GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסתאר בר: הועדה הטכנולוגית אחראית על עידוד שימוש בתכנות קוד פתוח ומפעילה את משרד ה- w3c הישראלי.
אסתאר בר: הועדה המשפטית -שמנהלת אותה מי-טל שיושבת לידי, אחראית על שמירה על ניטראליות ברשת ומניעה של חסימת תכנים על ידי גורמים רגולטורים, על ידי גורמים עסקיים ובעלי אינטרסים שלא לטובת כלל הצבור.
אסתאר בר: הועדה הטכנולוגית עוסקת בהעשרת התכנים ברשת האינטרנט, העלאה של מחקרים, מאמרים אקדמאיים וסטטיסטיקות ברשת.
אסתאר בר: השקנו לאחרונה את אתר “s.t.s” אני מזמינה אתכם להיכנס אליו, הוא מציג הרבה מאד נתונים סטטיסטים על שימוש באינטרנט בישראל וכמובן, הועדה החברתית -שאני פועלת בה, פועלת לצמצום הפער הדיגיטלי ולהנגשת האינטרנט לאוכלוסיות שטרם רכשו מיומנויות וכישורי חיים דיגיטליים, כמו למשל הגיל השלישי, המיגזר הערבי ואוכלוסיות מן הפריפריה שעדיין לא הגיעו אל הרשת.
אסתאר בר: לצד הפעילויות האלו, אנחנו עובדים מזה כעשור על חינוך לגלישה בטוחה, הסברה להטמעת תרבות דיגיטלית, אחראית ובטוחה ברשת.
אסתאר בר: אנחנו משקיעים הרבה מאד בפעילויות להעלאת המודעות לגלישה בטוחה: יש לנו את אתר "יותר חכמים מן הרשת" -שהושק בשיתוף עם "בזק", האתר הזה פועל עבור שלושה קהלי יעד שונים: קהל הילדים -מגיל שבע עד גיל עשר, נוער מגיל 11-16, הורים, מורים, מחנכים ומבוגרים באשר הם.
אסתאר בר: האתר הזה מכיל הרבה מאד מידע על גלישה נכונה, שאלות ותשובות נפוצות ומצגות הדרכה לפייסבוק עבור הורים, מבוגרים, קשישים וכו'.
אסתאר בר: האתר מתורגם לערבית ולרוסית, זו כתובת האתר למי שמעוניין לקבל מידע וכך הוא נראה, חלוקה לגיל 7-10, בני נוער והורים ומחנכים.
אסתאר בר: אנחנו יוזמים הרבה פעילויות להעלאת המודעות לגלישה בטוחה וכמובן משתפים פעולה עם משרדי ממשלה, גופים וארגונים מן המיגזר השלישי - - -
רונית תירוש: האם אתם בקשר עם משרד החינוך?
אסתאר בר: בהחלט, גם עם משרד החינוך והנה הם פה.
אסתאר בר: משרד החינוך היה בשבוע האינטרנט לגלישה בטוחה.
לימור הררי: לא רק בשבוע לגלישה בטוחה.
אסתאר בר: נכון, לאורך כל השנה.
אסתאר בר: ליקטתי פה -כדי לא להלאות את כולם בכל שיתופי הפעולה, מספר שיתופים מרכזיים: עם המשרד לבטחון פנים, ב"עיר ללא אלימות", עם עמותת "אשנב" להדרכות הורים, ואני חייבת לציין פה -כי הנושא הזה עלה קודם, שמאד קשה להביא הורים להדרכות כאלה, אנחנו נתקלים בקושי במעורבות שלהם אבל - - -
רונית תירוש: האם תכנית "מחשב לכל ילד" קיימת עדיין?
רונית תירוש: שם אחד התנאים הוא, שההורים ילמדו או שאחד מבני המשפחה ילמד, האם נכון?
אסתאר בר: מכללות להכשרת הורים, להכשרת 'פרחי הוראה' שילמדו בפריפריה, מועצות תלמידים ונוער - נוכחנו לדעת שהרבה יותר קל ללמד נוער באמצעות נוער, "בין הצלצולים", "לגלישה בטוחה ברשת", "מחוברים", אתר ממשלתי לילדים "על הגובה" - גם שם אנחנו פועלים וגם עם תכנית שיזמה חברת "גוגל" לאחרונה - "שומרי מסך", תכנית של הכשרת בני נוער לגלישה ברשת.
אסתאר בר: אנחנו נחשפים לפגיעות ברשת אז איגוד האינטרנט הישראלי מפעיל כרגע -במסגרת פיילוט- מרכז תמיכה לפגיעות ברשת, המרכז הזה פועל בשלש רמות, הראשונה היא פעילות להעלאת המודעות כפי שציינתי קודם, ברמה השניה אנחנו מפעילים כרגע help line שמטרתו לקבל דווח על אירועים פוגעניים והכוונה היא לדפי שנאה בפייסבוק, חֲרמות בפייסבוק, לינקים לסרטונים ביוטיוב שמראים אלימות בקרב בני נוער וכדומה.
אסתאר בר: ברגע שאנחנו מקבלים את הפנייה מן הצבור אנחנו מאבחנים את הבעיה ונותנים תמיכה.
רועי גולדשמידט: באיזו תכיפות זה פועל?
