GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן כבל: לכן אני אומר את זה, שלא צריך להילחם בזה, אלא למצוא את הדרכים להתחבר לזה באופן הנכון, וזו מערכת משולבת.
איתן כבל: זו מערכת של חינוך, של הסברה, של חקיקה.
איתן כבל: דרך אגב, ואני מניח שגם יהונתן יתייחס לענייני החקיקה.
איתן כבל: בכל העולם, לא רק בישראל, נושא החקיקה הנוגעת לאינטרנט, היא תוך כדי תנועה.
איתן כבל: העולם מקדים אותנו בהרבה מאוד נושאים.
איתן כבל: אנחנו עדיין בדיליי מאוד מאוד גדול.
איתן כבל: יש כאן כמה משוגעים לנושא בארץ, זה השר מיקי איתן, זה חבר כנסת מאיר שיטרית, שהוא מהעוסקים, תקן אותי אם אני טועה, באופן לא רק כיו"ר הוועדה.
איתן כבל: הוא חולה על כל השטויות האלה ועל כל הגאדג'טים שנכנסים לשוק, והוא מאוד מעורבב בעניין, כמו שאנחנו אומרים.
איתן כבל: עושה מצגות.
איתן כבל: אבל שוב, זאת עבודה משולבת.
איתן כבל: זאת קלישאה מה שאני אומר לכם.
איתן כבל: אני יודע את זה.
איתן כבל: תמיד אומרים, חינוך ו...
איתן כבל: ו..
איתן כבל: . ו..., אבל שיהיה ברור, ואני מסיים כאן, שזה חייב לבוא בעבודה משולבת עם כל המשמעויות הנוגעות מכך.
איתן כבל: תראו, העולם החרדי שמי שיצא לו לעקוב, בוודאי המבוגרים שבינינו שקצת מכירים את התחום, ניסו בתחילת הדרך לנהל מלחמת חורמה נגד האינטרנט.
איתן כבל: כשאני שמעתי את זה, אני זוכר, פגשתי את חבר כנסת הרב גפני, שהוא ידיד שלי, במליאת הכנסת, ואני עצמי כתלמיד ישיבה לשעבר, ואמרתי לו, ידידי חבר כנסת גפני, אני מקווה שאתה מבין שהם טועים, וזאת מלחמה אבודה, ובמקום שאתם תמצאו את הדרך הנכונה לחבר את הקהילה שלכם לעשות את הדברים נכון, אתם לא תצליחו, ואכן כך היה.
איתן כבל: ולפני מספר חודשים לא גדול, אחרי שיצאו פשקבילים ויצא פסד דין או יצאו פסקי הלכה שקבעו שזה מקור טומעה, החליטו לעשות לו הגאלה.
איתן כבל: הם מבינים את המשמעויות הגדולות שיכולות גם, בראש ובראשונה לרעתם, שזה כבר התקדמות, אבל גם איך לנסות להתמודד שם.
איתן כבל: ואם הם כבר הפנימו את זה, אז אני אומר שבקל שבקל וחומר, לנו, הדתיים שהם לא חרדיים, ובוודאי החילונים, תודה.
איתן כבל: אני מקווה שלא הארכתי.
איתן כבל: אני כמובן אתייחס בהמשך גם לכמה נקודות.
איתן כבל: יהונתן בבקשה, בקצרה, עד כמה שאתה יכול.
יהונתן קלינגר: אשתדל לקצר, בוקר טוב.
יהונתן קלינגר: שמי יהונתן קלינגר, אני מעמותת "אשנב", אנשים לשימוש נבון באינטרנט, ואני הולך להעביר סקירה קצרה מאוד על בריונות ואלימות ברשת, שאני מעריך שלפחות התלמידים מכירים פה יותר טוב מכולנו.
יהונתן קלינגר: אז קודם כל למה אנחנו מדברים על אלימות ברשת?
יהונתן קלינגר: אף אחד לא היה מעביר לנו סקירה על אלימות בטלפון או אלימות בטלוויזיה, למרות שעל אלימות בטלוויזיה כן היינו עושים.
יהונתן קלינגר: כשאנחנו מדברים על אלימות ברשת, אנחנו מדברים על חשיפה לתכנים אלימים.
יהונתן קלינגר: אנחנו מדברים על היטשטשות של הגבול בין דמיון למציאות ועל אתרים אחרים.
יהונתן קלינגר: הרשת נותנת לנו את האפשרות שאנחנו כיוצרי תוכן, ואני מעריך לחלק ניכר מהתלמידים כאן, לפחות יש בלוגים או כותבים סטאטוסים ב-Facebook, מאפשר להיות יוצרי תוכן.
יהונתן קלינגר: בניגוד לטלוויזיה, שיש יוצר תוכן אחד שהוא לא אנחנו, או טלפון שבו גם אפשר להטריד, אפשר להיות אלימים, והיא גם טכנולוגיה, אבל זה מבנאדם אחד לחברו.
יהונתן קלינגר: כשאנחנו מדברים על הרשת, אנחנו מדברים על תקשורת המונים שכל אחד זמין אליה.
יהונתן קלינגר: אני רוצה להראות לכם באמת סרטון קצר מאוד.
יהונתן קלינגר: הוא קצת אלים, ולשאול אתכם: אתם יכולים להגיד לי אם הסרטון הזה אמיתי או מבוים?
