GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי סופר: זה בהחלט דבר שאנחנו חושבים שהוא חיוני.
שי סופר: צריך להודיע לציבור, שבאזור מסוים, בטווח של איקס קילומטר - - -
רונית תירוש: השאלה שלי, האם אתם מתחייבים שתהיה הנראות הזו, הגילוי הנאות.
שי סופר: אני חייב לסייג ולהגיד - וזה לא שאני מתחמק מאחריות – שמצלמות מהירות הן לא באחריותנו.
שי סופר: מי שמנהל את הפרויקט זה המשרד לביטחון פנים.
רונית תירוש: אז זה עוד משהו שצריך לבוא בחקיקה מהכנסת.
שי סופר: יכול להיות.
שי סופר: מי שמנהל את הפרויקט זה המשרד לביטחון פנים, והמשטרה מיישמת.
שי סופר: יש לה מנהלת שקמה לנושא א3, והיא יושבת בהר חוצבים.
שי סופר: אנחנו אמורים ללוות את הפרויקט במחקר.
שי סופר: נכון להיום, מי שמנהל את הפרויקט זה המשרד לביטחון פנים.
רונית תירוש: הם התחילו לעבוד עם 34 מצלמות.
שי סופר: הם לא התחילו לעבוד, הם פרסו אותן.
שי סופר: המצלמות נפרשו בכבישים ובצמתים.
שי סופר: הן אמורות להיות אופרטיביות החל מינואר.
רונית תירוש: וההבטחה היא, שהן תמוקמנה במקומות באמת מסוכנים, ולא סתם בירידה של כביש רחב ששם ממילא האוטו תופס תאוצה.
שי סופר: במוקדי סיכון.
שי סופר: שוב, חייבים להתקיים מספר פרמטרים על מנת שהפרויקט יצליח.
שי סופר: אני מקווה, שהמדינה תשכיל לאמץ את הפרמטרים האלה, כי אנחנו ראינו מודלים מוצלחים בעולם ומודלים פחות מוצלחים, כמו המודל הבריטי שלא כל כך הצליח והיתה לו התנגדות אדירה בציבור האנגלי.
רונית תירוש: מהו המודל?
שי סופר: המודל הבריטי לא דגל בשקיפות מלאה, לא דגל בוועדות ציבוריות.
רונית תירוש: בקיצור, אנחנו כמו הבריטים.
רונית תירוש: אני מודיעה לך.
רונית תירוש: אנחנו נרצה שקיפות ונרצה נראות, כי אנחנו חושדים שרוצים רק לגזול את כספנו, או קודם לגזול את כספנו.
רונית תירוש: אני אשמח אם תעבור לנושא של הדמיין.
רונית תירוש: פחות תיאורטי.
שי סופר: בסדר.
שי סופר: אני גם אקרין שני סרטונים-שלושה.
שי סופר: שתי מילים על המפה הטכנולוגית.
רונית תירוש: דווקא כאשר התלמידים היו היינו צריכים לדבר על הסימולאטור-הדמיין
שי סופר: אנחנו נדבר על הדמיין.
רונית תירוש: אבל הם כבר לא ישמעו.
שי סופר: לא נורא.
שי סופר: מהי מפת הדרכים הטכנולוגית?
שי סופר: זו התוכנית האסטרטגית שלנו לעשור הקרוב באשר לטכנולוגיות בטיחות בדרכים.
שי סופר: המפה לא עומדת בזכות עצמה.
שי סופר: המפה היא חלק ממארג כולל יותר של תוכניות אב לתחבורה ברמה הלאומית.
שי סופר: זאת אומרת, ההטמעה של טכנולוגיות היא לא רק לבטיחות בדרכים.
שי סופר: אנחנו מדברים על טכנולוגיות בתחום התשתית, בתחום התחבורה הציבורית.
שי סופר: חשוב לראות את זה בהיבט יותר רחב.
שי סופר: המפה הזו מתעדכנת כל הזמן.
שי סופר: אנחנו משתדלים לעדכן אותה כל הזמן.
שי סופר: הנושא הראשון שאני כן רוצה לגעת בו, ברשותך, גברתי היו"ר, הוא הנושא של מערכת ניטור נהיגה – קופסה ירוקה.
שי סופר: זו הצעת חוק שאת מקדמת.
שי סופר: התחלת בשנת 2008.
שי סופר: נשלחנו אז על ידי יו"ר הוועדה, גלעד ארדן, לעשות תקן, ועשינו אותו.
רונית תירוש: אז מה מונע?
רונית תירוש: אפשר לרוץ לקריאה שנייה-שלישית.
שי סופר: לדעתי, אפשר לרוץ קדימה.
שי סופר: אין שום בעיה.
רונית תירוש: רק נגיד, שהקופסה הזו מנטרת לא רק מהירות – שזה עושה כל טכנוגרף – אלא גם מנטרת את ההתנהגות בכביש: סטיות, עצירות פתע וכל מיני התנהגויות חריגות.
רונית תירוש: אני הצעתי בהצעת החוק שלי, להתקין את זה בחברות הסעה לילדים או מוניות, כך שהפקח או קצין הרכב של החברה יוכל בכל נקודת זמן שיחליט, לבדוק איך הנהג נוהג.
רונית תירוש: אתה יכול להתחיל להקרין.
שי סופר: אני אדלג על שתי הדקות הראשונות.