אסתאר בר: התמיכה היא בעיקר בקבלת הדרכה, הסברה, מתן לינקים לדיווח ומעבר לכך, אנחנו מפנים -בהתאם לצורך, להמשך קבלת טיפול מנעתי שזה יועצות בית הספר, האתר שלנו שמדריך, ובמידת הצורך אנחנו מפנים לטיפול מקצועי, כאשר יש לנו שיתופי פעולה עם הפייסבוק, נפגשתי אתם בשבוע שעבר ברומא בכנס שהיה לנו, הם מאד נכונים לתת מענה, הם מסתירים דפים מיידית כשאנחנו פונים אליהם, ובמקרי חירום אנחנו משתמשים בקשרים האלה, גם עם גוגל.
אסתאר בר: יש לנו את ה “hotline” שאנחנו עובדים עליו.
אסתאר בר: יש הבדל בין ה”Helpline” ל”hotline”, ה”hotline” מתמקד בתכנים לא חוקים -ויש הרבה כאלה ברשת, כשהפוקוס הוא בעיקר על התעללות מינית בילדים, יש הרבה מאד חומרים, תמונות, דיווחים על התעללות מינית בילדים שעולים ברשת ואנחנו כרגע מקימים מערך שיטפל גם בתכנים האלה - - -
רונית תירוש: ה ”Helpline” הוא אינטראקטיבי, כשאני פונה אלייך, ואילו ה”hotline” זה כשאתם מזהים - - -
אסתאר בר: לא, שניהם הם מה שאנחנו מקבלים מן הצבור ה”hotline” מתבסס על שרות טלפוני ומיד אמסור כאן את שעות הפעילות והמספר - - -
רונית תירוש: האם אתם גם פונים למשטרה?
אסתאר בר: כן, אלה שיתופי הפעולה שיש לנו.
אסתאר בר: יש לנו מספר אנשי קשר במשטרה, מחלקת פשעי מחשב, משרדי ממשלה, אני רק - - -
רונית תירוש: הילדים שיושבים כאן, האם כולם מכירים את האופציה הזו?
רונית תירוש: מי מכיר?
דוברת: לא המנהלים וגם לא המורים.
רונית תירוש: אסתאר, לא באתי לקנטר, אבל תראי - - -
אסתאר בר: אין בעיה, אנחנו כרגע מפעילים את זה כפיילוט וטרם יצאנו בפרסום.
רונית תירוש: חוץ מן היוזמה הברוכה הזו של איגוד האינטרנט, האם יש עוד כתובת כזו שנותנת מענה?
לימור הררי: במסגרת הפורטל הלאומי שאנחנו בונים יחד עם משרד התקשורת, אנחנו מתכוונים להקים "קו חם", לפניות ציבור.
רונית תירוש: אז אין.
יהונתן קלינגר: ב"אשנב" יש לנו סרגל כלים שאפשר להתקין ולדווח בו, כדי שצוות המתנדבים שלנו יוכל לעזור.
רונית תירוש: הכל זה אפשרויות.
יהונתן קלינגר: אפשר להתקין את הסרגל, כל מי שמתקין את הסרגל, יכול לדווח באמצעותנו.
רונית תירוש: האם אתם מכירים את "אשנב", מי מכיר?
רונית תירוש: אף אחד.
רונית תירוש: מנהלים?
רונית תירוש: מה שאני אומרת הוא, שיש המון כוונות טובות אבל בפועל אין.
רונית תירוש: חבר הכנסת בילסקי, ניסה לדבר על לחצן מצוקה.
מי-טל גרייבר-שוורץ: המטרה של הקו החם באיגוד הוא בעצם לנתב.
מי-טל גרייבר-שוורץ: אנחנו לא הולכים לקחת את האחריות במקום המשטרה ולא במקום משרד החינוך - - -
רונית תירוש: אדרבה, קחי, כרגע אין כלום.
אסתאר בר: השקף שמוצג כרגע מייצג את אותן חברות וארגונים ומשרדי ממשלה שהצטרפו ל'שולחן עגול' בחודש שעבר, וכולם הסכימו שמדובר במשימה לאומית שאף אחד לא יכול לעשות אותה לבד ולכן חייבים למצוא שיתופי פעולה, "אינהופ" שמסומן שם בצד ימין בירוק הוא פדרציה ל"קווים חמים", נפגשתי אתם גם ברומא בשבוע שעבר וחשוב שיהיה פה גם סיוע בינלאומי, שהרי ברגע שחלק מן התכנים נמצאים על שרתים שהם לא בגבולות ישראל אנחנו מקבלים סיוע מארבעים וחמש מדינות להסרה של התכנים האלה.
קובי שמש: מדוע אתם עושים את זה ולא המדינה?
אסתאר בר: שאלה מצויינת.
אסתאר בר: איגוד האינטרנט הישראלי, בעצם מזהה נקודות שבהן קיים צורך בקרב הצבור למענה וכרגע אין מענה.
רונית תירוש: את לא צריכה להתנצל.
אסתאר בר: אני לא מתנצלת.
רונית תירוש: הקריאה הזו היא כלפי המדינה, לא כלפייך.
נתי ביאליסטוק: המדינה צריכה להתנצל בהקשר הזה.
אסתאר בר: אחננו מזמינים את המדינה להצטרף אלינו.