יהונתן קלינגר: רואים פה ילדים שמרביצים.
יהונתן קלינגר: כולנו, מה לעשות, מכירים את התופעה של אלימות.
יהונתן קלינגר: (לא עובד.
יהונתן קלינגר: טכנולוגיה, טכנולוגיה.
יהונתן קלינגר: נוותר על הסרטון).
יהונתן קלינגר: כולנו מכירים את התופעה של ילדים שמרביצים.
יהונתן קלינגר: כולנו מכירים את האלימות.
יהונתן קלינגר: רואים אותה בחצרי בתי הספר.
יהונתן קלינגר: אנחנו, כשאנחנו רואים תכנים כאלה באינטרנט, לא תמיד יודעים אם התכנים הם אלימות אמיתית, אלימות מדומה, אם זה באמת מכות ואם הילד באמת נפגע.
יהונתן קלינגר: כשאנחנו מגיעים לכאלה תכנים, אנחנו מצד אחד מזועזעים.
יהונתן קלינגר: אנחנו לא יודעים מה קורה פה.
יהונתן קלינגר: מצד שני אנחנו רוצים לעשות משהו, אבל הסרטון הזה צולם בארה"ב.
יהונתן קלינגר: לכו, תאתרו את הילדים, תמצאו, תבדקו אם זה היה באמת אלימות.
יהונתן קלינגר: תחשבו על כמה רעש ברקע נוצר, כשאנחנו נחשפים לתכנים האלה, ואיך התכנים גם משפיעים על ילדים אחרים שרואים ולא יודעים אם זה משהו לגיטימי או לא.
יהונתן קלינגר: בעצם כשאנחנו מגיעים לרשת, אנחנו מגיעים למצב שדמיון ומציאות הופכים להיות אחד.
יהונתן קלינגר: סרטים כמו סרט ההוצאה להורג של סדאם חוסיין, ששמתי פה בריבוע ואני חושש כבר להציג, עולים לאתרים כמו YouTube, וכולנו מקבלים חדשות בתור בידור, בידור בתור חדשות.
יהונתן קלינגר: חבר כנסת כבל מכיר את זה טוב גם מההופעה שלו אתמול במועדון לילה.
יהונתן קלינגר: אנחנו כבר לא יודעים, תוכניות ריאליטי, הזליגה שלהם לתוך האינטרנט.
יהונתן קלינגר: אנחנו רואים מצב שהאלימות שאנחנו מכירים בתור משהו פסול, כשהיא בחיים האמיתיים, ומשהו לגיטימי כשהיא בתוך בידור, סרטי אקשן, יוצרת באינטרנט איזה שהוא בן כלאיים, גבולי.
יהונתן קלינגר: אבל זה סוג אחד של אלימות.
יהונתן קלינגר: יש גם אלימות בהזמנה.
יהונתן קלינגר: כמה מהילדים כאן מכירים את אתר "פייבר"?
יהונתן קלינגר: טוב, ציפיתי שיותר.
יהונתן קלינגר: "פייבר" הוא אתר אמריקאי, עוד לא גדול כל כך בישראל, שמאפשר לאנשים להציע תמורת 5 דולר שירות מסוים.
יהונתן קלינגר: כאן אנחנו רואים אדם שתמורת 5 דולר מציע לצלם סרטון וידאו של אשתו מרביצה לו.
יהונתן קלינגר: זו גם סוג של אלימות, אלימות בהזמנה שאנחנו רואים באינטרנט, ויש הרבה אתרים שהם כמו "פייבר", שאתם תכירו או אתם תראו, סתם אנשים שעושים דברים כאלה להנאה או תמורת כסף, באינטרנט.
יהונתן קלינגר: זאת גם אלימות וירטואלית.
יהונתן קלינגר: אמנם לא האלימות הוירטואלית שרועי כתב עליה באריכות, אבל היא גם אלימות שצריך לדאוג ממנה.
יהונתן קלינגר: האלימות הקלאסית, שרוב הילדים חווים, ובאמת רוב, הרבה יותר מ-50 אחוז או משתתפים או חשופים, היא הבריונות.
יהונתן קלינגר: זו אותה בריונות שאנחנו מכירים מחצר בתי הספר.
יהונתן קלינגר: מדובר במצב שילדים פועלים נגד ילדים אחרים, ואין לנו את היכולת לשלוט על זה.
יהונתן קלינגר: בית הספר לא יכול לאכוף.
יהונתן קלינגר: החברים לא יכולים, ההורים לא יכולים.
יהונתן קלינגר: תמיד ילדים יתנהגו ככה, וזה נובע מטבע האדם שהוא בלתי ניתן לריסון.
יהונתן קלינגר: אנחנו מדברים על הטרדות, הצקות, איומים, סחיטה, החרמות.
יהונתן קלינגר: כל מה שאנחנו מכירים שקורה בכיתה וילדים סובלים, מגיע לרשת.
יהונתן קלינגר: הבעיה היא, שכשזה מגיע לרשת, זה לא אחד לאחד יותר, זה לא ילד שקילל אותי וצריך אחר כך להוכיח, אלא זה ממש הטרדה שהיא הרבה יותר חמורה, כי כולם רואים אותה.
יהונתן קלינגר: כותבים לילד על ה-wall ב-Facebook, מטרידים אותו.
יהונתן קלינגר: אז נכון, הוא יכול לחסום עכשיו, אבל זה כל החברים שלו.