שי סופר: נראה ישר את ההדגמה עצמה באוטובוס.
שי סופר: נראה, למעשה, איך המערכת עובדת.
שי סופר: יש זיהוי של הנהג, והנהיגה מתחילה להיות מנוטרת.
דניאל בן-סימון: באנגליה.
שי סופר: כן, באנגליה.
שי סופר: זו מערכת של חברה ישראלית, דרך אגב.
שי סופר: בלימה חריפה תקבל אור אדום.
שי סופר: המערכת הזו - - -
רונית תירוש: היא אינטראקטיבית, כי היא גם מראה לנהג את המצב בזמן אמת, וגם קצין הבטיחות יכול לבדוק בדיעבד איך הנהג נהג, ולהוריד אותו מהכביש אם הוא נהג פרוע.
שי סופר: שליטה מלאה בחומר.
שי סופר: עוד מערכת שאנחנו מאוד רוצים לקדם, זו מערכת העוסקת בשמירה על נתיב הנסיעה ושמירת מרחק.
רונית תירוש: AWACS.
רונית תירוש: זה זה?
שי סופר: AWACS זה שם שיווקי.
שי סופר: החברה היא חברת מוביליי.
שי סופר: AWACSמשווקים היום עוד מערכת המשלבת מק"מ.
רונית תירוש: זה לשם שמירת מרחק?
שי סופר: גם.
שי סופר: אנחנו נראה עוד רגע איך המצלמה עובדת.
שי סופר: המצלמה נותנת ניטור, הן של שמירת מרחק והן של סטייה מנתיב.
רונית תירוש: מה הבעיה שלנו בהתקנה של מכשירים כאלה, המחירים?
שי סופר: אני לא חושב שיש בעיה.
שי סופר: בואי נראה איך האלגוריתם עובד.
שי סופר: נראה איך היא עובדת, ואחרי זה נדבר על האספקט הנלווה.
שי סופר: למעשה, המערכת יודעת לזהות את הקונטור, את המבנה של כל גוף וגוף במערך התנועה.
שי סופר: היא יודעת לזהות הולכי רגל.
שי סופר: אנחנו עכשיו, למעשה, נכנסים למוח, לאלגוריתמיקה של המערכת.
שי סופר: היא יודעת לזהות הולך רגל, היא יודעת לזהות הולך רגל בתחום המסוכן.
שי סופר: מסוכן זה באדום, והתחום הבטוח הוא בכחול.
שי סופר: היא בהחלט יודעת לתת אינדיקציה שהיא אינדיקציה מאוד טובה, הן לגבי משתמשי דרך פגיעים והן לגבי שמירת מרחק וסטייה מנתיב.
רונית תירוש: מה היא עושה, היא מצפצפת?
שי סופר: היא מצפצפת.
שי סופר: אנחנו נראה איך זה עובד.
שי סופר: יש לי כאן עוד איזשהו סרטון.
רונית תירוש: אולי זה לא נעים.
שי סופר: זה בצליל שהוא לא נעים.
רונית תירוש: אז זה לא רק מחיר.
רונית תירוש: זה גם לא נעים.
שי סופר: זה לא נעים, אבל זה חיוני.
רונית תירוש: השאלה אם אפשר לעשות משהו.
רונית תירוש: אפשר איזו צביטה אולי.
שי סופר: נראה איך זה עובד בפועל.
שי סופר: נניח שיש לנו רץ שרץ באמצע הכביש.
שי סופר: הרעש הוא רעש, שבהחלט מסב את תשומת הלב.
שי סופר: הוא נותן חיווי, שהוא חיווי שהוא גם ויזואלי וגם אודיו.
שי סופר: גם בנושא של אי שמירת מרחק אנחנו יכולים לראות את אותה המחשה.
שי סופר: נצפה בסרטון קצרצר.
שי סופר: זה באשר למערכות האלה.
שי סופר: דרך אגב, האירופים מדברים עכשיו על התקנה של מערכות כאלה במשאיות.
שי סופר: לדעתנו, הכנסת כמחוקק צריכה לבחון התקנה של מערכות כאלה.
רונית תירוש: האם אתה מדבר גם על הקופסה הירוקה וגם על מערכות הצלה?
שי סופר: אני חושב שזו חליפה שיכולה לתת מענה טוב.
רונית תירוש: צריך לדאוג לעלויות נמוכות יותר.
שי סופר: אני יכול לומר לך, שבמקרה של הקופסה הירוקה הצבא יצא עכשיו במכרז לרכבים חומים, והם הגיעו שם לסכום מאוד-מאוד נמוך – סכום של עשרות שקלים לשנה לשם התקנה של קופסה ירוקה.
שי סופר: גם נערך מחקר מאוד מקיף בצבא, על ידי הטכניון, שהראה היתכנות מאוד משמעותית של המערכת.
שי סופר: יש גם חוקרים שעשו את הבדיקה עבור נהגים צעירים, והגיעו למסקנות מרחיקות לכת.
רונית תירוש: שי, האם זה יהיה נכון להתקין אותן כחובה ברכבים של נהג חדש?
שי סופר: אני הייתי נצמד להצעת החוק שלך, ומתחיל ברכבים להסעת תלמידים.
שי סופר: זה בנפשנו.
שי סופר: הייתי מתחיל עם זה, ואחר כך ממשיך הלאה.