רונית תירוש: אני שמחה שקיימנו את הדיון.
מי-טל גרייבר-שוורץ: שמשרד התקשורת ישבו באותו שולחן עגול וגם משרד החינוך.
נתי ביאליסטוק: כשמנכ"ל משרד התקשורת נכנס לתפקיד לפני כשנתיים וחצי, הוא שם לב לעובדה שאין איזשהו "אבא" ברור לתחום של האינטרנט ב"איזורי הממשלה", לבד מן העובדה שמשרד התקשורת מעניק רשיונות וזה דן יותר בעיינים הטכניים ולא בעניינים התכניים.
נתי ביאליסטוק: לכן, הוא כינס פורום 'שולחן עגול' שבו ישבו גם איגוד האינטרנט, גם ספקי אינטרנט, גם גורמים אחרים שיש להם ענין באינטרנט והם גיבשו -במסגרת ה'שולחן העגול' כמה עקרונות באשר לדברים שמציקים לכולם אבל באמת המדינה היא הגורם האחראי לתחום האינטרנט.
עמית אשכנזי: עקרונות הגנת הפרטיות במדינת ישראל חלים על השטח הפיזי ועל האינטרנט באותה מידה.
עמית אשכנזי: דבר שני, אנחנו לא מפחדים לא מפייסבוק ולא מגוגל.
עמית אשכנזי: כשגוגל הכניסה את ה"ניידות" שלה אז הגענו איתם להבנות לפיהן לפני שהמכונית מתחילה לצלם במדינת ישראל -וגם לאחר שהיא מסיימת לצלם במדינת ישראל, אז החומר שיעלה על שרתים שיושבים בעשרה מקומות בעולם -והם לא ישראל הוא עדיין תחת האחריות שלנו כי זה צולם בישראל, ובאותה המידה אנחנו אומרים -ואני מזמין את כולם לאתגר אותנו בענין הזה, שאם מדובר בישראלים ופונים אליהם בעברית והפעילות הכלכלית קשורה לישראל אז יש סמכות ואנחנו נטפל בזה.
עמית אשכנזי: יש בהחלט בעיה מאד חמורה והיא שאנשים שנתקלים במצוקה מתקשרים 100 ולמשטרה יש משאבים מוגבלים –יחסית- כדי לעסוק בנושא הזה וגם לא הכל פלילי, אז אני יכול להגיד שיש לנו 'קו חם' ואני אומר את זה.
עמית אשכנזי: אֲת תשאלי מי יודע על זה ואני לא בטוח שכולם יודעים אבל גם אצלנו יש קו חם.
עמית אשכנזי: אנחנו רואים הזדמנות לשיתוף פעולה עם איגוד האינטרנט כי הם מגיעים לקהלים יותר רחבים ואם הם רואים שהבעיה קשורה בנו, אז נטפל בה.
יהודה סקר: איזה קהלים רחבים?
יהודה סקר: התלמידים לא מכירים את זה, המורים לא מכירים את זה - - -
רונית תירוש: יהודה סקר, יש לדבר במסגרת רשות דיבור.
יוני מבורך: חברת הכנסת תירוש, אני מציע שתצרפו לשולחן העגול שדיברתם עליו גם אותנו, נשמח לבוא ולעבוד אתכם, נשמח להצטרף.
יוני מבורך: לדעתי, אנחנו וילדים בכלל, יכולים להביא זוית ראיה שונה לכל דבר וזה באמת יכול לעזור.
רונית תירוש: מצוין, בשמחה.
רונית תירוש: אני מאד שמחה על הדיון, קורים פה דברים.
אסתאר בר: השאלה החשובה היא איך לפנות אלינו, כרגע פועלים כפיילוט בין השעה תשע לחמש.
אסתאר בר: זה מספר הטלפון אנא רשמו אותו, במידה ויש איזשהן שאלות.
אסתאר בר: אחרי חמש וחצי מופעלת כתובת האימייל, אפשר לשלוח אלינו ואנחנו נענה.
אסתאר בר: כרגע זה במסגרת פייילוט.
מי-טל גרייבר-שוורץ: ייתכן ואחרי שנשיק אתה קו החם ונצא בפרסום נראה שיש צורך הפעיל אותו 24 שעות 7 ימים אז נפעיל.
רונית תירוש: משרד החינוך, פניות הצבור, האם הוא כשיר לנושא?
רונית תירוש: האם יש לו הכשרה לנושא?
רונית תירוש: כי זו הכתובת היחידה שאני מכירה.
לימור הררי: מפנים לאנשי המקצוע.
רונית תירוש: תלמידים, האם אתם יודעים שיש לכם אופציה לפנות אל משרד החינוך?
לימור הררי: זה נקרא "קו לתלמיד".
גלית מבורך: שלום לכולם.
גלית מבורך: אני לא פה כנציגה רשמית של משרד המשפטים.
גלית מבורך: שמחתי להכיר את עמית וראיתי שאתה מאד מתרעם על חלק מן המקרים, ייתכן שהתרעמנו על אותם הדברים.
גלית מבורך: אני מנהלת את התחום של יצוג נוער בהליך פלילי ואנחנו כאן מתחברים למשרד החינוך –באופן שהוא לא כל כך טבעי למשפטנים אבל בתכנית הסברה שפועלת מאז 2008, תכנית הסברה שנועדה, למעשה, למנוע עבירות בטרם התרחשותן ובכלל זה -לנושא הדיון היום, עבירות ברשת ועבירות במחשב.