יהונתן קלינגר: עד שהוא יחסום, יהיו חשופים להטרדה הזאת.
יהונתן קלינגר: פתיחה של קבוצות שנאה נגד ילדים, אבל לא רק נגד ילדים, גם נגד מבוגרים, גם נגד חברי כנסת, נגד מורים, נגד הורים.
יהונתן קלינגר: ילדים מקבלים את אותו כוח דמוקרטי שיש לכל אחד ברשת, שכולם שווים בה, כולם, יש להם את אותו חופש ביטוי, כולם יכולים לכתוב טוקבק, כולם יכולים לכתוב ב-Facebook, כולם יכולים לפתוח קבוצה.
יהונתן קלינגר: ראינו את זה לפני שבועיים, שנגד המשנה לפרקליט המדינה פתחו והעלו לאינטרנט סרטון שנטה, ואיימו לרצוח אותו.
יהונתן קלינגר: אנחנו רואים את זה כל הזמן.
יהונתן קלינגר: החוק, וחבר הכנסת כבל ביקש שאני אתייחס לכך, החוק הוא ברור, הוא אותו חוק גם באינטרנט וגם בעולם האמיתי.
יהונתן קלינגר: הבעיה היא לתפוס את העבריינים, שלא תמיד אפשר.
יהונתן קלינגר: הרבה פעמים הם מתחבאים, גולשים מקפה אינטרנט, גולשים עם שרתי פרוקסי, מתחבאים, אבל העלות של תפיסה היא הרבה יותר משמעותית, ולא תמיד יודעים מי העבריין.
יהונתן קלינגר: הפעולות הן לא חוקיות.
יהונתן קלינגר: הרשת מעצימה את הפגיעה לא אחת.
יהונתן קלינגר: אנחנו יכולים לראות, וכאן יש סרטונים.
יהונתן קלינגר: אחר כך, אם הילדים ירצו, אני אשלח להם פשוט את הסרטונים, של ילדים שמקבלים כאפות בכיתה, ומצלמים את זה החברים שלהם ומעלים לאינטרנט.
יהונתן קלינגר: יש גם סרטונים טיפה יותר מביכים, של מורים שמפשילים להם את המכנסיים במהלך השיעור, והמורה לא יודע מה לעשות, כי הוא מגיע למנהל בית הספר ואומר לו, תלמידים השפילו אותי.
יהונתן קלינגר: אז על ההשפלה בכיתה הוא יכול באמת לפעול, ואפשר לפעול נגד התלמידים, אבל כשהסרטון עולה אחר כך ל-YouTube, אי אפשר להעניש את התלמיד, כי זה לא משהו שנעשה בתוך שטח בית הספר.
יהונתן קלינגר: המורה יכול לתבוע את התלמיד, יכול לפנות למשטרה להתלונן, יכול לבקש צווי מניעה, אבל פתאום דברים שהיו כל כך פשוטים כשדיברנו על חלל בית הספר, כשזה מגיע לאינטרנט, פתאום כולם צריכים את בית המשפט שיעזור להם.
יהונתן קלינגר: ואנחנו מדברים על קבוצות מחאה.
יהונתן קלינגר: זאת אחת מיני מיליוני.
יהונתן קלינגר: "מי שחושב שזוהר זפראני מגעילה, שיאשר".
יהונתן קלינגר: אלפי קבוצות כאלה אנחנו רואים כל יום באינטרנט.
יהונתן קלינגר: ילדים פותחים קבוצות נגד חברים שלהם, והמסקנה, אין פתרון כולל.
יהונתן קלינגר: זה לא משהו שתוכנות יכולות לטפל.
יהונתן קלינגר: זה לא משהו שאפשר לסנן על ידי מילים.
יהונתן קלינגר: המחוקק, גם אם הוא יעביר הרבה מאוד חוקים, זה כבר לא יעזור.
יהונתן קלינגר: הפתרון היחיד שאנחנו רואים הוא חינוך, והוא מודעות של ילדים למה שחברים שלהם עושים, וטיפול באמצעות סנקציות חברתיות.
יהונתן קלינגר: כלומר, אם יש לכם מישהו בכיתה שמטריד, תדווחו עליו ל-Facebook, תפעלו לסגור את הפרופיל שלו.
יהונתן קלינגר: אל תהיו חברים שלו.
יהונתן קלינגר: אולי הוא יפסיק להתנהג ככה.
יהונתן קלינגר: כי אם תלכו למשטרה, לא תמיד יש להם את האפשרות לעזור.
יהונתן קלינגר: אם תלכו ותתבעו, תצטרכו לשלם הרבה לעורכי דין בדרך, והמורה לא ממש יכולה להעניש ילדים אחרים על משהו שהם עשו ב-Facebook.
יהונתן קלינגר: אז זאת הסקירה הקצרה.
יהונתן קלינגר: תודה רבה.
איתן כבל: קודם כל תודה, סקירה באמת קצרה.
איתן כבל: רק אם תוכל לתת אלמנט נוסף.
איתן כבל: כל מה שאתה אמרת, אם אתה יודע להגיד, ישראל.
איתן כבל: זאת אומרת, אתה נתת כאן תמונה של סך הכול, אבל האם בישראל התופעות עליהן דיברת, אל מול העולם, הן, אם אני אגדיר את זה מ-1 עד 10, איפה אנחנו נמצאים ברצף?
