GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים הררי: הנושא משתנה במהירות אדירה, אנחנו יודעים את זה.
חיים הררי: אמר פה מי שאמר שהמחשבים והמערכות של 2021 הם לא אלה של היום, וזה בטוח נכון.
חיים הררי: אבל, אותו אדם אמר שהוא יודע מה זה יהיה, ואני אומר שהוא לא יודע, אני לא יודע ואף אחד אחר לא יודע.
חיים הררי: מספיק לרוץ 10 שנים אחורה, ולראות מי ידע להגיד מה יהיה לנו עכשיו.
חיים הררי: התשובה היא אף אחד.
חיים הררי: אז אנחנו בטוחים שהדברים ישתנו, וישתנו מהר, אבל אנחנו לא יודעים איך.
חיים הררי: אנחנו יודעים שהמחירים של כל הדברים שקיימים היום ירדו, אבל יהיו דברים חדשים שיעלו אותו הדבר כמו מה שיש היום עולה, פחות או יותר.
חיים הררי: ואם הולכים בכיוון הזה שהמערכות תהיינה לגמרי אחרות, ואנחנו צריכים להכין את עצמנו למערכת של עוד 10 שנים שאנחנו לא יודעים מה היא, והכל יהיה יותר זול, אז עם הלוגיקה הזאת אפשר בעצם להוכיח מבחינה מתמטית, שמוטב לא לעשות שום דבר.
חיים הררי: כי זה הכל יהיה יותר זול בעוד שנתיים, אז בואו נחכה שנתיים.
חיים הררי: זה לא שמישהו אמר את זה, אני יודע שאין כאן בחדר אף אחד שחושב את זה, אבל צריך לחשוב היטב על הדברים האלה, ובכל רגע נתון לשאוף לנצל בצורה הטובה ביותר את הטכנולוגיה הכי חדשה שקיימת באותו רגע, בין אלה שהם אפורדבול, שאפשר להרשות לעצמנו אותם, כי גם זה שיקול כמובן.
חיים הררי: אז אסור לוותר בדבר הזה.
חיים הררי: ובאותו הקשר, העניין של הדור בא ודור הולך והמיומנויות.
חיים הררי: זה נכון שתמיד המורה יהיה מישהו שיתמודד עם טכנולוגיה שונה מהטכנולוגיה שהוא התמודד איתה כתלמיד.
חיים הררי: אבל בכל זאת יש מדרגות.
חיים הררי: אני מעיז לחשוב ככה במבט, שאני האיש הכי זקן בחדר הזה כרגע, ולפני 49 שנה הייתי חניך קורס התכנות הראשון של צה"ל, כשצה"ל רכש את המחשב הראשון.
חיים הררי: הדבר הזה נתן לי יתרון עצום על רוב בני גילי, כי אני גדלתי עם החיה הזאת.
חיים הררי: אז זה לא אומר ש-20 שנה אחרי זה השתמשתי באותה טכנולוגיה שלמדתי בקורס התכנות הראשון של צה"ל.
חיים הררי: אבל אני אף פעם לא פחדתי ממחשבים, והילד שבגיל 5 או 8 או 10 יש לו מחשב בבית, דבר אחד בטוח – הוא אף פעם לא יפחד ממחשבים.
חיים הררי: זה נכון שהילד הזה, כשהוא יהיה בן 25 ויופיע, תראו, אני לפני כמה ימים ראיתי ילד בן 3 שישב עם אחד מהצעצועים האלה – אייפד, והוא יושב, ילד בן 3, וכל הזמן עושה ככה.
חיים הררי: לפני 5 שנים אף אחד לא ידע מה זה הדבר הזה.
חיים הררי: היה חושב שיש לו איזה תיק.
חיים הררי: אבל, בסדר, אז הטכנולוגיה היא אחרת, אבל הפרנציפ הוא אותו פרנציפ בסך הכל.
חיים הררי: ואני כן תולה תקווה בכך שבשנים הקרובות יתחילו להיכנס מורים למערכת החינוך, שגדלו כבר עם מחשב בבית.