גלית מבורך: אנחנו שותפים גם לענין של הסברה, גם שולחים סניגורים שלנו להעביר בהתנדבות לכל הכנסים של גלישה בטוחה על אף שזה לא תחום ההתמחות שלהם כי שוב, תחום ההתמחות שלנו הוא עבירות פליליות.
גלית מבורך: הנושא הזה מעורר קונפליקטים וגם אני ישבתי בכנס שהגעתי אליו, לא רק מתוקף תפקידי אלא מתוקף זה, שאני אמא של אחד מן המנחים בפאנל של הילדים ומאד התרעמתי.
גלית מבורך: התרעמתי על כך שהאמצעים הראשונים שאנחנו מדברים עליהם למניעת סכנות ברשת, לילדים לפחות, הם טכנולוגיים.
גלית מבורך: אני חושבת, שהילדים שלנו מספיק אינטליגנטים כדי ללמד אותם וכמובן ללמד את ההורים.
גלית מבורך: כשיעל בוזגלו דיברה, הרגשתי שבאתי מתקופת האבן ודי בצדק, חבל שצביה אלגני לא פה, שהיא יכולה ללמד את כולנו אינטרנט, אבל שני ילדיי שאחד מהם פה יושב, מכתירים אותי כ"סתומה" בענייני רשת ומחשב בכלל.
גלית מבורך: כך שיש לנו בכל זאת איזה פער דורות, כפי שציינה יושבת הראש בהתחלה.
גלית מבורך: למרות זאת, אני חושבת שכשאנחנו באים למנוע פגיעות, אז הצד הטכנולוגי צריך להיות אבל לא העיקרי.
גלית מבורך: אני מאד התפלאתי וחששתי כאשר הילדים האלה, שיושבים פה מסביבי, אמרו: קודם כל, תיכנסו לנו אל הפייסבוק, תהיו חברים בפייסבוק, נאשר אתכם בפייסבוק.
גלית מבורך: אני לא יודעת, אחד הילדים שלי אישר אותי בפייסבוק, אבל זה הצעיר מהם ולא הנוכח, אז מסתבר שבין הלכה לבין מעשה יש הבדל.
גלית מבורך: הם ויתרו על הזכות שלהם לפרטיות ולשיחות פרטיות, בקבוצות חברתיות ובכל הג'יבריש והדיבור שמאפיין את גיל ההתבגרות, שדרך אגב בא לביטוי מאד יפה ב"ארץ נהדרת", בפרודיה שהם עשו על הבנות שמשוחחות באמצעות הרשתות.
גלית מבורך: הויתור הזה, מראש, על הזכות הזו שלא "ייכנסו להם לעניינים", הוא מבחינתי ויתור מדאיג ולא מן הבחינה הפלילית, כי מן הבחינה הפלילית אנחנו יודעים יפה מאד שהמשטרה יושבת יפה ברשתות החברתיות ובפייסבוק.
גלית מבורך: רק לפני יומיים נודע לנו שאנחנו מטפלים בתיקים פליליים, נודע לנו על תיק של עבירת מין, שהיא יחסית חמורה, בגילאים מאד צעירים, שהיא נתגלתה בגלל שאותם שניים שוחחו על זה בפייסבוק, והילד מצא את עצמו עצור במעצר לראשונה בחייו כלומר, יש נפקות לעניינים האלה אבל, מלבד הנפקות הפלילית קודם כל החינוך צריך להיות הסברתי, כשם שאנחנו משתפים פעולה עם משרד המשפטים והסנגוריה הצבורית של נוער פועלת עם משרד החינוך בהסברה של השאלה איך להימנע מעבירות פליליות, ואיך לדעת רגע קודם לביצוע עבירה פלילית, שזו עבירה לפלילית שתעמוד עליה לדין בבית משפט לנוער, וייתכן שתשב בכלא, בכלא לנוער.
גלית מבורך: חשוב גם לבוא לילדים ולהסביר להם כללי התנהגות נכונה, מתוך חשיבה משותפת אתם אבל להיזהר מאד לא להיכנס לאיזושהי חשיבה פשיסטית של "אנחנו ניכנס לכם לעניינים, נסתכל מלמעלה, כמו אח גדול, וננהל אתכם בענין הזה.
גלית מבורך: מותר לילד שלי להגיד לי: ראי, אני לא מעוניין שתהיי חברה שלי בפייסבוק, אני מוכן לספר לך באופן כללי כמה חברים יש לי אבל אני לא מוכן שתיכנסי לשיחות הפרטיות שלי.
גלית מבורך: אני צריכה להגיע למצב שאני יודעת שהוא מודרך נכון ושהוא יודע כיצד להתנהל כדי לא לסבך -לא את עצמו בעבירות פליליות ולא אחרים וכמובן גם להיות מוגן מפני אנשים שרוצים להזיק לו.
גלית מבורך: אני חושבת שהמודעות הזו, לשמירה על פרטיות בין שאר זכויות הילד, היא חשובה משום שמאד קל להיסחף לכיוון ה"בוא נתערב, בוא נקבע להם" על מנת להגן.
