GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמית אשכנזי: יש מושגים חדשים לפרטיות, אנחנו רואים את זה בעולם הרגיל של הפרטיות של הילדים מפני ההורים שלהם.
עמית אשכנזי: היום ההורים יכולים לעקוב אחרי מה שהילדים שלהם עושים הרבה יותר טוב מפעם כי פעם הילדים דיברו בדרך מבית הספר או לבית הספר ואילו היום הם מדברים בפייסבוק אז אם ההורה חבר בפייסבוק חלק מן העולם הזה חשוף עכשיו בפני ההורים וזה בהחלט עושה משהו במערכת היחסים הזו.
עמית אשכנזי: הנקודה שצריך לומר פה היא, שהתפקיד של הספקים הוא לא להעמיד את הילדים בפיתוי ואנחנו רוצים להעצים את הילדים ולגונן עליהם וזה התפקיד שלנו והמימצאים המחקריים -לא רק המחקר הזה אלא גם מחקרים של חוקרת אמריקאית מפורסמת ששמה דנה בויד, מראים שמושג הפרטיות לא מת אלא פשוט השתנה, יש לו תוכן אחר.
עמית אשכנזי: הוא עדיין חשוב כי הוא עדיין חלק מאופן ההגדרה העצמית שלנו ולכן, צריך להימנע או להיזהר מאד מפני "שחקנים" שיש להם אינטרס מסחרי בניצול המידע ואני מחזיר את המודל של פייסבוק.
עמית אשכנזי: פייסבוק 'חיה' על מידע.
עמית אשכנזי: יצא לנו לשאול נציג של פייסבוק במפגש האם פייסבוק תהיה מוכנה למכור את השירות.
עמית אשכנזי: אני רוצה להיות לקוח של פייסבוק כמו שאני לקוח של חברה סלולארית אבל בלי שפייסבוק משתמשת במידע שלי לצרכים מסחריים.
עמית אשכנזי: התשובה הלקונית היתה: אין לנו כרגע כוונות להציע שירות כזה".
עמית אשכנזי: וזה נתון שצריך לשים לב אליו בשיח כי לשחקנים המסחריים - - -
רונית תירוש: האם הדגש הוא על כרגע?
עמית אשכנזי: לא, אחרי שהם יצאו להנפקה בעוד מספר חודשים אני לא מניח שהמודל העסקי ישתנה אבל השורה התחתונה כאן -וזו השורה התחתונה גם שלנו, היא שיש המון יתרונות לרשתות החברתיות, לתקשורת, אנחנו לא בעד לשפוך את התינוק עם המים אבל צריך להיזהר מן הציניות של הספקים המסחריים שמשתמשים בפוטנציאל התקשורתי באופן שבו הם מפיקים מזה רווח.
עמית אשכנזי: אנחנו מנסים את כוחנו, יחד עם שותפים אחרים, גם בהסברה.
עמית אשכנזי: יש אתר שנקרא kids.gov.il ויש בו משחק שאמור להדגים בצורה אילוסטרטיבית, את מה שאמרתי פה.
עמית אשכנזי: יש כאן שני צילומי מסך: "גולשים על בטוח" -ואני לא בטוח שזה מתחרה עם הדברים שהיום "רצים" אצל הנוער אבל לפחות מצאנו שזה קצת מועיל.
עמית אשכנזי: "גולשים על בטוח 1" ו-"2" נראים כאן בשני שקפים מתוך המשחק, שנועד לעשות סימולציה של מאחורי הקלעים; מה קורה כשאני מוסר מידע ברשת חברתית.
עמית אשכנזי: זו עמדתנו בתמצית.
עמית אשכנזי: יש פער בין הדין החקוק לבין המציאות ואנחנו, גם כדי לבוא באכיפה לגופים -ואנחנו באים באכיפה, גם כלפי חברות סלולאר ואנחנו בתהליכים אתם אבל, יש חשיבות לזה שהכללים יהיו יותר ברורים כי לא הכל אסור.
עמית אשכנזי: יש מותר ויש אסור.
עמית אשכנזי: אנחנו מאד רוצים דיון ציבורי לכן, בכל הזדמנות שתזמינו אותנו אנחנו נבוא ולנדבר על זה בכל מקום, כי חשוב שידברו על זה, לא חייבים לקבל את עמדתנו.
עמית אשכנזי: ההסדרה שלנו ממוקדת ב"שחקנים" שעושים את זה למטרת רווח ולא על אנשים בבית ולא על ההורים שלהם.
עמית אשכנזי: בהשראה מתקנות שכבר קיימות -ולמרבה הצער לא מיושמות מספיק במדינת ישראל, תקנות שעוסקות בהגנת הצרכן, התקנות האלו מדברות בצורה מאד יפה ומפורטת על האיסור על עוסק לעשות שימוש לרעה בחולשותיו של קטין וכולנו היינו ילדים, כולנו מכירים ילדים, יש אוסף של תכונות שהן חלק מן היופי שבילדות אבל הן גם חלק מן הסיכונים: הנאיביות והיעדר נסיון החיים, שצריך לשים אליהן לב ולהתמודד אתן גם בכלים משפטיים.
עמית אשכנזי: בהקשר הזה אנחנו מנסים גם לשתף פעולה -ככל הניתן במסגרת המורכבות של הנושא, עם משרד החינוך, התחלנו דיאלוג עם מספר אגפים ואני מקווה שיהיה לזה המשך.