חיים הררי: זה מתחיל לקרות, ובעוד 10 שנים יהיה אחוז גבוה מאד של המורים, כאלה שהיה להם מחשב בבית כשהם היו ילדים.
חיים הררי: זה לא דבר טריוויאלי, וצריך לקחת את הדבר הזה בחשבון.
חיים הררי: אני זוכר, דיברה פה אנה רוסו על הפרויקט הזה שהתחלנו בו בשנת 95, 'מחר 98' במחשב נייד לכל תלמיד בכיתות מסוימות במכללות להכשרת מורים, זה היה לוינסקי ודוד ילין אז.
חיים הררי: אני זוכר שהלכתי לבקר בשיעור בבית ספר, שבו סטאז'רית מלוינסקי, נכנסה לכיתה עם מורה מנוסה.
חיים הררי: ומה ראיתי?
חיים הררי: בדרך כלל המורה המנוסה מלמדת והסטאז'רית לומדת.
חיים הררי: אבל כיוון שהסטאז'רית הזאת באה מכיתה שהיה לה מחשבים אישיים, מה שאני ראיתי באותו שיעור זה את הסטאז'רית שולטת בכיתה, והמורה שותה בצמא את דבריה.
חיים הררי: כלומר, היה אז לקח לדבר הזה, ומאד כואב לי שהעניין נעלם, ואני חושב שצריך לחזור בכוח רב לכל המכללות להכשרת מורים.
חיים הררי: לא יכול להיות שיכשירו היום מורה בישראל כשאין לו מחשב נייד משלו.
חיים הררי: לא יכול להיות דבר כזה.
חיים הררי: המילה האחרונה על הנושא שהוזכר פה אולי 20 פעם, אבל תמיד בשוליים, וזה שווה דיון לגמרי אחר.
חיים הררי: וזה באמת פיתוח תוכניות הלימודים, אבל לא פיתוח התכנים, אלא פיתוח.
חיים הררי: אנחנו מדברים פה על שיטות למידה לגמרי אחרות.
חיים הררי: אני אקח שתיים שלוש דוגמאות קצרות.
חיים הררי: במדעים למשל, יש שורה ארוכה מאד של ניסויים מדעיים שאי אפשר ללמד אותם, להראות אותם בבית הספר או כי הם יקרים מדי, או כי הם נמשכים יותר מדי זמן, או כי הם מסוכנים עם חומרים מסוכנים, קרינה רדיואקטיבית, כימיקלים מסוכנים, כל מיני דברים כאלה.
חיים הררי: את כל הדברים האלה אפשר לעשות בעזרת סימולציות.
חיים הררי: סימולציות זה לא טוב כמו ניסוי אמיתי, אבל זה יותר טוב מלדבר בלי להראות כלום.
חיים הררי: אז כל צורת הלימוד של מדעים, צריכה להיות כמו שפעם היה מלל וניסוי, היום זה מלל, סימולציה וניסוי.
חיים הררי: זה עוד לא חדר בכלל למערכת פה, ושם כמובן כן.
חיים הררי: כל נושא החינוך המיוחד לכבדי שמיעה ולעיוורים, ולדיסלקטים.
חיים הררי: יש כל מיני פעילויות בדברים האלה, אבל זה עולם לגמרי חדש לכל אלה, בעזרת המערכות הממוחשבות.
חיים הררי: וכל הפיתוחים האלה, לא של איזה חומר לימוד לבחור, איזה תוכן, אלא ממש מהפכה מחשבתית, את הדבר הזה אנחנו רק מתחילים לגרד בכלל, את הקצה של פני השטח.
חיים הררי: וזה נושא הכי קשה, וזה ייקח שנים להטמיע את כל הדברים האלה, אבל צריך לרוץ עם הדברים האלה.
חיים הררי: אני מודה ליושב ראש על היוזמה, ותודה רבה.
מאיר שטרית: אלף אני מודה לכל המשתתפים בדיון.