רונית תירוש: מנהלת הועדה אומרת לי, שהערכים שאת מקנה לילדים שאת מחנכת, לילדייך, הם משמשים אותם בחיי החברה שלהם בכל, לא רק ברשת הדיגיטלית.
אמיר מורנו: אני גם נציג של "יוניסף", רציתי להתייחס לחוק ולמה שהועלה בתחילת הדיון, על החוק לפיו אסור למורים להיות חברים של התלמידים שלהם בפייבסוק.
רונית תירוש: חוזר מנכ"ל?
אמיר מורנו: כן, חוזר מנכ"ל.
אמיר מורנו: אני לא כל כך מבין אותו, למה זה צריך להיות איסור?
אמיר מורנו: אני אישית לא חושב שהמורים צריכים להיות חברים שלנו בפייסבוק אבל אני לא מבין למה זה צריך להיות איסור כי בעצם, מה שעלה פה הוא חלופות אפשריות לפייסבוק אבל אני לא חושב שילדים משתמשים בחלופות האלו - - -
רונית תירוש: האם אתה אומר למשרד התקשורת ולמשרד החינוך: "אל תתאמצו מדי, אל תקימו את הפורטל, אנחנו ממילא לא נהיה בו"?
אמיר מורנו: אנחנו אולי נהיה בו למשך שתי דקות.
רונית תירוש: הם אמרו שמאחורי הדברים יש הנחיה למורים לבדוק ויתנו לכם שיעורי בית על הפורטל הזה, יוודאו שתהיו שם.
אמיר מורנו: אז אני לא מבין למה צריך לוודא שנהיה שם אם אנחנו ממילא בפייסבוק.
אמיר מורנו: אז למה - - -
רונית תירוש: כי שם זה יותר בטוח, כי שם יש צנזורה.
אמיר מורנו: יש צנזורה אבל עדיין יש קבוצות סגורות והמורים לא חייבים להיות דוקא בחשבון האישי שלהם אלא שהם יכולים להיות בחשבון שלהם כמורה.
רונית תירוש: אני מן הדור הישן וצנזורה אינה מילה גסה עבורי.
שני סולטני: את אומרת שבפורטל הזה יתנו שיעורי בית, שהמורים יפקחו עלינו, אז שוב, אתם לוקחים את האינטרנט בתור משהו שיוצא בסופו בתור חובה, חובה של התלמידים.
שני סולטני: זו הזכות לפרטיות, לא צריכים להתייחס אליה בתור חובה.
שני סולטני: בית הספר לא צריך לבוא ולומר לי: אל תעשי את זה ואת זה אלא את זה ואת זה.
שני סולטני: הוא צריך לבוא, להציג לי את הסכנות ולהשאיר את זה לשיקול דעתי.
שני סולטני: אני בת שש עשרה ומשהו, קיבלתי תעודת זהות - - -
רונית תירוש: את בת שש עשרה, אבל מה יהיה עם ילד בן אחת עשרה שמתחזה לילד בן שלש עשרה ונכנס - - -
שני סולטני: אז שוב, כאן יש את החינוך שבא מן הבית אתם מדברים על זכות לפרטיות ועל ערכים, ערכים הם לא משהו שהרשת תקלקל לי, ערכים זה משהו שההורים שלי היקנו לי והם לא צריכים להיות חברים שלי בפייסבוק כדי להאמין בי.
שני סולטני: גם המורים וגם בית הספר, הם לא צריכים לעקוב אחרי כדי להאמין בי.
שני סולטני: אם ניצור מערכת של אמון, לא תהיה פה שאלה על הרשת החברתית, אם כן לעקוב אחרי או לא לעקוב אחרי.
רונית תירוש: את צודקת, כי יש כאן ענין של אמון, אבל זה לא מעקב כדי לעקוב אחרייך אלא שזה מעקב מתוך אהבה, מתוך רצון לשמור עליך, מתוך חשש שאת, בגילך, לא מודעת לכל הסכנות האורבות.
רונית תירוש: ראי, "הפוסל במומו פוסל" הוא משפט שאני אוהבת להשתמש בו כי בשבילי הוא ממחיש הרבה מאד מדברים על הצד של התמימות בחיים –שהיא בריאה וטובה, לצד הניצול של התמימות הזו שאת לא מודעת לו.
רונית תירוש: אני לא אאשים מישהו במשהו בדיוני -לצורך הענין, שלא עולה בדעתי, כי אני לא חווה וחייה את המציאות הזו ואת הסגנון הזה.
רונית תירוש: מי שמאשים אותי במשהו שהוא הזוי בעיני הוא כנראה חי במציאות ההיא.
רונית תירוש: אני לא בטוחה שהצלחתי להסביר את עצמי כראוי אבל יש דברים שעם כל השכל שיש לך, את עדיין את לא יכולה לחשוד בדברים שאת לא מעלה בדעתך כי את לא חיה שם.
רונית תירוש: יש בך איזו תמימות מסויימת ואילו ההורים שלך, שחוו נסיון חיים והתוודעו למצוקת אחרות ולעוולות ולחטאים, יכולים להאיר את עינייך ולומר לך: שימי לב, פה זה לא כזה תמים.
שני סולטני: זה בדיוק מה שההורים שלי עשו אתי, הם שיתפו אותי מנסיון החיים שלהם והם לא באו מנקודת מבט של: תעשי כך ולא כך.