טובה בן ארי: שלום ותודה על ההזמנה.
טובה בן ארי: במשך תקופה ארוכה פנו אלי הרבה מורות, מנהלות, וילדים והורים בסוגיה של הפרת הפרטיות שלהם באינטרנט בצורה בוטה על ידי ילדים.
טובה בן ארי: כשהתחלנו לחקור את זה מצאנו שלמעשה לילדים, אין את הכללים הבסיסיים, אותם ילדים שהתחקינו אחריהם, אין להם את הכלים הבסיסיים לזהות את הערכים שצריך לנהוג על פיהם מאחורי המסך, אי שם באמצע הערב כשהם מתמודדים שם לבד.
טובה בן ארי: תוך כדי שיתוף פעולה, גם עם חנה שוורץ מן החינוך החברתי, גם עם האגף הטכנולוגי וכמובן עם שפ"י, פותחו כל מיני תכניות שעוד מעט ירחיבו עליהם אבל, אני חושבת שאנחנו צריכים להסתכל על ילדים מהיבט אחר, מהיבט של צרכים אחרים.
טובה בן ארי: ילדים עומדים היום בפני אוטוסטראדה של מידע כשמדוברת השבט היא האינטרנט ולפעמים אין להם למי לפנות וכשאין להם למי לפנות -וירחיבו הילדים, ואני מעדיפה שהילדים ירחיבו במקומי, גם דניאל וגם יוני, למשל, וגם אחרים, הם יסבירו היטב איך ה"אין קשר" עם ההורים למעשה מכתיב את הדינמיות של האתרים שהתכלית שלהם הוא רשתות חברתיות לכאורה.
טובה בן ארי: מנהל בית ספר לשעבר, שהוא ידיד טוב שלי וכיום הוא מנהל מחלקת חינוך, סיפר לי שהקשר שלו עם ילדים שהם בסכנת נשירה, הוא דווקא דרך הפייסבוק ואז, כששמענו הצעה של השר ושל אחרים, גם שלך, יושבת הראש, באחד המאמרים שלך, ואת אומרת שמורה לא צריך להיות חבר עם ילד בפייסבוק וישבתי אתו לשיחה מאד ארוכה.
טובה בן ארי: הוא הבין אבל הוא לא קיבל.
טובה בן ארי: הוא אומר: אני יכול להתחקות אחריהם ואחרי מה שהם חושבים וגם להודיע להם שמחר מתבטל המבחן, באותה המידה אבל, אני שומר על הכללים של המשפחה שלי או הילדים שלי והם לא נמצאים שם.
טובה בן ארי: לא נמצאים שם.
טובה בן ארי: נמצא מנהל בית ספר והתלמידים בקבוצה אחת.
טובה בן ארי: למרות שזה פתוח, זה נכון, אבל יש בזה יחוד אבל יש בזה גם מגבלה מאד קשה, ואנחנו יודעים, גם מתוך איזושהי התנסות שלי שהרבה אנשים סובלים מזה, במיוחד ילדים, שמוסרים למשל שמעלים תמונה שלהם וכל אחד מוסיף מרכיבים לתמונה, משפטים ציניים, כובע, כל המשחקים וכל הכלים שיש ברשתות.
טובה בן ארי: אפילו ביוטיוב מוסיפים תרגום לסרט, שהוא תרגום לא ראוי לא מתאים, ומפרסמים אותו.
טובה בן ארי: לילדים יש נגישות מאד גבוהה.
טובה בן ארי: לפי הסקר שראינו פה, 75% מן ההורים לא בקשר עם הילדים שלהם בנושא של פייסבוק.
טובה בן ארי: נתון מאד מאד מדאיג.
טובה בן ארי: יחד עם זה, הרבה מאד מן הילדים הם בקשר עם אנשים שהם גדולים מהם בחמש שנים, שהם לא בני משפחה שלהם או לא מדידי המשפחה שלהם וזה גם נושא מאד רגיש.
רונית תירוש: אפרופו גיל, נדמה לי שיש סייגים, מתחת לגיל 13 - - -
טובה בן ארי: ההורים עוזרים להם.
טובה בן ארי: לילדים בני שמונה, עוזרים ההורים.
רונית תירוש: והילדים מזדהים כילדים גדולים יותר?
טובה בן ארי: יצא במידעון להורים על איך להסתכל על פייסבוק, מה זה לייק?
טובה בן ארי: ואני חושבת - - -
רונית תירוש: הפרמטר ההורי, הוא מאד בעייתי בענין.
טובה בן ארי: המידעון יופץ באיזושהי דרך לכולם.
יהודה סקר: זה הופץ או יופץ?
רונית תירוש: יופץ.
טובה בן ארי: מופץ, נמצא באינטרנט, נגיש לכולם, באתר mot.gov.il.
טובה בן ארי: יש לנו אתגר שהוא גם רב פנים וגם כבד ומכיל מאד.
טובה בן ארי: להכיל בתוך בית הספר גם את ההורים וגם את הילדים ולבנות תרבות חדשה.