יהונתן קלינגר: בממוצע, אנחנו לא רחוקים מארצות הברית ומקנדה בנושאים של בריונות.
יהונתן קלינגר: רועי יכול לתקן אותי אם הוא מכיר נתונים יותר.
יהונתן קלינגר: .המחקרים לא היו על בריונות בארץ כמעט.
צבי אלגלי: בארץ לא נעשו מחקרים בכלל על בריונות ברשת.
איתן כבל: מעבר למה שנחשפנו עליהם עד עכשיו, באירוע כזה, אירוע אחר.
צביה אלגלי: הנתונים בודדים.
צביה אלגלי: אין מחקר מסודר בעניין הזה.
איתן כבל: רק שם.
צביה אלגלי: צביה אלגלי, איגוד האינטרנט הישראלי.
יהונתן קלינגר: אבל גם איגוד האינטרנט וגם אנחנו בעמותת "אשנב", מקבלים כל יום הרבה פניות בנושאים כאלה, של ילדים שנתקלים בתמונות מביכות שלהם שהועלו לרשת, והם צריכים עזרה בלהסיר אותם.
יהונתן קלינגר: קבוצות שנאה.
יהונתן קלינגר: יש אנשים שמטפלים בזה.
יהונתן קלינגר: לא תמיד זה במאה אחוז עוזר, אבל יש הרבה פניות.
יהונתן קלינגר: אין לנו עדיין נתונים כמותיים.
יהונתן קלינגר: היה מחקר ב-2005 שדיבר על 30 אחוז מהילדים, היו מעורבים איכשהו בבריונות וירטואלית.
יהונתן קלינגר: אני מעריך שמאז המספרים רק עלו.
איתן כבל: אוקיי, תודה יהונתן.
איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה להתחיל בכם, בני הנוער, לפי סדר שתרצו.
איתן כבל: תתייחסו לדברים, כל אחד מנקודת המבט שעולה בראשו.
איתן כבל: אתם לא צריכים לסדר את העניינים לפי מה שמצפים מכם, אלא לפי מה שכל אחד חושב שהוא רוצה לגעת ממכלול החוויות וההתנסויות והלמידה שלו.
איתן כבל: אחר כך אנחנו ננסה לשמוע חלק מאנשי המקצוע.
איתן כבל: ננסה מה יותר.
איתן כבל: רק ברשותכם, מי שכאן עוסק בתחום, אני אשמח לדעת באיזה שהוא שלב איך בארץ, במערכת החינוך בוודאי, מנסים להתמודד עם השאלה הזאת שיהונתן הציג אותה, כל הפרויקטים של השנאה למיניהם, ההצקה שעוברת מן הכיתה.
איתן כבל: זה שזה לא במרחב של החצר, זה יפה, אבל צריך למצוא לזה איזה שהוא מענה.
איתן כבל: מי מתחיל?
איתן כבל: רק אני מזכיר, שם, עיר ובית ספר, אוקיי?
סיוון גולדברג: קוראים לי סיוון גולדברג, אני לומד בכיתה י"ב בבית ספר אורט גבעתיים, ממועצת התלמידים והנוער הארצית.
סיוון גולדברג: יש לי כמה נקודות להתייחס אליהן, גם בהקשר למצגת וגם לגבי מה שאמרת.
סיוון גולדברג: אתה דיברת על זה שהתלמידים, לא רק התלמידים, גם בני הנוער בעבר היו משחקים יותר בחוץ.
סיוון גולדברג: היום הסכנה היא יותר בתוך הבית, מול המחשב, באינטרנט.
סיוון גולדברג: כתבתי לעצמי שגם בעבר, כאשר הילדים שיחקו בחוץ, הייתה אלימות ובריונות.
סיוון גולדברג: היום, את האלימות והבריונות שיש ב-Facebook, אפשר גם למנוע.
סיוון גולדברג: אפשר לחסום כמו שראינו במצגת, אפשר להתלונן ל-Facebook, שזה כלי שבאמת עובד ובאמת מטפלים בו.
סיוון גולדברג: כל תמונה שאתה חושב שנפגעת בה, שמישהו העלה סרטון שלך, אתה מתלונן וממש תוך 24 שעות הוא כבר מורד מהרשת.
איתן כבל: רק אחרי שאיזה מיליון איש.
איתן כבל: . זה מזכיר לי, סליחה שאני מתפרץ.
איתן כבל: אנחנו כחברי כנסת תמיד מתמודדים עם זה.
איתן כבל: הכתב מוציא ידיעה.
איתן כבל: אתה חושב שיש לך מבזק, שאין לו שום שחר.
איתן כבל: הוא כותב שאתה נמצא במקום כזה וכזה, ואתה בכלל במקום אחר.
איתן כבל: אתה מתקשר אליו ואומר לו, מה קורה פה?
איתן כבל: אז הוא אומר לך, אין בעיה, אני אוריד את זה.
איתן כבל: מה המשמעות של "אני אוריד את זה"?
איתן כבל: המשמעות היא ככה: כבר מאות אלפים ראו את זה.
איתן כבל: הם, כבר אצלם אתה במקום איפה שאתה לא נמצא בכלל, ופעם שנייה, וזה חלק מאותן דילמות.
איתן כבל: זה נכנס ל-Google זה נכנס לתוך המאגר.