שי סופר: יכול להיות שאפשר גם לא לחייב בנוגע לנהגים חדשים, אלא ללכת לכיוון כלכלי של הנחות ביטוחיות משמעותיות.
שי סופר: סרט אחרון, ברשותך.
שי סופר: לא דיברנו על סימולאטורים.
שי סופר: אולי בפעם אחרת.
רונית תירוש: לא בפעם אחרת.
רונית תירוש: אנחנו צריכים להכניס את הכל בחמש דקות.
שי סופר: מערכת של וולוו, שאמורה להגן על הנוסעים – אותו שילוב של מערכת.
שי סופר: המערכת גם יודעת להיות אקטיבית - היא יודעת לבלום את הרכב.
שי סופר: אלה מערכות שכבר נמצאות בדגם S80 של וולוו.
שי סופר: זה נקרא "סיטי סייפטי".
שי סופר: אלה מערכות שאנחנו נראה אותן יותר ויותר בכלי רכב גם לא בתחום היוקרתי.
שי סופר: המערכת מצפצפת, ויש לנו גם את העניין של הבלימה האוטומטית.
שי סופר: כמה מילים על סימולאטורים.
שי סופר: בשבוע שעבר הייתי בכנס בגרמניה בנושא של סימולאטורים.
שי סופר: את הסימולאטורים שם רואים בראייה כלכלית.
שי סופר: המושג שמשתמשים בו בגרמניה הוא: אקו דרייבינג – נהיגה כלכלית, המתייחסת למגוון מאוד רחב של התנהגויות שמובילות בסופו של יום לנהיגה שהיא חסכונית יותר, לנהיגה שהיא הרבה יותר בטיחותית.
שי סופר: זאת אומרת, הם קושרים את הכל ביחד.
שי סופר: נהג בחברת משאיות, שיוצא לדרך ונוהג בצורה מתונה, חוסך דלק, מונע תאונות, חוסך בלאי מנוע, בלאי של צמיגים.
שי סופר: השיטה המיטבית, לדידם, להכשיר את הנהג, היא הכשרה באמצעות משאיות בצד המעשי, וגם באמצעות סימולאטורים.
שי סופר: האירופאים מדברים על שלוש אוכלוסיות שאמורות לעבור הכשרה בדמיינים – זאת המילה העברית – האוכלוסייה הראשונה היא נהגים צעירים.
שי סופר: שם 6 שיעורים מתוך 28 אמורים להיות על הדמיין.
שי סופר: האוכלוסייה השנייה היא של נהגים מקצועיים.
שי סופר: האוכלוסייה השלישית היא של נהגי חירום.
שי סופר: שם אפשר לתרגל מצבים, שהם באמת בעייתיים.
רונית תירוש: למה נהגים חדשים לא?
שי סופר: אמרתי: נהגים חדשים, נהגים צעירים, נהגים מקצועיים ונהגי חירום.
שי סופר: היתרון של הדמיין, מעבר לשאר הדברים, הוא הנושא של דימויי מצבי קיצון.
רונית תירוש: לא רק קיצון.
רונית תירוש: למען הגילוי הנאות, אני חייבת לומר שאני נסעתי לאשדוד והתנסיתי בסימולאטור.
רונית תירוש: ביקשנו להזמין אותו לכנסת, ואני מקווה שאפשרו להכניס אותו ואפשר להתנסות בו.
קריאה: הוא נמצא פה.
רונית תירוש: מעולה.
רונית תירוש: היתרון שמצאתי בו הוא לא רק דימויי של מצבי קיצון, אלא העובדה שבשיעורים רגילים אני לא יכולה להכיל את כל האופציות השגרתיות ולא רק קיצוניות.
רונית תירוש: אם אני לומדת בקיץ, אין לי מצבי גשם, חורף והחלקה.
רונית תירוש: אם אני תלמידה ויוצא לי ללמוד רק בערב, אז אני לא מתנסה בשעות היום.
רונית תירוש: לחילופין, אני מתנסה רק ביום ולא בשעות הלילה.
רונית תירוש: יש שם את כל המגוון.
רונית תירוש: אני שואלת את עצמי, מדוע אי אפשר – לא לחייב – להמליץ ולקבל את זה, שמתוך מכסת השיעורים הבסיסית המחויבת איקס שעות יהיה על סימולאטור, וזה יוכר?
רונית תירוש: אני לא מחייבת, אבל תלמיד שירצה לעשות את זה, יוכל.
רונית תירוש: בנוסף, לוודא שעלות השיעור בסימולאטור תהיה כעלות שיעור נהיגה רגיל.
רונית תירוש: כך אני יודעת, שאני מתמרצת לעשות את זה ותהיה יותר התנסות עם מצבים שבנהיגה שגרתית אני לא איחשף להם.
שי סופר: אני בהחלט בעד.
שי סופר: אני חושב, שזה נכון.
רונית תירוש: אז אפשר.
רונית תירוש: אני שמחה על זה.
רונית תירוש: שי, נסתפק בזה.
רונית תירוש: נתחיל עם ד"ר בייקר ולאחריו מר קדרון.
משה בקר: בצורה אנקדוטית, אני אביא שני אמצעים טכנולוגיים, שמבחינה בטיחותית אלה הם אמצעי תחבורה – במירכאות או בלי מירכאות - והידע שלנו לגביהם הוא בטיחות לגמרי.
משה בקר: בקצה האחד יש לנו את המכונית שנוסעת בלונה פארק.