טובה בן ארי: צביה אלגני הסבירה לי תרבות דיגיטלית, שאנחנו, המבוגרים, היום, כמו מהגרים במדינה חדשה, שאנחנו צריכים ללמוד את התרבות מחדש, את הכלים, את האמצעים, את הצעדים הראשונים אל תוך התרבות אז אני מזמינה את כולנו.
טובה בן ארי: גם לימור הררי, שאני עובדת איתה בצמידות, אנחנו מוציאים חומרים משותפים בנושא הזה, אנחנו עובדים על זה, אני בינואר אשמח לשלוח לכם, וגם עם שפ"י.
רונית תירוש: בהמשך, אבקש לשמוע את משרד התקשורת כי קראתי באחד המסמכים שיש יוזמה מ-2009 להקים אתר אינטרנט חינוכי -הייתי קוראת לו, בשיתוף עם משרד החינוך - - -
טובה בן ארי: זה היה בשיתוף עם משרד החינוך ולימור תוכל להסביר.
לימור הררי: שוש גם תרחיב בהקשר הזה.
לימור הררי: אני רוצה להתייחס לכך שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה גם עם משרד התקשורת, קם צוות והוגשו המלצות לשרים, המלצות שכבר נתקבלו, בנושא של הקמת פורטלים, בנושא של גלישה בטוחה, חינוך לגלישה בטוחה.
לימור הררי: החל מ 2012 זה כבר יתחיל להיות ברמה של הפעלה, - - -
רונית תירוש: מה יהיה שם?
לימור הררי: שם אנחנו בעצם מעגנים את כל הפעילויות של כל הגופים שקיימים עבור תלמידים, מורים והורים וזה בעצם, מקום לאזרח גם כדי למצוא מידע, טיפים, להשתתף ולהיות פעיל.
לימור הררי: זה באיזשהו מקום פורטל אחד, שהוא בעצם גם גג ממשלתי בהקשר הזה.
רונית תירוש: איזה אינסנטיב יש לתלמידים להיכנס לפורטל הזה, במקום לגלוש בפייסבוק באותו הזמן?
לימור הררי: אנחנו לא מתיימרים להחליף את הפייסבוק, אלא שהאינטנסיב, הוא דרך המחנך ודרך המורה.
לימור הררי: קשה מאד למצוא את הנתיב של הילד, לתוך ההקשר הזה.
לימור הררי: אנחנו גם נמצאים בפייסבוק, יש לנו שם דף שרשומים בו גם תלמידים גדולים מגיל שלש עשרה ומעלה וגם הורים ומורים, שם אנחנו מעדכנים ונותנים טיפים לשמירה על הפרטיות של הילד וטיפים להורים בהקשר הזה.
רונית תירוש: אני קוטעת אותך אבל במסמך שהגישה אתי וייספליי, שהוא מאד מאד מפורט, היתה שם שורה שממש הדליקה אצלי נורה אדומה, היה כתוב שיש מתאם, קורלציה מאד גבוהה בין מידת הפופולריות של הילד דהיינו, מספר החברים שיש לו, לבין רמת החשיפה שלו.
רונית תירוש: זאת אומרת, ככל שאתה חושף יותר פרטים על עצמך אתה גם יותר פופולרי וזה אינסנטיב שלילי בעיניי ומאד גרוע, הרי כל הפייסבוק הוא כדי ליצור קשרים חברתיים ולמצב את עצמך חברתית ואם זו הנוסחה אז מה ימנע בעדי מלחשוף בכל רגע נתון את מה שאני עושה ובלבד שיהיה לי ה- so cold האתר המעניין ויהיו לי יותר חברים.
לימור הררי: אני רוצה להתייחס למה שאת אמרת בתחילת הדיון בהקשר שבו את לא רואה משהו סיסטמטי, רציף, מגן עד י"ב ואני רוצה להתייחס לזה.
לימור הררי: אנחנו גם מוציאים חוזר מנכ"ל וגם פועלים באלף בתי ספר וזה כבר נכנס יחד עם תפוקות, שבכל בית ספר יוקם צוות שנקרא צוות חיים ברשת, בו שותפים רכז חברתי, יועץ חינוכי, פסיכולוג אם יש, רכז תיקשוב, מורה מוביל ושותפים בו הורים ותלמידים, שיחד הם יטמיעו את הנושא של חינוך לגלישה בטוחה בתכנית הלימודים לאורך הרצף השנתי, כשאנחנו מייצרים עבורם מספר פעילויות שאנחנו מספקים להם ואת זה אנחנו עושים עם הגופים השונים.
לימור הררי: זה נכנס החל מן השנה הזו ויש בתי ספר בהם זה כבר פועל.
לימור הררי: עוד אעיר, עשינו גם סקר - - -
רונית תירוש: האם זה יחייב את כולם להיכנס?
לימור הררי: זה יחייב את כולם להיכנס.
לימור הררי: היום זה בקריאה של - - -
רונית תירוש: מה מונע מלהחיל את זה מיידית על כל בתי הספר?
לימור הררי: העשייה.
לימור הררי: לאלף בתי ספר זה כבר נכנס.
לימור הררי: אלף בתי ספר יסודיים יש בהם כבר צוותים שפועלים.
לימור הררי: בשבוע שעבר עשינו שיעור מקוון בהשתתפות כל 13,000 התלמידים, שיעור שעסק בנושא של אתיקה ברשת, יחד עם ויקיפדיה והם חשפו את התלמידים לכל המרחב הוירטואלי בהקשר הזה.