איתן כבל: כשמדברים על הסרה, זו איננה באמת הסרה.
איתן כבל: אם שעה אחרי שזה ירד מישהו יקיש "גוגל" נניח ויעשה "איתן כבל", מבחינתו זה עולה.
יהונתן קלינגר: עד שהתוכן מוסר, הרבה אנשים יכולים לייצר העתקים ממנו.
איתן כבל: יהונתן סליחה, ואני אשתדל לא להיכנס לדברים שלכם.
סיוון גולדברג: אתם באמת צודקים בקטע הזה, אבל מבחינת ביקורת ומבחינת הורים שיכולים באמת להסתכל במה הילדים שלהם עושים.
סיוון גולדברג: קח לדוגמא אצלי ואצל חברים, לפחות  מגבעתיים.
סיוון גולדברג: יש הרבה הורים והרבה חבר'ה שהם לא כל כך צעירים כבר, שכן מתקדמים טכנולוגית וכן יש להם Facebook וכן פתחו והם משתמשים והם מתעדכנים, וגם הם חברים של הילדים שלהם ב-Facebook.
סיוון גולדברג: אתה יודע, אפשר גם להיכנס פעם ביום, להסתכל מה הילד עושה.
סיוון גולדברג: זה לא קשה ולא מסובך.
סיוון גולדברג: בגלל זה אני לא רואה פה איזה שהיא בעיה, כי אפשר תמיד לעקוב אחרי הילד שלך.
סיוון גולדברג: זה לא משהו שאתה יודע, שאפשר למנוע.
סיוון גולדברג: בדרך כלל הילד שלך גם מסכים לקבל אותך כחבר ב-Facebook.
סיוון גולדברג: אני לא רואה פה שום סיבה שלא.
איתן כבל: אצלי בבית יש הסכמה מראש.
איתן כבל: הייתה הסכמה מראש שזה יהיה חלק מן התהליך, אבל אתה יודע שמי שלא מומחה, וגם  כשאתה חבר ב-Facebook ונדמה לי שההורים שלך יודעים להיכנס לך לFacebook-, יש היום המון.
איתן כבל: . היה סרט שהיה של מה שמו, בערוץ 2, דני ענבר, שהוא באמת, זה היה קצר אבל מאוד מאוד...
איתן כבל: הייתה שם איזו נערה שמדברת אל מול המצלמה בלי חשבון אפילו, איך היא עושה לאמא שלה את התרגילים.
איתן כבל: אמא שלה, נדמה לה שהיא יודעת שהיא בתוך הרשת שלה, והיא לא יודעת בכלל שהיא צופה בכלל במשהו אחר לגמרי.
איתן כבל: שוב, זו כוונתי.
איתן כבל: פתחתי ואמרתי שהדבר הכי חשוב זה להתחבר.
איתן כבל: זה לא להתנגד לזה, אבל הדילמות הן.
איתן כבל: . תודה, עוד משהו?
סיוון גולדברג: לא, תודה.
חן סמסון: אני חן מרמלה, מגימנסיה לילנטל.
איתן כבל: כיתה?
חן סמסון: י"ב. אני קודם כל רציתי להגיד שככה, אם גם אנחנו מוצאים איזה שהוא פתרון והכול, אז זה עדיין צריך להיות קשור.
חן סמסון: . אנחנו צריכים למצוא קודם כל פתרון לאלימות באופן כללי, ולאו דווקא אלימות באינטרנט, כי האלימות באינטרנט נובעת מאלימות שהיא באופן כללי.
חן סמסון: זה משהו שאם נגיע לאיזה שהוא פתרון, זה יצטרך קודם כל  לנבוע מזה.
חן סמסון: זה משהו שככה רציתי להגיד.
חן סמסון: דבר שני, משהו שבאמת סיוון גם התייחס אליו, שברגע שמעלים משהו לאינטרנט, אז רואים את זה, ולמרות שאפשר לדווח, אבל בינתיים רואים את זה.
חן סמסון: אז אני חושבת שבאמת החינוך היא הדרך הנכונה, אבל צריך לנקוט באיזה גישה אחרת, שלא חינוך להגיד, אל תעשה את זה ואל תעשה את זה.
חן סמסון: זאת אומרת, משהו שאני אוהבת להגיד, חינוך משותף, שבאמת לשתף את בני הנוער בכל הדבר הזה, שבאמת למנוע את פתיחת הקבוצות האלה, שבאמת להביא את זה לבחינה תודעתית.
חן סמסון: ומשהו שקראתי עליו לא מזמן, זה נקרא Silver Rangers.
חן סמסון: אני לא יודעת אם אתם מכירים, שבין היתר לזה שהם נותנים כל מיני תוכנות של אנטי וירוס וכל מיני דברים כאלה.
חן סמסון: אז יש להם בעצם קבוצות של אנשים שהם מסיירים ב-Facebook, בצ'טים, בהכול, והם בעצם מסתכלים ורואים.
חן סמסון: נגיד במקרה שפותחים קבוצה ב-Facebook נגד ילד או נגד אפילו מבחינת פוליטיקה, נגד חברי כנסת, נגד כל מיני כאלה, אז רואים את זה וישר מדווחים, וברגע שיביאו מבחינה תודעה שיש את הקבוצות האלה שבאמת מסיירים בדברים האלה ורואים את זה, אז אנשים מלכתחילה לא יעלו את זה.