משה בקר: יש לה את האבוב גומי ויש לה את המוט המקבל את החשמל.
משה בקר: כולם נוסעים שם, ילדים נוהגים, וכולם צוחקים ומבסוטים.
משה בקר: מבחינה בטיחותית, אנחנו אומרים: "זה לא כלי תחבורה, אבל בכל זאת אנחנו רואים שמי שבנה את המערכת הזו בנה אותה כך, שלמרות שמתנגשים ולמרות שקורים כל מיני דברים, טעויות וצחוקים, זו מערכת אחת".
משה בקר: בקצה השני אני לוקח את מטוס ג'מבו 747.
משה בקר: הוא טס 1,000 קילומטר לשעה – טיסת השיוט שלו.
משה בקר: אף אחד לא בא ואומר לטייס: "תשמע, אתה נוסע מהר ועוד מעט תהיה פה מצלמה שתצלם אותך כי אתה נוסע מהר מדיי".
משה בקר: זאת טכנולוגיה, שהתרבות האנושית והטכנולוגיה האנושית פתחו.
משה בקר: כולם יודעים שרמת הבטיחות בתעופה האזרחית היא יותר גבוהה מאשר בכלי הרכב.
משה בקר: כאשר יש לנו את המפתח הרחב הזה, אנחנו שואלים את עצמנו איך אנחנו מיישמים טכנולוגיה כדי להפחית את כמות התאונות וכמות ההרוגים.
משה בקר: דבר אחד צריך לזכור: אומרים לנו כל הזמן שהמעורבות של הגורם האנושי בתאונות דרכים היא 97%.
משה בקר: כאילו שה-3% הנותרים הם כל הדברים האחרים: טכנולוגיה, רכב וכבישים.
משה בקר: זאת טעות גסה מאוד.
משה בקר: יש ירידה בעשור האחרון – ואתה הראית נתונים, שחלקם עד שנת 2005 וחלקם עד שנת 2009.
משה בקר: בעשור האחרון מדברים על בעולם המערבי על ירידה בסדר גודל שנע בין 20% ל-70% בכמות ההרוגים.
משה בקר: אנחנו באותה תקופה בירידה של 30%.
רונית תירוש: איפה זה 70%?
רונית תירוש: מי מגיע ל-70%?
משה בקר: מדינות שהיתה להן רמה יחסית גבוהה של הרוגים, ויושמו בהן טכנולוגיות.
משה בקר: זה השפיע בחזקת השדה שאתה חורש בו וישר אתה קוצר.
רונית תירוש: זאת אומרת, דרום קוריאה זו המדינה הבאה שיכולה להיות.
משה בקר: לא מזמן היה כנס, והופיע מומחה שהייתי אורח שלו כמה פעמים: במרצדס בשטוטגרט.
משה בקר: הוא מייצג את מרצדס ועוסק בבטיחות של כליי רכב: ריסוקים ומבחנים.
משה בקר: הוא בא והראה, שעל בסיס כל הטכנולוגיות שהוצגו כרגע ניתן להפחית 50% מהתאונות.
משה בקר: כלומר, אם אתה מיישם את כל הדברים האלה, גם בהגנה אקטיבית וגם בהגנה פאסיבית, אתה יכול רק דרך נושא הרכב בלבד להביא לשיפור – ואני לא מדבר על טכנולוגיות חיצוניות, כמו שיפור התחבורה הציבורית, כמו מצלמות ואמצעים נוספים אחרים.
משה בקר: כלומר, הפוטנציאל של הוועדה שאת עומדת בראשה והיכולת לקבל החלטות כדי לקדם את העניין של נושאים טכנולוגיים, שישולבו בכל הנושא הזה של רכב ובטיחות, הוא גדול מאוד.
משה בקר: הבעיה היא, שכאשר אנחנו מדברים על סטנדרטים ועל כל מיני אמצעים, איפה הם באים לידי ביטוי?
משה בקר: ברכישת רכב חדש.
משה בקר: באלה שהם וול טו דו.
משה בקר: באלה שהם בבועה של גוש דן.
משה בקר: איפה יש לנו את מרבית התאונות הקטלניות?
משה בקר: בדרום בנגב, בצפון בגליל.
רונית תירוש: ובמגזר.
משה בקר: כמובן, במגזר הערבי הרבה מאוד.
משה בקר: אם אנחנו לוקחים שלושה מגזרים, שהם בקצב הגידול של כניסה לתקופת המינוע: הוצאת רישיונות נהיגה ורכישת רכב: המגזר הערבי הוא אחד מהם.
משה בקר: המגזר החרדי עד עכשיו נמנע קצת, אבל היום יותר ויותר תלמידי ישיבה מוציאים רישיונות נהיגה.
משה בקר: המגזר של הצעירים.
משה בקר: אלה שלושה מגזרים, שאם תשאלו מה הסיכוי שהם ירכשו רכב חדש, התשובה תהיה שהסיכוי נמוך מאוד.
משה בקר: הם רוכשים רכב שהוא בן 10 שנים, 15 שנים.
משה בקר: היום אפשר לרכוש רכב ישן בתת סטנדרט ב-20,000 שקלים, 15,000 שקלים.
רונית תירוש: ממש ביחס הפוך.
משה בקר: כלומר, כל הרכבים האלה, שמעורבים ביותר תאונות, לא יזכו מהיתרונות של הטכנולוגיה המתקדמת.