לימור הררי: אני כן אומר שקיימנו סקר עם הורים בקרב 1,400 מורים והם אמרו שהמקור העיקרי לדאגה הוא בריונות כלפי המורה עצמו - - -
רונית תירוש: היה אתמול בערוץ 2.
לימור הררי: צילומים בכיתה והפצתם באינטרנט ללא רשות, זו הדאגה העיקרית.
לימור הררי: המכשול העיקרי שמונע מהם את הדאגה הוא חוסר הכשרה ובזה אנחנו מטפלים עכשיו.
לימור הררי: מבקשת ששוש תרחיב ואגב, לגבי המידע שמורים מדווחים, 60% מבתי הספר במידה רבה מפעילים כבר חלק מן התכנית הבית ספרית.
לימור הררי: 29% במידה בינונית אבל אני רואה כבר עלייה בהקשר הזה.
שוש צימרמן: עקרונית, העבודה של משרד החינוך היא תחת הכותרת של התנהלות מיטיבה ברשת.
שוש צימרמן: אסור לנו לשכוח שבשימוש ברשת יש גם היבטים חיוביים מכל מיני כיוונים, לגבי ילדים שזו דרך ההתבטאות שלהם ודרך למצוא חברים אז חשוב לי לשים את זה כהערה מקדימה.
שוש צימרמן: יש הרבה פעולות מבודדות אבל גם יש עבודה מערכתית שלמה.
שוש צימרמן: אני יכולה לדבר על עבודה מערכתית לצורך תכנית כישורי חיים, שעברה והוכנסו בה היבטים של התנהלות באינטרנט בכל הגילאים וזה משהו שעשינו השנה כולל סדנאות למורים.
שוש צימרמן: בנושא של הורים שראינו שגם אם אין להם סוציאליזציה לרשת וגם אם הם לא יודעים לגלוש, אנחנו פיתחנו -וכרגע זה ברמה של מצגת, אנחנו מנסים ליצור כמה סרטי אנימציה שהכותרת שלהם היא להיות הורה משמעותי בעידן האינטרנט ובסוגריים גם אני לא יודע לגלוש בפייסבוק ואיך אני מקיים את ההורות המשמעותית שלי גם אם אני לא יודע לגלוש.
שוש צימרמן: במסגרת התכנית המערכתית למניעת אלימות, שהיא תכנית ב 1,300 בתי ספר, נעשית עבודה מאד ממוקדת על גלישה בטוחה ועל מניעת אלימות ובריונות ברשת, כחלק ממניעת אלימות בכלל, ויושבת פה מנהלת היחידה לקידום והיא יכולה להוסיף על מניעת בריונות ברשת.
שוש צימרמן: יש גם חוזר מנכ"ל שכרגע עומד בפני אישור, שמסביר את היחסים של מורים, הורים ותלמידים ברשתות החברתיות.
שוש צימרמן: הוא למעשה אומר אמירה חד משמעית שהוא אוסר על חברות בין מורים לתלמידים ברשתות החברתיות מטעמים חינוכיים - -
רונית תירוש: האם זה אומר שהמנהל הזה לא יוכל יותר לתקשר אתם?
שוש צימרמן: הוא לא יוכל.
שוש צימרמן: אבל, במקביל, יש פלטפורמות חינוכיות בית ספרות שמאפשרות לקיים שיח מאד מאד מורכב עם תלמידים, עם סיסמאות -אם רוצים להפוך את זה לפורום סגור, ואנחנו ממליצים למורים להעביר את הפעילות שלהם עם תלמידים אל הרשתות הבית ספריות וזה מהרבה טעמים.
שוש צימרמן: טעמים חינוכיים על היכולת לתת מענה שוויוני לתלמידים ולא רק למי שנמצא בפייסבוק, גם להציע פעילות מתוקנת, גם לשמור על גלישה מן האישי אל המקצועי וגם מטעמים שעורך הדין עמית אשכנזי הציג קודם, של "גלישה" לפרטיות של תלמידים ומשרד החינוך לא צריך לתת לזה גושפנקא.
שוש צימרמן: נעשות המון פעולות, מה שלימור הציגה, יש בשנה האחרונה נסיון בצורה מערכתית לעגן את כל הפעולות האלו כדי שהן תהיינה מכלילות גם באוכלוסית התלמידים וגם באוכלוסיות המורים וההורים - זה בקצרה.
שוש צימרמן: כמובן שאני יכולה לפרט הרבה גם על כל אחת מן הפעילויות.
עינב לוק: בשנתיים האחרונות, הרחבנו את הפעילות שלנו ל 1,200 בתי ספר, ועוד כמאה גני ילדים שבהם מגיעים לבתי הספר מדריכים שהם מומחים לקידום אקלים לצמצום אלימות, ובפעילויות האלו אנחנו מעבירים שאלוון בתחילת התהליך, בונים תכנית התערבות על סמך השאלונים האלה ואחרי הפעלת תכנית ההתערבות אנחנו מעבירים שוב את השאלונים.
עינב לוק: אחד השינוים שאנחנו מכניסים עכשיו -ובשנה האחרונה הוכנסו בצורה אינטנסיבית, הוא שינוי בשאלון ןגם בתכנית ההתערבות, והוא השמת דגש על ההתנהלות שלהם בתוך הרשת החברתית.