מאיר שטרית: אני חושב שהיה דיון מעניין, ואני מקווה שכל אחד למד את החלק שהוא צריך ללמוד בו.
מאיר שטרית: אני רק רוצה לומר לאנשי משרד החינוך, אני חוזר על דבריי בתחילת הישיבה.
מאיר שטרית: ההתרשמות שלי היא שבדרך שאתם הולכים, ד"ר רימון, בדרך שאתם הולכים, אני מעריך, קראתי גם את כל החוברת, את כל המצגת שלכם ואת כל מה שרלבנטי לעניין.
מאיר שטרית: אני חושש, ואני אומר בצער, אני חושש שאתם חייבים לקבוע גם כמו שמיקי פה אמר, אתם צריכים לקבוע עמדה.
מאיר שטרית: האם הולכים על מחשבים ניידים או דסק טופס.
מאיר שטרית: יש חסרונות לזה ולזה ויש יתרונות לזה ולזה.
מאיר שטרית: לדעתי כדאי לחשוב, אולי כדאי לנסות את שתי הפלטפורמות, לעשות בתי ספר עם כאלה ובתי ספר עם כאלה, להתנסות ולראות תוצאות.
מאיר שטרית: כי היתרון של מחשב נייד זה שהילד הולך איתו הביתה ויכול להמשיך לעבוד מהבית וגם ליצור קשר עם המורה.
מאיר שטרית: אני ראיתי במט"ח תוכנית שבעצם הילדים נותנים דיווח על מה שהם עשו בשיעורים למורה, והמורה רואה בתמונה אחת מה קורה עם כל ילד בכיתה שלו.
מאיר שטרית: הרי זה אי אפשר להשיג בשום דרך אחרת, אלא אם אחד יש לו מחשב, גישה לאינטרנט, והיכולת שלו לשדר אינפורמציה למורה שלו.
מאיר שטרית: אני חושב ששווה לבדוק גם את האופציה הזאת, לפני שעוברים בכל המדינה, אתם עושים עכשיו ניסוי – שווה לבדוק בחלק מבתי הספר דבר כזה, חלק כאלה, לראות את האופציות שקורות כאשר אתה משתמש ברפורמות שונות.
מאיר שטרית: אני אומר ואני פונה לשר מיקי איתן, מוכרחים לעשות, מוכרחים, מוכרחים, לעשות מהפיכה בעניין של התשתיות למוסדות החינוך, של היכולת של תלמידים באמת לגלוש ברמה סבירה.
מאיר שטרית: זה קטסטרופה.
מאיר שטרית: אני אמנם הגשתי הצעת חוק שאני מקווה שהממשלה תתמוך בה, אז אולי יש סיכוי לקדם את זה.
מאיר שטרית: אני חושב שחייבים לחבר כל בית ספר, על ידי המדינה, כל בית ספר לאינטרנט ברוחב פס הכי גבוה שיש.
מאיר שטרית: אם אפשר 100 מגה בייט – אז 100 מגה בייט.
מאיר שטרית: והיום לפחות מתיימרות תחנות האינטרנט, בזק מתיימר ב-MGN, והוט מתיימר שהוא פתח רשת בכל הארץ שנותנת 100 מגה בייט.
מאיר שטרית: אז הנה – הזדמנות לנסות את זה.
מאיר שטרית: אולי גם אפשר לשכנע אותם לתת את זה בזול או בחינם לבתי הספר, ולתת מקום בכל בית ספר, נקודה שבה הילדים יוכלו להתחבר בווי פייב חופשי.
מאיר שטרית: זה אלמנטארי.
מאיר שטרית: אני בכלל חושב שצריך לעשות את זה בכל משרד ממשלתי, כמו שעשו בארצות הברית, שאדם שנכנס למשרד יוכל לגלוש באינטרנט, לקבל את האינפורמציה, למלא טפסים, לעשות כל דבר אחר שהוא צריך.
יואל רוטשילד: להוריד להם את מס ההכנסה ב-1% וכנגד זה חובה על כל מוסד ציבורי, ואני לא צוחק.