משה בקר: לכן, שני דברים צריכים לקרות כאן: האחד, לקיים מדיניות המעודדת את הגריטה של רכב ישן.
משה בקר: גריטה מלשון גרוטאה.
משה בקר: כלומר, לעשות מהרכב הישן גרוטאה.
רונית תירוש: שמעתי, חה"כ בן סימון?
רונית תירוש: תרשום את כל המילים: יומום, דמיין, גריטה.
דניאל בן-סימון: הייתי צריך להיות מוכן נפשית לכל המילים.
משה בקר: הזכרתי מדיניות של הורדת רכב ישן, כדי לעודד.
משה בקר: גם במיסוי.
רונית תירוש: אנחנו אומרים: "הדרת נשים", אז נגיד הדרת רכבי גרוטאה.
משה בקר: ראינו את ההתנגשות שהיתה כאן בין שני כלי רכב בהתחלה.
משה בקר: זה נכון.
משה בקר: זו האמת לאמיתה.
דניאל בן-סימון: האם יש מדיניות כזו היום, להוריד מכוניות ישנות?
רונית תירוש: היה על מקררים, אני יודעת.
שי סופר: היה ונגמר התקציב.
משה בקר: אני מדבר על רכב בטיחותי חדש.
משה בקר: זה צריך לבוא גם עם הקלה במיסוי.
משה בקר: אם אתה מביא את הרכב שלך ומוסר אותו לגריטה - - -
רונית תירוש: מה התמריץ?
שי סופר: 3,000 שקלים נתנו לרכב שקיים מעל 20 שנה.
דניאל בן-סימון: ונגמר התקציב.
שי סופר: נגמר התקציב.
דניאל בן-סימון: ונגמרה הגריטה.
רונית תירוש: כמה התקציב שהיה שם?
שי סופר: 20,000,000 שקלים.
שי סופר: אנחנו מאוד מעודדים גריטה.
משה בקר: אני יודע שלמדינות כמו צרפת וגרמניה יש מגרשי חנייה עצומים, ליד הנמלים, לשם בא אדם ומקבל כסף בערכים מינימאליים, ואז מעמיסים את המכוניות על אוניות ומעבירים אותן לעולם השלישי באפריקה ובאסיה.
משה בקר: מדובר בכלי רכב שנוסעים, בני 15-20 שנה.
משה בקר: כלומר, זה למי שירצה לראות איך עושים טרייד אין בעניין הזה מבחינה כלכלית.
משה בקר: חשוב מאוד להצעיר את הרכב.
משה בקר: הירידות הגדולות בעולם המערבי הן בגלל שני נושאים עיקריים - לא מצלמות המהירות, שזה אחד מהמרכיבים שתורם באופן חלקי – גם בצרפת וגם בארצות האחרות הבטיחות של כלי הרכב עם הסטנדרטים החדשים והחלפת רכב ישן ברכב חדש.
משה בקר: הנושא השני, הוא שירותי החירום של הצלת נפשות במקום התאונה.
משה בקר: כלומר, הגעה בהליקופטר או ברכב שיש לו טיפול נמרץ ויכול לייצב את הבן אדם.
משה בקר: במקום שימות בדרך עד חדר המיון, מייצבים אותו.
משה בקר: אלה שני המרכיבים.
משה בקר: כמובן ש-CT ו-MRI, אמצעים אחרים של בתי החולים הנותנים אבחון יותר מדויק, גם כן מצילים חיים.
משה בקר: אם היתה לנו ירידה גדולה, זו טכנולוגיה רפואית מצד אחד, וטכנולוגיה של בטיחות כלי רכב בצד השני.
משה בקר: כל העניין של האביזרים הם פוסט מרקט – אחרי שהרכב יצא מליין הייצור ואתה רוצה להתקין לו אביזרים שלא מותקנים מלכתחילה, כמו כריות אוויר, AWACS, מובילי או דברים אחרים.
משה בקר: צריך להביא לכך שיהיה עידוד להתקנה הזו – שחברות הביטוח יתנו הנחות.
משה בקר: אני חושב, שיש חברות ביטוח שנותנות הנחה רצינית בפרמיה.
משה בקר: צריך לבטל לגמרי כל מיסוי שהוא על כל אביזרי הבטיחות, כי זה מחזיר את עצמו.
משה בקר: דבר אחרון, אני רוצה להעיר לגבי העניין של מצלמות המהירות.
משה בקר: אני לא מזלזל בנושא המהירות.
משה בקר: מהירות מעלה את הסיכון לתאונה.
משה בקר: מהירות מחמירה בצורה רצינית את התאונה.
משה בקר: בגרמניה יש מהירות בלתי מוגבלת בדרכים המהירות.
משה בקר: מול צרפת יש לה 130-140 קמ"ש.
משה בקר: רמת ההרוגים בתאונות בגרמניה היא יותר נמוכה מאשר בצרפת.
משה בקר: לידיעתכם.
משה בקר: דרך אגב, גם ביפן יש רמה נמוכה.
משה בקר: השאלה היא, האם זה נובע מכך שאלה מדינות טכנולוגיות יותר מתקדמות.
רונית תירוש: גם תרבות, חינוך.
משה בקר: כמובן, תרבות.
משה בקר: בלי שום ספק.
דניאל בן-סימון: מה התשובה?