עינב לוק: הוספנו שאלות שבודקות באיזו מידה ילדים מרגישים שייכים בתוך הרשת החברתית, באיזו מידה הם נפגעים בתוך הרשת החברתית, ובאיזו מידה יש להם קשרים עם הגורמים המיטיבים בתוך הרשת.
עינב לוק: על סמך זה, אנחנו בונים את תכנית ההתערבות כאשר היא מבוססת על עבודה בעיקר בחדר המורים, עבודה שמבוססת על תפיסת התפקיד של המורים בנושא הזה, באיזו מידה המורים מעורבים במה שקורה להם בתוך הרשת?
עינב לוק: מהי תפיסת התפקיד שלהם בענין הזה?
עינב לוק: ואיזה מסרים חשוב שיועברו על ידי ההורים לתלמידים.
עינב לוק: בענין הזה אני מוכרחה להגיד שהשיח בחדר המורים מעלה סוגיות שהמורים נתקלים בהם, בתפיסה שלהם את הרשת החברתית, כמה הם צריכים להיות מעורבים, איזה מסר הם מעבירים להורים ואותו הדבר אנחנו עושים גם עם ההורים וגם עם התלמידים.
עינב לוק: זאת אומרת היום, כ 1,200 בתי ספר מלווים על ידי מדריכים בצורה אינטנסיבית גם בנושא של סדנאות בנושאים האלה, מצגות למורים, להורים ולתלמידים, מידע רלבנטי, שיח בעקבות הנושא הזה וגם, אנחנו בודקים את זה מבחינת היעילות של זה, גם בתחילת התהליך וגם אחריו, האם בעקבות תכנית ההתערבות חל שינוי בנושאים האלה, בתפיסה של התלמידים ובמידת הפגיעות שהיתה ברשת כלפיהם.
קובי שמש: יש את ההורים, הילדים והמחנכים.
קובי שמש: נראה, על פניו, שכביכול, נעשית איזו פעילות מול ההורים אבל היא כנראה לא מספיקה.
קובי שמש: קיים פער מאד גדול בין הנוער שהכיר את הפייסבוק ואת כל הרשתות החברתיות לבין ההורים נמצאים עשרים או שלושים שנה אחורה.
קובי שמש: יכול להיות שאתם עושים סדנאות ב 1,200 בתי ספר אבל כל עוד ההורים לא מעורבים בתהליך עצמו בצורה שוטפת, לדעתי, יש כאן איזו בעיה.
קובי שמש: נאמר שאני נער בן שבע, גולש באינטרנט ונכנס לכל מיני אתרים, אני, שאני קצת בא מן התחום הזה, מאד קשה לי להתמודד עם כל מה שהוא עושה אז אני עוקב אחריו ומסתכל.
קובי שמש: אם אני בא מן התחום וקשה לי מאד, אז יש גם הורים שאין להם שום מושג.
קובי שמש: אם לא יושקע בחינוך ובהכשרה של ההורים באיזושהי צורה, לדעתי אנחנו לא עשינו פה הרבה.
קובי שמש: צריכה להיות הקטנת הפערים בין ההורים לתלמידים ודבר שני, הנושא של הכשרה של ההורים.
קובי שמש: יש כאן עבודה מול משרד התקשורת בנושא של הפורטל, אבל צריכים לקשור את הפורטל גם עם עשייה יומיומית של הנוער.
קובי שמש: מה יותר פשוט משיתוף פעולה של משרד חינוך עם הרשתות החברתיות, כשפעם בחודש או פעם בשבועיים הנער שגולש מקבל הודעה -שהוא חייב לקרוא, והיא מסבירה על הסכנות אינטרנט ובגלישה?
קובי שמש: כלומר, צריכה להיות כאן מעורבות משותפת בין משרד החינוך למשרד התקשורת בצורה כזו שאותו נער, אותו גולש, יוכל לדעת בכל רגע נתון או בפרקי זמן מסויימים, על הסכנות.
נתי ביאליסטוק: לגבי חוק התקשורת, נכנס פורטל לפני כשנה, שעוסק בחובה של בעלי רשיונות i.s.p.
נתי ביאליסטוק: ליידע את הלקוחות שלהם בדבר הסכנות שנשקפות ברשת האינטרנט ובין היתר גםל הציע להם -ללא תשלום, תוכנה שיכולה לסנן תכנים לא רצויים.
קובי שמש: היום כבר יש חברות ישראליות, שמפתחות תוכנות ניטור להורים בצורה כזו שאם יש איזו אלימות או החרמות של נוער, ההורים יכולים לקבל איזו אינדיקציה על הבעיה.
קובי שמש: לא ראיתי פעילות מול אותן חברות, או הורים שיהיו מודעים לכל התהליכים האלה.
קובי שמש: אמנם יש פעילות מאד גדולה מול התלמידים והמורים, אבל נראה שהצלע של ההורים משום מה קופחה באופן משמעותי.
יוני מבורך: לפני מספר ימים, כמו שכולם יודעים, התקיים באוניברסיטת תל אביב כנס בנושא הזכות לפרטיות ברשתות חברתיות, שאליו באנו כדי לדון בזה.