סילבן שלום: באתי מטעם מרכזי הסיוע ואני רוצה מאד להתחבר למה שאת אמרת, על כך שהכישורים החברתיים שנלמדים הם לכל תחומי החיים אבל, גם האלימות היא אותה אלימות בכל תחומי החיים.
סילבן שלום: אלימות מינית שבני נוער חווים באינטרנט, או גורמים באינטרנט, דומה מאד לאלימות מינית שהם מפעילים בתחומים אחרים של החיים.
סילבן שלום: גם אם אנחנו, המבוגרים, הכנסת, הרגולטורים, נעשה כל שביכולתנו למנוע מהם, רוב הסיכויים שהם עדיין יחוו איזשהו סוג של אלימות וגם יפעילו סוג של אלימות, כי היכולות הטכנולוגיות הן תמיד יותר מהירות מן המוסדות.
סילבן שלום: מה שמביא אותי להגיד, שאין לנו שום התנגדות לחקיקה או לפעילות כזו או אחרת, אבל, הדבר המרכזי הוא העבודה החינוכית והעבודה החינוכית היא הרבה פעמים אפורה ומשעממת ולא תופסת כותרות בעיתונים.
סילבן שלום: היא טמונה במפגש היומיומי של ההורה עם הילדים שלו, של המורה עם התלמידים שלו, ושלנו, בממרכזי הסיוע, עם בני הנוער שאנחנו עובדים איתם באלפי סדנאות במהלך השנה, כשהסדנאות האלו שמות דגש גם על הזהירות בתוך הרשת ובמרחבי חיים אחרים אבל גם על הזהירות מלפגוע ומחציית גבולות, גם של בני נוער אחרים וגם של ישושיות אחרות באינטרנט ובמרחבי תקשורת אחרים שיש לנו.
סילבן שלום: חשוב מאד להדגיש את זה, את העבודה המניעתית ואת עבודות המודעות כי שם המפתח לכל.
לימור הררי: יש לי השגה לגבי מה שנאמר על הפורטל, שהוא יהיה כשיעורי בית, זו לא התפיסה שלנו.
רונית תירוש: לא התכוונתי לשיעורי בית במובן של שיעורי בית, אלא שהמורים יוודאו שהתלמידים נכנסים אל הפורטל.
רונית תירוש: אם מורה מעלה דיון בעקבות משהו שהוא העלה בפורטל והילדים בכיתה לא יודעים על כך אז זו דרך עקיפה לגרום להם להיכנס אל פורטל.
רונית תירוש: אתם כל הזמן נזהרים מלתת להם חובות, תנו להם שיעורי בית, תנו להם חובות, כן יש דברים שצריך לחייב, אין מה לעשות, המציאות היא לא כזו נעימה ותמימה כדי לאפשר לנו לחיות על פי ערכים ש"היקנו לי מילדות" והעולם הוא ביסודו עולם – ואני אגיד פה דבר קשה, הוא יכול להיות עולם מאד רע, ואנחנו, באמת, מתוך רצון להגן, יכול להיות שלפעמים אנחנו פולשים קצת וקצת פוגעים במה שאתם קוראים לו צנעת הפרט והזכויות ו'זכותי!' ו'זכותי!', אני לא רוצה מכאן למצוא את עצמנו במצב של מגננה אינסופית באשר לאפשרות פגיעה בזכויותיכם, נהפוך הוא, לא כל התערבות שלי כאֵם היא רצון לפגוע או 'שידור' של אי אמון; יש לי אמון ולמרות זאת, יש לי גם חובה לוודא שאתם מודעים לסכנות שאורבות לפתחכם.
אורלי פרידמן מרטון: אעשה את זה בקצרה.
אורלי פרידמן מרטון: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו כאן.
אורלי פרידמן מרטון: אני באמת חושבת שיש שני רבדים שבהם אפשר להתייחס לסוגיה.
אורלי פרידמן מרטון: הראשון הוא המענה הטכנולוגי והאמצעים הטכנולוגים שמועמדים לרשות ילדים, הורים ומורים על מנת לגלוש בצורה יותר נבונה ולהפיק מן המדיום הזה את המכסימום, זה רובד אחד, הוא קיים גם להורים, גם לילדים וגם למורים ויש הדרכות און ליין.
אורלי פרידמן מרטון: עובדה היא שהמאגרים שאנחנו מייצרים המון פעמים –ויש את של איגוד האינרנט ויש את של מייקרוסופט ישראל ושל משרד החינוך ושל עמותת אשנב, כולם שותפים לזה ומפעילים אותו, כבר שמונה שנים אנחנו מפעילים אותו וכולנו שותפים ומובילים הדרכות ונותנים גם למורים וגם לתלמידים גם את הכלים האלה, אבל, בסוף את שואלת:
אורלי פרידמן מרטון: 'מי יודע?' ולא כולם יודעים ואז הרבה פעמים אני מאד מתוסכלת כי אני מרגישה שאנחנו מייצרים עוד מוצר שאין לו צרכן.