משה בקר: אם מדברים על מצלמות – נניח 300 מצלמות - אני הייתי עושה את הסדר הבא: 150 מצלמות על רמזורים, 50-100 ליד מעברי חצייה לבקרה על מעבר הולך רגל עם רמזור, שלוחץ על לחצן ועובר.
משה בקר: לצלם נהג שלא נותן זכות קדימה להולכי רגל.
משה בקר: יש לנו בעיה קשה עם הולכי הרגל.
משה בקר: את ה-50 המצלמות הנותרות יש לשים במקודים בעייתיים, ושם זה רלוונטי לנושא המהירות.
משה בקר: בזמנו עשיתי השוואה בין כביש מס' 4, בין צומת גהה לבין צומת חדרה.
משה בקר: לאורכו של כביש מס' 4 יש מצלמות, שחלקן פעילות וחלקן לא.
משה בקר: בכביש מס' 2 רק עכשיו התקינו בכמה מקומות מצלמות.
משה בקר: כביש מס' 2 הוא מהרצלייה לחיפה.
משה בקר: רמת התאונות בכביש מס' 4 היא ב-40% יותר גבוהה, למרות המצלמות שישנן שם.
משה בקר: שוב, אני לא מזלזל בעניין, אבל לפעמים אנחנו מעתיקים.
משה בקר: אצל הצרפתים אחת הבעיות הגדולות היא הנסיעות הארוכות במהירות גבוהה.
משה בקר: כאשר הם נוסעים לחופשה מפריס לניס, לדוגמא.
משה בקר: כאשר שם אתה שם מצלמות לאורך כל הדרך ואתה מבליט את זה על ידי שלט, לפעמים מהבהב, והמצלמה פונה אליך ולא מצלמת אותך מאחור אחרי שעברת אותה – המטרה היא לומר: "אני כאן לפניך, תוריד מהירות" - שם היתה יכולה להיות השפעה חיובית.
משה בקר: האנגלים ניסו את זה, וחזרו בהם.
משה בקר: היתה להם בעיה עם העניין.
משה בקר: הייתי אומר, ש-50 מהן נשים למען הנושא של המהירות, אבל בואו נבדוק היטב אם זה לפני סיבוב עקומה שבה התהפכו בגלל מהירות יתר, או אם זה באזורים קרובים לצומת מסוכן.
משה בקר: לא המעבר באור אדום, אלא זה שהוא מגיע במהירות גדולה.
משה בקר: אפילו שהוא לא רוצה להיכנס באור אדום, הוא לא מספיק לעצור.
משה בקר: כלומר, להיות מאוד סלקטיבי, ולא להעתיק בצורה עיוורת ממה שקורה בארצות אחרות.
משה בקר: להתאים את זה לתנאים של הארץ.
רונית תירוש: זה היה מרתק, ולקחתי מכאן כמה רעיונות לחקיקה.
רונית תירוש: מר קדרון, בבקשה.
רונית תירוש: דן קדרון מוסקוביץ שירתי 34 שנים בצה"ל.
רונית תירוש: השתחררתי לפני שנה וחצי.
רונית תירוש: 28 שנה הייתי במרכז הובלה.
רונית תירוש: הייתי חונך בכיר, מ"מ הכשרות, הייתי בחוליות הפיקוח של מרכז הובלה ובמדור ההכשרות.
דניאל בן-סימון: אתה כשיר לדבר על הנושא הזה.
דניאל בן-סימון: דן קדרון מוסקוביץ אני מודה לך, חה"כ בן סימון.
דניאל בן-סימון: תודה רבה ליו"ר ולכל הנוכחים.
דניאל בן-סימון: בשירות שלי הייתי גם בגדודים, והקדשתי את כל מה שעשיתי לנושא תאונות הדרכים.
דניאל בן-סימון: כולם דיברו פה על טכנולוגיה ורכבים חדשים, אבל לא הזכירו את הדבר הכי חשוב – הבן אדם, הנהג עצמו.
דניאל בן-סימון: הוא זה שקובע מה קורה.
דניאל בן-סימון: אני חושב, שצריך לקחת את שיטת הכשרת הנהגים בצבא לאזרחות.
דניאל בן-סימון: אצלנו נהגים צעירים לומדים קורס, ואחרי שהם גומרים הם עוברים למחלקת ההכשרות.
דניאל בן-סימון: שם מסבירים להם על הרכב מאל"ף ועד ת"ו.
דניאל בן-סימון: שבוע שלם הוא לומד על הרכב: איך לטפל ברכב, איך לבדוק מים ושמן.
דניאל בן-סימון: אחרי זה הוא נוסע עם חונך בכיר 50 שעות נהיגה.
דניאל בן-סימון: עושים גם נהיגת לילה.
דניאל בן-סימון: את נהיגת הלילה הוא עושה עם משאית ומנוע של מרכבה עליו.
דניאל בן-סימון: יוצאים משוהם, דרך הגבעה הצרפתית, כל כביש 90, קצרין ורמת הגולן.
דניאל בן-סימון: ברמת הגולן נותנים 35 דקות מנוחה, וחוזרים מהצד השני דרך מחניים, ראש פינה.
דניאל בן-סימון: אין דבר כזה שהוא לא יודע.
דניאל בן-סימון: מסבירים.
דניאל בן-סימון: אני דואג, שכל חונך ידגים.