יוני מבורך: בכנס השתתפו חברי הכנסת רונית תירוש, זבולון אורלב, המשנה לראש הממשלה סילבן שלום ועוד רבים אחרים.
יוני מבורך: חוץ מזה, היה גם פאנל של נערים בנושא הזכות לפרטיות.
יוני מבורך: מספר סוגיות עלו בכנס, נושא זכויות הילד וזכויות התלמידים ובעיקר זכותו של הילד לפרטיות.
יוני מבורך: המטרה של הכנס היתה העלאת שאלות ועידוד חשיבה אצל הורים, ילדים ומורים בנושא זכויות הילד והתלמיד כאשר ההתמקדות היא זכות הילד לפרטיות ברשתות חברתיות.
יוני מבורך: אחת הבעיות הקשות ביותר ברשת חברתית בה משתמשים ילדים, לפי דברייך, יושבת הראש, היא חוסר הפרטיות ואובדן האנונימיות ברשת.
יוני מבורך: למעשה, כמו שאמרת, לא קיימת פרטיות אמיתית ברשת.
יוני מבורך: ברגע שילד נכנס ומשוטט -ברצונו- הוא פוגע בעצמו בזכותו לפרטיות, כיוון שניתנים פרטים אישיים עליו שיכולים לאתר את המקום בו הוא נמצא דרך כתובת ה i.p..
רונית תירוש: אם תתנתק מן הכתוב ואתה הרי מצוי בחומר, אז לא רק זה שאני מאתרת את המיקום שלך אלא אתה מנדב המון מידע על עצמך.
רונית תירוש: המקום בו אתה מבלה ומה אתה אוהב לאכול ומה אתה אוהב לקרוא ואם אתה אוהב את המורה או את הילדה.
רונית תירוש: הזכרנו את הסרט הרשת החברתית של צוקרברג ושאלתי איך התחיל כל הסיופר ולמיטב זכרוני זה התחיל מזה שהחברה שלו עזבה אותו וכחלק מן הרצון לנקום בה הוא פיתח את הרשת הזו ו"ירד עליה" ואז זה התפתח והתרחב.
רונית תירוש: יוצא שזה נועד לפרעות.
יוני מבורך: ברור.
יוני מבורך: חוץ מזה, יש גם סכנת אחרות שנמצאות באינטרנט כמו למשל שחברות פרסום יכולות לקחת את הפרטים שלךָ וסוטים ופדופילים ואפילו סתם אנשים שרוצים להזיק.
רונית תירוש: איך אתה נמנע מזה?
יוני מבורך: זה בהמשך.
יוני מבורך: הרשתות החברתיות בעיקרון הן דרך נפלאה לתקשר עם אנשים, להיות מעודכנים באירועי היום, לקבוע פגישות ואפילו לברר על שיעורי בית אבל, יחד עם זאת, יש את הסכנות שעליהן דיברנו.
יוני מבורך: סכנה נוספת היא שימוש לרעה על ידי בני הנוער עצמם, למשל, כשיש התארגנות וקריאה להחרים ילד מסוים או אפילו מנהלים.
יוני מבורך: דוגמה קיצונית ביותר -שגם הוזכרה בכנס -ולדעתי על ידי חבר הכנסת זבולון אורלב היא מקרה בו ילד התאבד אחרי הצקות חוזרות ונשנות ברשת מצד חבריו לספסל הלימודים.
יוני מבורך: זה מוביל אותנו לזה שרשת חברתית צריכה להיות מפוקחת על ידי הורים ומורים שיוסמכו לכך.
יוני מבורך: אני מבקש להציע ליושבת הראש לקים קבוצות נוער ברחבי הארץ, וזה יכול להיות גם במסגרת המחוייבות האישית, קבוצות שתפקידן לשוטט ברשתות החברתיות ולחנך ולסייע לילדים לשמור על כללי ההתנהגות ברשת.
יוני מבורך: כמו לדוגמה, חיים ברשת, שהוצע פה קודם.
יוני מבורך: ההורים, כפי שאמרה לנו המנחה שלנו צביה אלנגי, הם כמו מהגרים בארץ נכריה ולכן, הם חייבים לקבל הכשרה מתאימה וללמוד את תרבות המקום בשביל להתערות בה.
יוני מבורך: הפתרון המעשי הוא, לקרב את עולם המבוגרים -שכל כך רחוק, לעולם הדיגיטלי.
יוני מבורך: על המבוגרים ללמוד מן הילדים את התרבות החדשה.
יוני מבורך: זו לא בושה ללמוד מאתנו.
יוני מבורך: זה יהווה ללא אספק זמן איכות משמעותי.
יוני מבורך: יש לחייב הורים ללמוד, להרחיב את תכנית הלימודים בבתי הספר בנושא גלישה בטוחה.
יוני מבורך: לא רק יום בשנה אלא שיעורים כל הזמן על ידי מורים שלמדו את הנושא.
יוני מבורך: להטמיע את התהליך החינוכי לזכויות ואחריות הילדים ובני הנוער, כולל תרגול מעשי -כמובן, ולהעניק תשדירי רשת באינטרנט ובכל אמצעי התקשורת המיועדים לכך, גם להורים וגם לילדים כאחד, בנושא גלישה בטוחה ברשת.
רונית תירוש: כשאהיה שרת החינוך, אעשה מבחן מיצב להורים.