אורלי פרידמן מרטון: זאת אומרת, אנחנו מייצרים המון הדרכות והכשרות ו'און ליין' ואנחנו מייצרים דברים גם עם עמותת אשנב וגם עם גורמים אחרים, אנחנו באים לְהורים, אנחנו מציעים למקומות עבודה, אנחנו מציעים לבתי ספר, אנחנו מציעים למתנ"סים, אנחנו מציעים בערב, בכל שעה, אנחנו מביאים איזה סטאר, מישהו שימשוך את קהל ההורים, לא אני, לא את, לא הוא, לא קלינגר, לא מישהו שיודע אינטרנט אלא איזה שם שיגרום להורים לבוא ואומרים: "אנחנו בטוח נמלא את כל האולם" ובסוף באים חמישה הורים.
אורלי פרידמן מרטון: מה שמעניין באמת, הוא להקשיב לילדים.
אורלי פרידמן מרטון: אני כבר מספר דיונים יושבת כאן, חוזרת מדי שנה ושומעת את הילדים והם אומרים משהו מאד ברור, לפחות ממה שאני שומעת, הם כן רוצים את ההורים כהורים ולא כמומחי טכנולוגיה, כי אנחנו לא נשיג אותם ולא נדביק אותם, אנחנו המהגרים והם הילידים ואין על זה שאלה ואין על זה מחלוקת אבל, הורה הוא הורה וכמו שאמרה קודמתי: האלימות היא אלימות, השפה היא שפה, הערכים הם ערכים, החינוך הוא חינוך , ההורים הם ההורים ויש להם מה ללמד את הילדים בדרך, להתנהג לפי כללי התנהגות וערכים במרחב הוירטואלי כמו בכל מרחב אחר.
אורלי פרידמן מרטון: ואם ילד לא אמור לפגוע בחברו כשהוא רואה אותו פנים אל פנים אז הוא אמור להבין שגם כשהוא גולש באינטרנט הוא לא אמור לעשות את זה אלא הוא אמור להבין שאם הוא לא אמור להגיד לאדם ברחוב איפה הוא גר, בן כמה הוא, באיזה בית ספר הוא לומד, הוא גם לא לעשות את זה כשהוא גולש ברשת.
רונית תירוש: את מסכימה אתי, שהגבולות מטשטשים בין הרחוב לבין הרשת!?
אורלי פרידמן מרטון: אני מסכימה, אבל הורה שנוכח ונותן את אותם דגשים ומלווה את הילד שלו עם הערכים האלה, עושה את שצריך והילדים אמרו את זה.
אורלי פרידמן מרטון: אני חושבת את זה שנים וזה מה שאנחנו מנסים להביא אל ההורים.
אורלי פרידמן מרטון: התסכול האמיתי בעיניי הוא באשר לשאלה איך אתה מגיע להורים באופן טוב יותר ואחד הרעיונות של הילדים שהציעו הוא שזה יגיע מן הילדים להורים, אם את זה נצליח לעשות זה נשמע לי טוב.
רונית תירוש: העולם הוא עולם הילדים ואנחנו בהחלט מכוונים לשם.
יהודה סקר: חבר ועד הורים ארצי.
יהודה סקר: אני כבר עשר שנים בכנסת ומכיר את רונית תירוש כשלושים שנה, עוד כשהיתה מנהלת החינוך בעירית תל אביב ובחודש ינואר, אחרי עשרים שנה של מאבק, אני שמח לבשר למשרד החינוך ולכל מי שטישטש, שלא יותר "דגניה א' - דגניה ב'" אלא שיש בחירות בכל הארץ, בחמשת אלפים בתי ספר ובשנים עשר אלף גנים, אני שאחראי על כך.
יהודה סקר: לדברי הגברת ממייקרוסופט, הייתי בשבוע שעבר בכנס ועידת ישראל לחינוך ופגשתי שם את מנהלת החינוך– אני לא יודע, אולי יש לכם שתיים, אני חברתי אליה סוף סוף, והם התחילו להטמיע את הדברים בקרב ההורים.
יהודה סקר: בכל מה שאמרת את צודקת, כשיש בחירות בארץ אז 50% באים לבחור ו 50% לא.
יהודה סקר: ההורים לא מגיעים.
יהודה סקר: איך מגיעים להורים?
יהודה סקר: אני מסכים – דרך התלמידים ופה אמר לי מור: אני מצליח להגיע לחמש מאות אלף הורים אבל יש חמישה מליון הורים אז אם מייקרוסופט תעזור לי בדבר הזה, כי לי אין תקציבים, משרד החינוך חייב עוד כסף אז אין לו כסף להגיע לזה.
יהודה סקר: אני מקווה שבעזרת מייקרוסופט, כמו שהיא הבטיחה לי, שהיא תתן לי את הכלים ואת המדריכים, אני מבטיח לה סיוע כדי להגיע לכל ההורים.
רונית תירוש: אני רוצה להציע למשרד החינוך.
רונית תירוש: הרי יש מפגשים עם הורים, בין אם זה בהכנה לפולין, שאני לא מכירה הורה שלא מגיע, אחרת הילד לא יטוס לפולין, אז הוא מגיע.
רונית תירוש: יש הכנה לצה"ל שחלק באים אליה, יש חינוך למניעת שימוש בסמים, יש כל מיני ערבים שבתי הספר מארגנים, תאמצו לכם –כפתיח לכל ערב כזה, לא משנה מה הנושא, חמש דקות או עשר דקות, קצת 'לזרוק' להם, 'לפתוח להם את הראש', תאמינו לי, הדיון הקודם שהיה פה בשעה עשר פתח לי את העיניים ואת האוזניים ואת כל החושים שלי, דובר שם –אמרתי לכם, על "איתור מיקום שלך באמצעות הסלולרי והשימושים שעושים בזה".