דניאל בן-סימון: הרבה תאונות קורות בגלל שאנשים יורדים לשוליים ולא יודעים איך לעלות חזרה.
דניאל בן-סימון: כאשר אתה יורד לשוליים, זה טוב ויפה.
דניאל בן-סימון: כאשר אתה מנסה לעלות, הרכב לא עולה ובן אדם לוקח בכוונה את ההגה, הצמיג נתפס בדופן והרכב נזרק לצד שמאל.
דניאל בן-סימון: את כל הדברים האלה אנחנו עושים.
דניאל בן-סימון: אני אומר לנהג: "יש עכשיו מישהו עוקף בפס לבן מולך.
דניאל בן-סימון: בוא תמנע תאונה.
דניאל בן-סימון: מה אתה עושה?
דניאל בן-סימון: " אנחנו מתרגלים.
דניאל בן-סימון: אצלנו ברכבים יש שני מכשירים: קופסה ירוקה, וברכבים של לימוד הנהיגה יש גם קרלוג.
דניאל בן-סימון: המג"ד רואה הכל מוסרט.
דניאל בן-סימון: הצבא הוריד את אחוז התאונות ב-60%.
דניאל בן-סימון: כולנו חיים באותה מדינה, כבוד היו"ר.
רונית תירוש: הרעיון יפה, אבל לא מדובר באותם היקפים של נהגים חדשים באזרחות לעומת נהגים בצבא.
רונית תירוש: דן קדרון מוסקוביץ כבוד היו"ר, צריך לשנות.
רונית תירוש: אתה מדבר על חונך.
רונית תירוש: הגורם האנושי פה הוא מאוד דומיננטי.
רונית תירוש: דן קדרון מוסקוביץ קרוב משפחה שלי קיבל רישיון.
רונית תירוש: יצאתי איתו לנהיגה, והבן אדם פשוט לא מבין כלום.
רונית תירוש: יש הרי חקיקה שאומרת, שאתה חייב מלווה.
רונית תירוש: אבל יש כאלה שאין להם מלווה, הם עוברים את החודשים הללו בכלל בלי לנהוג, וזה עוד יותר גרוע.
רונית תירוש: דן קדרון מוסקוביץ אני אמרתי לבחור הצעיר הזה: "עכשיו נהג עוקף מולך בפס לבן.
רונית תירוש: מה אתה עושה?
רונית תירוש: איך אתה מונע תאונה חזיתית?
רונית תירוש: " לנהגים שלי יום העבודה היה מתחיל בשעה 09:00 בבוקר.
רונית תירוש: המשימה הראשונה לכל הנהגים – והייתי אחראי על 50-100 נהגים – היתה שיחת בטיחות נהיגה.
רונית תירוש: כל אחד על נקודות התורפה שלו.
רונית תירוש: בנוסף, צריך שהתמרורים החשובים – ואני לוקח את התמרורים שהם הכי בעייתיים: תמרור עצור, תמרור תן זכות קדימה - יהיו מוארים, כמו באירופה.
רונית תירוש: באירופה התמרור הוא מואר.
רונית תירוש: רואים את התמרור מואר.
רונית תירוש: אני שאלתי נהג מונית בשעה 02:00 בלילה: "למה לא עצרת בעצור?", הוא אמר לי: "לא ראיתי את התמרור".
רונית תירוש: לפני מעבר חצייה, שהשפה של המדרכה תהיה צבועה בצבע זוהר.
רונית תירוש: תודה על העצות הנבונות.
דניאל בן-סימון: אני רוצה לנצל את הנוכחות של המומחים, ד"ר סופר וד"ר בייקר, ולדבר על נתון מבהיל, במסגרת הנתונים שמתפרסמים מדי שנה על כמות התאונות הקטלניות.
דניאל בן-סימון: שיעור הקורבנות במגזר הערבי הוא יותר גדול משיעורם באוכלוסייה.
דניאל בן-סימון: אף פעם לא הבנתי האם זה באמת קשור לנהיגה או לתשתיות שלהם.
דניאל בן-סימון: זה חורג גם מהטעם הטוב.
דניאל בן-סימון: השאלה היא, האם יש הסבר שכל שנה זה אותו סיפור: אצל היהודים זה יחסית משקף, ואצל הערבים זה יותר מאשר שיעורם באוכלוסייה.
משה בקר: זה חוזר על עצמו כל שנה.
משה בקר: זה קשור לשלושה מרכיבים הקשורים בציבור הערבי.
משה בקר: אנחנו דנו בזה בוועדת החקירה הפרלמנטארית של הכנסת.
משה בקר: שלושת המרכיבים הם: ההתייחסות שלהם, מבחינה חינוכית, לחוק: רמת הציות ותרבות הנהיגה היא ירודה.
משה בקר: רמת העבריינות היא יותר גדולה בקרב הציבור הזה, גם בגלל שהמשטרה לא מסתובבת הרבה ביישובים שלהם.
משה בקר: שתיים – התשתיות מאוד גרועות ביישובים שלהם, וגם ביישובים שמובילים אליהם.
משה בקר: תמיד יש כביש חד מסלולי בנגב איפה שהפזורה הבדואית.
משה בקר: בגליל, ליד היישובים הערביים גם כן יש כבישים חד מסלוליים.
רונית תירוש: אז זה תשתיות.
משה בקר: כאשר יש סטייה מנתיב לנתיב, התאונות הן קטלניות.