חן סמסון: אני חושבת שזה משהו שהוא פחות מודגש פה, כי עכשיו כולם חושבים שיש חופש ומעלים, ואני ראיתי לפני כמה ימים קבוצה שפתחו על חברה שלי, שאמרו, כל מי ששונא את, אני לא אגיד את השם כי חלק מכירים, אז לעשות Like ואנשים הצטרכו.
חן סמסון: ואני שאני ראיתי את זה, דיווחתי על זה ישר.
חן סמסון: אמרתי את זה למדריכה שלי במועצת נוער, והיא כאילו העבירה את זה הלאה, ויום אחרי זה זה כבר נסגר.
חן סמסון: זה משהו שצריך לדעתי להביא מבחינה תודעתית.
חן סמסון: לא רק ביום אחד, שהוא מוגדר, כי אני לא יודעת מה עושים בערים אחרות, אבל אצלנו ברמלה יש יום אחד שהוא מוגדר כיום לשימוש יותר בטוח, וכאילו ביום הזה מדגישים עד כמה צריך להשתמש באינטרנט בצורה בטוחה והכול.
חן סמסון: לדעתי זה לא צריך להיות יום אחד, צריך להיות משהו שהוא נורא מתמשך, ואם זה ממש להקים קבוצות של בני נוער שי יקחו בזה חלק ויסתכלו, באמת שיעברו ב-Facebook ויהיו מודעים, וזה משהו שהוא לא יום אחד ולא צריך להדגיש אותו ביום אחד, שאולי אנחנו מגיעים לועדה, או ביום אחד שעושים יום עירוני שמזכירים את זה.
חן סמסון: זה משהו שהוא הולך וגובר וצריך לתת לזה הרבה יותר מיום אחד.
איתן כבל: תודה, חן.
שמרית קליין: שמרית קליין מראשון לציון, בית ספר העמית, נציגה במועצה הארצית.
שמרית קליין: י"ב. היה חשוב לי להתייחס למצגת קודם כל.
שמרית קליין: משהו שגם המצגת הראתה, שהFacebook- בעצם משקף את החיים החברתיים של בני נוער.
שמרית קליין: הוא משקף את החיים שקורים להם בעצם בבית ספר ובמהלך היום, דרך האינטרנט.
שמרית קליין: יש פה סוג של בעיה.
שמרית קליין: כמו שסיוון אמר, יש הרבה הורים שחברים של הילדים שלהם.
שמרית קליין: לדוגמא, אמא שלי חברה שלי ב-Facebook.
שמרית קליין: אבל כמו שאתה ציינת, יש פה בעיה, כי יש הרבה הורים שלא יודעים כל כך איך להשתמש ב-Facebook ואיך להיחשף לדברים האלה.
שמרית קליין: אני חושבת שאם אנחנו מדברים פה על פתרונות של הבעיה, צריך בעצם שרוב ההורים ידעו פחות או יותר איך להשתמש ב-Facebook ואיך לא לעבוד עליהם, ברמה כזאת שהם יהיו שותפים וייקחו חלק מאוד משמעותי בחיים של הילדים שלהם.
שמרית קליין: שוב, יש הורים שלא רוצים, אז זה בחירה אישית שלהם.
שמרית קליין: חוץ מזה, כמו שאתה אמרת בעצם וכמו שסיוון אמר, אנחנו בתוך הבית, כבר פחות מוגן מאשר מבחוץ.
שמרית קליין: יש לזה גם סיבה מסוימת.
שמרית קליין: היום הטכנולוגיה מתפתחת ואנחנו מסכימים לזה, להיכנס בעצם לחיים שלנו.
שמרית קליין: הגיע הזה שבעצם ילמדו בני נוער וילדים בכלל, מגיל מאוד צעיר איך להשתמש במוצרים האלה בצורה נכונה, בצורה שהיא יותר מבוקרת, מגיל צעיר, בשביל שכשהם יהיו בני נוער, הם ידעו בדיוק מה לעשות ומה לא לעשות.
שמרית קליין: כמו שהראו פה בסרטונים, יש דברים מאוד חמורים שצריך לטפל בהם, וחלק מזה זה גם לבקר יותר את האינטרנט בלפתוח אתרים מסוימים, שידעו איך לטפל בנושא הזה ולהוריד את התמונות ואת הסרטונים האלה בזמן, ולא שזה יהיה אחרי 24 שעות.
הדר יקיר: יקיר הדר מראשון לציון, כיתה י"ב, מקיף ח'.
הדר יקיר: דבר ראשון, לבנות שלך יש מזל גדול מאוד, שאבא שלהם הוא, ואמא אני מניחה, כל כך.
הדר יקיר: .
איתן כבל: אמא שלהן.
הדר יקיר: אמא שלהן מודעת ומעורה בנושא.
הדר יקיר: יש הרבה מאוד הורים שלא יודעים, לא אכפת להם, מסיבות כאלה ואחרות פשוט לא מודעים לעובדה שהילדים שלהם יכולים להיפגע במחשב.
הדר יקיר: בעניין להוסיף הורים ל-Facebook, זה טוב ונחמד שיש קשר טוב בין ההורים.
הדר יקיר: אני מכירה מספיק בני נוער שחברים של ההורים ב-Facebook, מעשנים ושותים וההורים לא יודעים מזה.