רונית תירוש: המטלה תהיה על התלמידים, כל תלמיד יהיה מחוייב ללמד את ההורים שלו את השוטטות הבסיסית ולתת לו טיפים איך לסייע ולצנזר ככל שניתן ולכוון, אז נעשה להם מבחן.
יוני מבורך: זה רעיון מדהים, כי זה באמת יקרב בין הילדים להורים.
רונית תירוש: הכשלון יהיה של הילד, אבל גם ההצלחה.
יוני מבורך: וגם יקרב בין ההורים לילדים מבחינת הפער האינטרנטי שלהם.
רונית תירוש: בנקודה הזו תרשה לי.
רונית תירוש: דניאל יושבת לצידה של טובה, אז אחר כך תאמרי לנו על זמן איכות עם ההורים.
יוני מבורך: מכל הדברים האלה עולה שדרוש פיקוח מסוים, על עבודת משרדי הממשלה בנושא זכויות הילד וזה באמצעות הקמת נציבות ילדים בכנסת, דבר שזבולון אור לב נתבקש לדבר עליו בכנסת, אשר תביע ותורה על חינוך ילדים, תסייע לילדים וגם להורים שלהם ברשת.
רונית תירוש: יש לי הצעת חוק לנציבות ילדים וזה במקביל ובתיאום עם יוניסף אבל, לצערי, שר החינוך הפיל את זה אתמול בוועדת שרים.
רונית תירוש: לעומת זאת, השר כחלון ביקש ממני לא להמשיך להעלות את זה כדי שזה לא יפול סופית והוא יגיש ערר אז יש תקווה.
יוני מבורך: אמנם נושא הכנס היה הזכות לפרטיות אבל, באופן בולט מאד ואולי קצת מוזר, עלתה דעה אחידה, לפחות מצד הפאנל של הילדים שהשתתפו לפיה, הפרטיות היא דבר שיש להגביל, לטובת זכויות אחרות הנמצאות באמנה לזכויות הילד כמו למשל הזכות לבטחון.
יוני מבורך: עלתה הדעה שהזכות לבטחון גוברת על הזכות לפרטיות.
יוני מבורך: למרבה הפלא רוב הילדים מוכנים לכך שהמבוגרים יצפו בהתנהגותם ברשת ובתוכן שיחותיהם עם חבריהם והדבר מעלה פליאה ואף דאגה.
יוני מבורך: הרי חלק חשוב מזכויות הילד היא זכותו לפרטיות, גם כאשר הוא מדבר עם חברים בחדר סגור וגם כאשר הוא נמצא ברשתות חברתיות, אז מדוע כל כך בקלות הילדים מוותרים על פרטיותם?
יוני מבורך: אולי יש כאן חינוך לא נכון?
יוני מבורך: אולי צריך דווקא ללמד את הילד להיות יותר מודע לזכותו לפרטיות, גם בחיים וגם ברשת?
יוני מבורך: זכות זו אינה סותרת את הצורך הקיומי בחינוך לזהירות ובמודעות לסכנות אבל, אסור לתת לפחדים להוביל אותנו באף תחום, בטח שלא לויתור מוחלט על זכות הפרטיות.
יוני מבורך: על אף הסכנות והצורך בבלמים לקיום כללים לגישה בטוחה, חשוב מאד לשמור ולקיים את הזכות של הילד לפרטיות וכמובן לכל זכות אחרת.
יוני מבורך: בסופו של דבר, ילד, שאתה שומר על הזכויות שלו ומכבד אותו, יגדל להיות מבוגר ששומר על זכויות ומכבד אנשים אחרים.
דניאל בוזגלו: שלום לכולם.
דניאל בוזגלו: אני רוצה להתייחס לקשר של ההורים עם הילדים שלהם, במהלך כל חייהם ודווקא גם בגיל ההתבגרות.
דניאל בוזגלו: אני, דניאל, כנערה בת שבע עשרה, חושבת שאנחנו בני הנוער חיים בעידן של "כאן ועכשיו".
דניאל בוזגלו: אנחנו חיים בענין של לבוא ולספר לבוא ולהוציא, לבוא ולספר ולהעביר חוויות שאנחנו עוברים בחיי היומיום.
דניאל בוזגלו: אם פעם בעידן שלכם, אתם הייתם הולכים אל היומן ומספרים לו או הייתם מדברים עם חברים, אז אנחנו היום נמצאים מול רשת חברתית מאד גדולה שהיא הפייסבוק, שאנחנו באים ומספרים ומדברים.
דניאל בוזגלו: נכון שזה מופץ, אבל, עם החסרונות שיש בדבר הזה, יש לו יתרונות מאד גדולים ומשמעותיים.
דניאל בוזגלו: כל אחד יכול לבוא ולשתף ולדבר ונכון שהכל מופץ ונכון שזה במובן מסוים כן פוגע בזכות לפרטיות אבל, אני חושבת שכאשר נער -שזה דבר מאד פופולרי היום לפתוח חשבון פייסבוק, עושה את המעשה הזה, הוא בעצם מוותר על הזכות שלו לפרטיות וכאן, באה הגדרת גבולות הפרטיות מחדש בעידן של הפייסבוק ושל הרשתות החברתיות, בעידן של טכנולוגיה שמאד התפתחה.