משה בקר: המרכיב השלישי, שדיברתי עליו, הוא הנושא של הרכב.
משה בקר: הם מחליפים לקראת הטסט צמיגים, ועושים כל מיני דברים כאלה.
משה בקר: היתה נקודה אחת שאנחנו העלינו אותה, שהיא מאוד קריטית וטראגית.
משה בקר: אם מסתכלים על קטלניות של ילדים עד גיל 4, רואים שהילדים נהרגים בחצר שלהם על ידי האבא, הדוד או קרוב משפחה.
משה בקר: המשאית חונה שם, והנהג עושה רברס מבלי להסתכל.
משה בקר: מדי שנה יש 8-10 ילדים ערבים הרוגים.
משה בקר: בזמנו הצענו ואמרנו: משאית או רכב גדול אחר לא נכנס לכפר.
משה בקר: יש חניון בגישה לכפר, והוא לא יחנה ליד הבית.
משה בקר: זו אחת הבעיות הגדולות בסוג מסוים של תאונות, גם במגזר הערבי.
רונית תירוש: אנחנו עוברים לרפ"ק יגאל לייבוביץ, קצין אכיפה אלקטרונית מאגף התנועה במשטרת ישראל.
יגאל לייבוביץ: אני שייך לפרויקט א3' באגף התנועה.
רונית תירוש: פרויקט א3' זה המצלמות.
יגאל לייבוביץ: אכיפה אלקטרונית אוטומטית זה א3'.
יגאל לייבוביץ: לגבי פריסה – אנחנו פורסים את המצלמות בקטעי כבישים, על פי תאונות, נשואה, נפגעים מרובים.
יגאל לייבוביץ: שם אנחנו מציבים את המצלמות.
יגאל לייבוביץ: עד היום מצלמות המהירות היו בצבע אפור, ומצלמות הרמזור היו בצבע כתום.
יגאל לייבוביץ: בפרויקט התקבלה החלטה שכל המצלמות תהיינה בצבע כתום.
יגאל לייבוביץ: הן תהיינה נראות לעין.
יגאל לייבוביץ: בכניסה לקטעים – גם היום – יהיה שילוט מתאים לגבי אכיפה מוגברת במקום.
יגאל לייבוביץ: ד"ר בייקר דיבר על הצבת מצלמות במעברי חצייה, אי מתן זכות קדימה.
יגאל לייבוביץ: אנחנו נמצאים עכשיו ב-RFI, RFB- חיפוש מערכת, שתתעד עבירות מסוג זה.
רונית תירוש: זה בנוסף ל-300 מצלמות.
יגאל לייבוביץ: זה בנוסף ל-300 המצלמות.
רונית תירוש: נעבור ליצחק ליטמן, מנכ"ל מוביליי – טכנולוגיית ראייה.
רונית תירוש: זה הAWACS?
יצחק ליטמן: AWACS היתה המשווקת שלנו, ובשלב מסוים המערכת נקראה בארץ AWACS.
מורן סיטין: AWACS משווקת מערכת אחרת על בסיס של טכנולוגיית רדאר.
מורן סיטין: מוביליי משווקת את אותה טכנולוגיה על בסיס מצלמה.
יצחק ליטמן: למעשה, מוביליי – וזה אחד מהנתונים שלא עלו כאן – היא חברה ישראלית, ואנחנו עובדים היום עם 85% מיצרניות הרכב בעולם בהטמעת טכנולוגיות כאלה.
יצחק ליטמן: בדוגמא של הוולוו עם העצירה האוטומטית, ראינו טכנולוגיה שלנו.
יצחק ליטמן: דובר פה על מספר גורמים לתאונות דרכים: האחד זו התשתית, השני זה הרכב והשלישי זה הבן אדם.
יצחק ליטמן: ראינו ירידה משמעותית בתאונות הדרכים, גם בארץ וגם בחו"ל.
יצחק ליטמן: יותר נכון, בכמות הנפגעים בתאונות הדרכים משנות ה-70 ועד היום.
יצחק ליטמן: זה נבע ממכוניות הרבה יותר טובות וגם מתשתית, אבל כמו שאמרו כאן קודם: בגורם האנושי עדיין לא נגענו.
יצחק ליטמן: למעשה, טכנולוגיות עזר לנהג – כמו שהן נקראות – המבוססות על ראייה מלאכותית, ראדארים או לייזרים.
יצחק ליטמן: ההנחה היום היא שהנהג היום אחראי לרוב התאונות.
יצחק ליטמן: סטטיסטיקות מראות ש-93% מתאונות הדרכים נגרמות בגלל הנהג.
יצחק ליטמן: מתוכן 80% מהתאונות נגרמות כתוצאה מחוסר תשומת לב במשך 3 שניות לפני התאונה.
יצחק ליטמן: היום אי אפשר לגזור גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה, ולהגיד: אל תיסעו.
יצחק ליטמן: אפשר לעשות את זה במצב של תחבורה ציבורית טובה.
יצחק ליטמן: מצב של מערכות עזר לנהג - עין מלאכותית היא טכנולוגיה נוספת שנוספת לאוטו ויכולה לתת לנהג התראה לפני תאונה.
יצחק ליטמן: דיברת קודם על הצפצופים.
יצחק ליטמן: רציתי להגיד, שצפצופים לא נשמע סקסי.
יצחק ליטמן: זה כאילו מטריד את הנהג.