רונית תירוש: פתאום, כשאתה שומע את זה ומודע לזה, אז כל אחד יפעל ללמוד הרבה יותר כמיטב רצונו או כמיטב הגירוי שיצרתם אצלו אבל, לפחות, פתחתם בפניו עוד עולם.
רונית תירוש: קחו את זה כאופציה.
יהונתן קלינגר: שלום, הרשו לי להציג בקצרה את "אשנב".
יהונתן קלינגר: אנחנו מדריכים גם הורים וגם ילדים, לא מעט, ובמסגרת פרויקטים עם איגוד האינטרנט אנחנו מדריכים הורים גם במקומות עבודה וגם בבתי ספר.
יהונתן קלינגר: במשרד החינוך – וכל מי שרוצה רק שיגיד, אני אישית מדריך בערך פעם בשבוע וגם כל המתנדבים שלנו, כמה שתרצו אנחנו נשמח לעזור.
יהונתן קלינגר: הבעיה שאנחנו רואים, היא נגישות.
יהונתן קלינגר: קודם כל אנחנו ארגון התנדבותי, כולם אצלנו מתנדבים, אנחנו מנסים לקדם שימוש נבון באינטרנט כבר למעלה מעשור ואנחנו מציעים כלים, אלה שאפשר, לאחרונה עשינו כפתור אדום, שאפשר להתקין בתוך הדפדפן שלכם וכשאתם נתקלים באיזשהו אתר אינטרנט שפוגע בכם או מטריד אתכם עם איזשהו תוכן, אתם לוחצים על כפתור ואנחנו ננסה לעזור: או להסיר את זה –אם צריך להסיר, או לדווח לרשויות או כל הדברים האלה.
יהונתן קלינגר: יש לנו בעיה של נגישות לקהלים האלה, וייאמר כאן שכל מי שרוצה - אנחנו פה בשביל לעזור.
יהונתן קלינגר: דבר שני, לגבי ההנחיה של משרד החינוך: לדעתי האישית, יש פתרון מוצע, כלומר, הילדים נמצאים בפייסבוק ולא צריך לקחת אותם משם, לא צריך לקחת אותם מרשתות חברתיות.
יהונתן קלינגר: מה שצריך לעשות –וזו אולי הדעה שלי בלבד, היא לאפשר לְמורים לפתוח פרופיל ייעודי, המורה איקס, שלא יהיה מעורב עם הפרופיל האישי שלו, כלומר, שלא יהיה ערבוב בין החיים האישים שלו לבין אלה המקצועיים.
יהונתן קלינגר: הפרופילים האלה יהיו מפוקחים על ידי משרד החינוך כדי שלא יהיה מצב שבו מורה מתנהג בצורה שהיא לא הולמת ובהם המורים יוכלו לעשות את הפעילות המקצועית שקשורה להוראה, לעמוד בקשר עם הילדים ולקבל מהם את מה שצריך.
יהונתן קלינגר: כך אנחנו גם מונעים מצב של שימוש לרעה על ידי המורים, גם מגנים על המורים מהתנכלויות וגם אם יש פעילות שפוגעת במורה או בילד, אז יש למשרד החינוך את הכלים לפקח עליה.
יהונתן קלינגר: לא צריך לפחד מן הטכנולוגיה, גם לא צריך לאמץ אותה מהר מדי אבל, צריך ללמוד אותה ואנחנו נשמח אם משרד החינוך יאמץ את ההצעה או לפחות ישקול אותה.
ויקי אלעמרי: במשטרה, מטבע הדברים, הזרקור מופנה לתחום האכיפה ואני אגיד דווקא מספר מלים אודות תחום האכיפה.
ויקי אלעמרי: אנחנו מתייחסים לעבירה שמתרחשת באינטרנט בדיוק כמו לעבירה שמתרחשת בעולם האמיתי.
ויקי אלעמרי: אנחנו חוזרים על זה שוב ושוב כי לפעמים נדמה לאנשים שיש כאן איזושהי אבחנה אבל אין אבחנה.
ויקי אלעמרי: עבירת אלימות, לשון הרע, פרסום ותועבה, אם זה מתבצע בחוץ או מתבצע באינטרנט - מבחינתנו זה אותו הדבר.
ויקי אלעמרי: זאת אומרת, ברגע שמוגשת תלונה, אנחנו מתייחסים אליה בהתאם ובשווה.
ויקי אלעמרי: אפשרויות האכיפה, מן הסתם, בעולם הזה של האינטרנט, הן מוגבלות, זאת אומרת, יש לנו איזושהי יחידה שמדי פעם עושה עבודה יזומה של ניטור עבירות בדגש על פדופיליה ויש קשת רחבה נוספת שזה לא המקום לדבר עליה כי זה לא נוגע דווקא לקטינים ולבני נוער.
ויקי אלעמרי: אני רוצה לחזק את הענין הבא: כיוון שמדובר בעולם מאד גדול, אפילו בינלאומי, זה גלובאלי, זה גדול מאד, אז יש חשיבות לנושא של החינוך.