דניאל בוזגלו: מערכת היחסים בין הורים לילדים היא לא דבר שנבנה באמצע החיים, זה לא דבר שאתה יכול לבוא אל הילד שלך בגיל חמש עשרה ו- "כן, אני אבא שלך, בוא תשתף אותי".
דניאל בוזגלו: מערכת היחסים היא דבר שניבנה מגיל קטן, מערכת יחסים זה דבר שמושתת על ערכים של אמון הדדי, של כבוד.
דניאל בוזגלו: אתם לא יכולים בשלב מסוים בגיל ההתבגרות, לבוא ולדרוש מהילדים שלכם לספר לכם על החיים שלהם, כי זה לא עובד כך.
דניאל בוזגלו: לפחות לפי התפיסה שלי ושל כמה מבני הנוער, שהביעו את דעתם בנושא.
דניאל בוזגלו: אני חושבת שקיים פער משמעותי בין העולם שלנו, בין העולם של בני הנוער ברשתות חברתיות לבין החיים שלכם.
דניאל בוזגלו: אתם אמנם לא כאלה מתמצאים בפייסבוק אבל, ניתן לתקן את מערכת היחסים בין ההורים לתלמידים ולילדים שלהם, במצב שבו הילדים יקחו את ההורים שלהם לשיחה ויסבירו להם על הפייסבוק.
דניאל בוזגלו: ברגע שיהיה שיתוף של הילדים אז הם ירגישו חלק מאד משמעותי בחיים של ההורים שלהם והם כן ירצו לבוא ולהיות חברים שלהם.
דניאל בוזגלו: וההורים לא יצטרכו לדרוש ולדעת כל דבר על החיים הפרטיים של הילד שלהם.
רונית תירוש: האם ההורים שלך חברים שלך בפייסבוק?
דניאל בוזגלו: עכשיו כן.
רונית תירוש: מה זה עכשיו?
דניאל בוזגלו: אמא שלי היתה חברה שלי, כי אמא שלי פתחה פייסבוק לפני.
דניאל בוזגלו: היא הסבירה לי על הפייסבוק, כמה שזה נשמע מצחיק.
דניאל בוזגלו: את אבא שלי החזרתי לפייסבוק לפני חודש, כי הוא הבטיח לקנות לי אוטו.
דניאל בוזגלו: הוא אמר, שאם אני מחזירה אותו לפייסבוק אז הוא קונה לי אוטו אבל אני חושבת שזה דבר נחמד שהוא בפייסבוק כי אני לא מתביישת בזה שהוא בא ורואה מה אני עושה, ואת ה check ins שהולכים כל היום והוא רואה את "הקיר" שלי, - - -
רונית תירוש: האם הוא חבר פסיבי או שהוא גם משיב וכותב?
דניאל בוזגלו: אם הוא משיב אני מוחקת אותו, כך אמרתי לו.
רונית תירוש: אז הוא פסיבי.
רונית תירוש: האם את ממליצה לילדים להכניס את ההורים כחברים בפייסבוק?
דניאל בוזגלו: אני רוצה בפורום הזה, במעמד הזה שניתן לי, לפנות לכל ההורים שיש להם ילדים בגיל ההתבגרות.
דניאל בוזגלו: זה דבר מאד מקובל שהילדים בגיל ההתבגרות רוצים את "הספייס" שלהם, את הפרטיות שלהם ודי מנותקים מן ההורים שלהם, אני חושבת שתוך שיתוף שלכם עם הילדים שלכם, גם אם מערכת היחסים שלכם לא כל כך טובה, תוך שיתוף ברשתות חברתיות, במיוחד כמו הפייסבוק, בזה שהם יבואו ויסבירו לכם, יתפתח פה משהו חדש, יתפתח פה קשר חדש, קשר יותר טוב, שתוכלו לדבר עם הילדים שלכם וגם לדלות מידע עליהם מרצונם.
דניאל בוזגלו: תודה רבה לך יושבת הראש.
רונית תירוש: תודה רבה גם לך על גילוי הלב.
אסתאר בר: אני מנהלת קשרי צבור וקהילה באיגוד האינטרנט הישראלי, אני גם מנהלת גם את המרכז לתמיכה בפגיעות ברשת.
אסתאר בר: לגבי איגוד האינטרנט, לטובת אלה שעדיין לא מכירים, אנחנו מלכ"ר -עמותה ללא מטרת רווח, שפועלת לקידום האינטרנט בישראל והטמעתו כתשתית טכנולוגית-מחקרית-חינוכית- חברתית ועיסקית.
אסתאר בר: אנחנו קודם כל מירשם שמות המיתחם, ה- domains names, בישראל, אנחנו רושמים את כל שמות המיתחם, את כל הדומיינים תחת הסיומת הלאומית il שזה כולל את org.il ואת co.il.
אסתאר בר: אנחנו עומדים כרגע על כמעט 225,000 שמות מיתחם רשומים.
אסתאר בר: פעילות האיגוד מושתתת בעצם על חמש ועדות: הראשונה היא ועדת תשתיות -ובלי להלאות עם יותר מדי נושאים טכנולוגיים, אנחנו מפעילים את מחלף האינטרנט הישראלי שמהווה נקודת מרכז עבור כל ספקי האינטרנט בישראל.