הדר יקיר: כי מצלמים אותם עם סיגריה, אומרים להם אל תמחוק, אני לא יכול, אמא שלי ב-Facebook.
הדר יקיר: אז זה לא באמת.
הדר יקיר: תמיד הילדים ימצאו דרכים להתחמק מההורים.
הדר יקיר: תמיד יהיה דרך לעבוד על ההורים, והבעיה כאן זה לא ילדים שמסתדרים עם ההורים, זה ילדים שפחות מסתדרים.
הדר יקיר: כי אתם, אני מניחה שאין לכם בעיות עם הנושא הזה.
הדר יקיר: מה שצריך לעשות, זה להביא את החברה בישראל למצב שכמו שאני מגיל 5, אמא שלי אומרת לי לא לדבר עם זרים, לא ללכת לבד ברחוב, בשעה כזאת וכזאת להיות בבית או עם חברה, sms, לא יודעת מה, כמו שלימדו אותנו להיזהר ברחוב, מגיל צעיר ההורים צריכים לדעת שיש סכנות.
הדר יקיר: ברגע שאמא שלי רואה בכתבה בעיתון, ילד התאבד, היא רצה, מכנסת את כל 4 ילדיה ומתחילה להרצות לנו.
איתן כבל: מוכר לי.
הדר יקיר: ברגע שמבהילים את ההורים, ההורים רצים לילדים, ורוב החינוך מגיע מההורים ולא מבית ספר.
הדר יקיר: עם כל הכבוד להרצאות בבית ספר, רוב התלמידים לא מקשיבים, ומי שמקשיב, שוכח.
הדר יקיר: החינוך המרכזי צריך לבוא מההורים, ובעניין ילדים שלא בקשר טוב עם ההורים ושלא כל כך מקשיבים, אז שיטה שהגיעה היישר מסינגפור, שיטת הענישה.
הדר יקיר: זה נשמע נורא בשמיים, אבל אני מכירה מספיק אנשים שיעשו דברים באופן חופשי, אבל ברגע שהם יודעים שאם הם נתפסים, יקרה להם ככה וככה וככה, הם ירתעו מזה.
איתן כבל: תשמעי, סליחה שאני מתפרץ לדברים המאוד חכמים שלך.
איתן כבל: זה מזכיר לי, מחזיר אותי.
איתן כבל: . את יודעת, זה לא עזר כל כך שהיה לנו מנהל בית ספר שהסתובב עם שוט, עם 3 ראשי נפץ מתפצלים.
הדר יקיר: זה לא הייתה הכוונה שלי.
איתן כבל: ואם הוא היה היום מנהל, אז הוא היה במאסר עולם עם עבודות פרך.
הדר יקיר: זה לא הייתה הכוונה.
איתן כבל: בסדר, אפרופו סינגפור.
הדר יקיר: הכוונה הייתה שאם תופסים בן נוער שמתעלל בילדים באינטרנט, השעיה מבית ספר, רשימות בתיק הזה.
הדר יקיר: בני נוער מפחדים כי יש את עניין הצבא.
הדר יקיר: ברגע שאתה מגיע לצבא עם רישומים שעשית 1,2,3, לא לוקחים אותך, או לוקחים אותך למשהו פחות טוב.
הדר יקיר: אז בני נוער נרתעים מענישה.
הדר יקיר: כמה שזה נראה שלא, הם נרתעים מזה.
איתן כבל: אחד הדברים שאני רוצה להתייחס למה שאמרת, באמת כולכם עד עכשיו אמרתם דברים מאוד חכמים, את נתת לזה חידוד קצת יותר.
איתן כבל: אתה סיוון מגבעתיים, אתה התייחסת לעניין של ההורים וההתחבקות.
איתן כבל: יש משום מה איזה טרנד בשנים האחרונות, שהורים רוצים להיות חברים של הילדים שלהם.
איתן כבל: אני לא רוצה להיות חבר של הילדים שלי.
איתן כבל: אני אומר לכם את זה בכנות.
איתן כבל: אני רוצה להיות ההורה של הילדים שלי.
איתן כבל: אם יש אלמנט מאוד מרכזי שגם את התייחסת אליו, והוא עולה פה ברקע אל מול ההורים, זה איבוד הסמכות ההורית.
איתן כבל: אם יש משהו שמדברים עליו וכותבים עליו כל כך הרבה, זה שאתה מציג כלפי הילדים שלך סמכות הורית, זה יותר חשוב מהחינוך בבית הספר.
איתן כבל: הסמכות ההורית, זאת אומרת אנחנו לפעמים עושים עוול יותר ממה שנדרש כלפי מערכת החינוך, שאנחנו מצפים שאנחנו שולחים בבוקר את ילדנו והם אמורים לחזור מלאי מטענים.
איתן כבל: זאת אומרת, בחינוך ובידע והכול, וזה לא כך.
איתן כבל: כולנו הרי חווינו.
איתן כבל: אף אחד מאיתנו לא נולד בגיל הזה.
איתן כבל: בסופו של עניין כולנו עברנו, כל אחד במקומו, את המערכות האלה.
איתן כבל: אם יש משהו שהוא עובר כחוט השני לא רק בעניין האינטרנטי לסוגיו ולהתעסקויותיו, אלא בכלל, זה נושא הסמכות ההורית.
איתן כבל: אובדן הסמכות ההורית היא חלק מהרבה שברים שמתקיימים במערכת היחסים בין הורים לילדים שלהם.
