעה זה יהיה הניסוח.
יהונתן קלינגר: אני רוצה לשאול לגבי סעיף (ב).
יהונתן קלינגר: אני מבין את הרציונאל אבל אני רוצה לשאול לגבי מקרה שהוא לא כזה מקרה קיצון.
יהונתן קלינגר: נניח שגברת כותבת באיזשהו טוקבק שאדון כך וכך הטריד אותה ואחרות מינית.
יהונתן קלינגר: אדון כך וכך כנראה כן הטריד מינית את הגברת.
יהונתן קלינגר: האם בטענת ההגנה בבקשת החשיפה, הרי אם הוא מטריד רק אחת מינית, בסדר, אבל היא לא רוצה לחשוף את זהותה כי היא יודעת שהוא יתנכל לה במקום העבודה.
יהונתן קלינגר: איזה טענות היא יכולה להעלות?