איתן כבל: זה שאתה עושה Like לאבא ולאמא שלך, זה עדיין לא פותר שום בעיה במערכת היחסים.
איתן כבל: ההיפך, לפעמים זה סוג של דבר שמכסה על בעיות אמיתיות.
איתן כבל: מי כאן מהיחידה לפשעי מחשב?
איתן כבל: האם תוכלו ברשותכם, אנחנו נעשה ככה כל 4 תלמידים, נעלה איזה איש.
איתן כבל: . אז בבקשה, ספר לנו קצת.
ירון בן צבי: שמי ירון, אני מיחידת להב 433, מהמפלג לחקירת פשעי מחשב.
ירון בן צבי: אני רוצה קודם כל לעשות קצת איזה שהוא tuning פה למה שאמרו.
ירון בן צבי: אתם אמרתם Facebook, Facebook.
איתן כבל: לפני כן, לפני כן.
איתן כבל: ספר לנו רק כמה אנשים, תקציב, כדי שנתחיל להתייחס אליך ברצינות, שלא יסתבר שבסוף זה שני אנשים שיושבים.
איתן כבל: . בבקשה.
ירון בן צבי: אנחנו באזור ה-13-14 איש ביחידה הארצית שנמצאת בלהב.
ירון בן צבי: אנחנו מטפלים בעצם בנושאים מאוד תחומים ומוגדרים, שלא ניכנס לזה עכשיו, בנושאים מאוד קונקרטיים, ובמחוזות, אסור לשכוח שבמחוזות המשטרה יש חוקרי עבירות מחשב שתפקידם הוא לתת שירות לאזרח באותו מחוז ובאותם אזורים.
ירון בן צבי: זה מבחינת כוח אדם.
ירון בן צבי: אם זה מספיק?
ירון בן צבי: לא יודע.
איתן כבל: אתה יודע בדיוק שזה לא.
ירון בן צבי: יש כוונות, לא ניכנס לזה, יש כוונות.
איתן כבל: טוב, כוונות זה כבר טוב.
ירון בן צבי: אוקיי, להגדלת התחום כראוי.
ירון בן צבי: תקציבים, אני לא אכנס, כי אני לא נוגע בזה.
ירון בן צבי: אני לא רוצה להתייחס לזה.
איתן כבל: בבקשה, בוא תיכנס לגוף העניין.
ירון בן צבי: אני קודם כל רוצה לחדד כמה דברים.
ירון בן צבי: אלימות קיימת.
ירון בן צבי: מה שחן אמרה, חן אמרה דברי טעם.
ירון בן צבי: קודם כל צריך לחנך בחוץ, לאי בריונות בכלל באופן כללי, והגבולות היום היטשטשו.
ירון בן צבי: העולם הווירטואלי והעולם הפיזי התחברו.
ירון בן צבי: נקודה.
ירון בן צבי: אני 10 שנים בתחום הזה של עבירות מחשב במשטרה, ואנחנו רואים את הזליגה של העבירות מהעולם הפיזי לעולם הווירטואלי.
ירון בן צבי: והסכנה היא לא רק Facebook, חבר'ה.
ירון בן צבי: הסכנה היא הרבה מעבר לזה.
ירון בן צבי: צריך תמיד תמיד לזכור.
ירון בן צבי: הסייפא של המצגת של יהונתן, היו שם דברי טעם.
ירון בן צבי: אין פתרון כולל.
ירון בן צבי: איך שאני רואה את זה מהזווית שלי, ואני יכול להבין את המובן הפרקטי.
ירון בן צבי: זאת אומרת, אני חקרתי את הילדים האלה ואת אלה שהציקו להם, כולל אופיר רחום ותקריות רבות אחרות אחר כך.
ירון בן צבי: זה עניין של חינוך, ולא רק חינוך, גם אכיפה מצד ההורים.
ירון בן צבי: אכיפה ונקיטת צעדים.
ירון בן צבי: תמיד, תמיד, תמיד צריך לזכור שככלל, ההורים נמצאים פאזה אחת אחורה, מאחורי הילדים.
ירון בן צבי: לא כל ההורים יודעים את מה שהילד יודע, וכשהילד ירצה להסוות או ירצה שהם לא ידעו מה הוא עושה, הוא יוכל די בנקל.
ירון בן צבי: דבר נוסף צריך לזכור מהפן של העבריין.
ירון בן צבי: אתם דיברתם על כל מיני קבוצות שטנה כנגד ילדים, אבל יש גם עבריינים שהם מחפשים ילדים, ותמיד העבריין יהיה הרבה יותר מתוחכם מהילד.
ירון בן צבי: אנחנו מטפלים בהרבה מאוד תיקי פדופיליה, ואתה רואה את דפוסי הפעולה של אותם פדופילים שצדים את הילדים.
ירון בן צבי: אתה רואה את התחכום, וצריך לזכור שאותם ילדים בני 12-13-14 ואילך, לא תמיד מתוחכמים או חושבים נכון כמו אותו עבריין, שעושה עליהם עבודה בצורה מאוד שיטתית.
ירון בן צבי: אז חינוך ואכיפה, איך שאני רואה את זה מהזווית שלי.
איתן כבל: אוקיי, בוא אני רוצה, קצת יותר בשר.
איתן כבל: לא ביקשנו מצגת חינוכית מהמשטרה.