מאיר שטרית: לא צריך להוריד שום מס הכנסה.
מאיר שטרית: אני לא חושב שהחברות האלה מפסידות כסף.
אלון רוטשילד: אז שיתנו בחינם.
מאיר שטרית: אתה אומר לי?
מאיר שטרית: כן, נכון.
מאיר שטרית: אני לא חושב שהן מפסידות כסף.
עופר רימון: למה לא ב-2%?
אלון רוטשילד: עופר, אני הולך איתך, מה שתרצה עופר, אבל לא יכול להמשך המצב הקיים.
מאיר שטרית: חברים, אני אומר את זה לשר שיושב בממשלה.
מיכאל איתן: אם אתם רוצים להבין למה הדברים האלה לא קורים, אז תסתכלו כמה חברי כנסת הופיעו לישיבה הזאת.
קריאה: נכון, נכון, בדיוק.
מאיר שטרית: נכון, מעניין.
מאיר שטרית: אבל אני מאמין מיקי, כמו שאתה יודע, אני מאמין אפילו באדם אחד שיכול  ליצור שינוי, כמו שאמר ארכימדס – תן נקודת משען, אני אזיז את העולם.
מאיר שטרית: נקודה אחת אפשר, אדם אחד שמשוגע לעניין יכול להזיז את העניין.
מאיר שטרית: עובדה שבעבר גם הזזת דברים בתחומים שונים וגם בעבר גם אני הזזתי כמה דברים, בכל זאת בכל מיני דברים שונים, ואני חושב שיש, על הדבר הזה צריך להילחם עליו ולהיאבק עליו כי זה העתיד באמת, כי אומרים העתיד של המדינה, זה העתיד של המדינה, כי זה מה שנותן את היכולת בשביל התלמידים שלנו להתמודד מול מערכות אחרות בעולם, ויש תחרות בעולם – על ידע, על יכולת.
מאיר שטרית: זו התחרות היחידה שמחזיקה אותנו בחיים.
מאיר שטרית: אלא אם הנפט ישנה את המצב הזה, אז אני תמיד אומר, שכל הגז והנפט, אנחנו עד היום תודה לאל שלא היה לנו גז ולא היה נפט, ואני האמנתי שזה לא קללה, זה ברכה.
מאיר שטרית: כי אילו היה לנו גז ונפט, אולי לא היינו מתקדמים לשום מקום.
מאיר שטרית: תודה רבה לפרופ' אהוד קינן, המנחה שלנו להיום.
מאיר שטרית: אני רוצה להגיד תודה רבה ליושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין שנמצא אתנו בכינוס החשוב הזה בעיני, שר המדע והטכנולוגיה, ידידי פרופ' דניאל הרשקוביץ, המשנה לנשיא בית-המשפט העליון, ידידי מישאל חשין, נשיאת האקדמיה הלאומית למדעים, פרופ' רות ארנון, חברי כנסת, חברי ועדת המדע והטכנולוגיה, נשיא החברה הישראלית לכימיה, כבר הזכרנו את המנחה, פרופ' אהוד קינן, זוכה מדליות, נשיא טבע ויושב-ראש החברה לשעבר, מר אלי הורביץ ידידי, חתן פרס ישראל למדעי החיים, פרופ' מאיר וילצ'ק, מנכ"ל חברת פז, בית הזיקוק באשדוד, מלאכי אלפר, נמצא אתנו גם יושב-ראש רשות הדואר מר ששון שילה, שהפיקו במיוחד לכבוד היום בול דואר ליום הכימיה ואני מודה לו על כך.
מאיר שטרית: האורחים מחו"ל, נשיאת האיגוד העולמי של הכימיה, פרופ' ניקול מורו, נשיא הפדרציה של האיגודים האירופאיים לכימיה, פרופ' אולריך שוברט, מר יהודה שגב, מנכ"ל התאחדות התעשיינים, חברי הוועד המנהל של החברה הישראלית לכימיה, אנשי מדע, אקדמיה, סטודנטים, תעשיינים, חברי כנסת, קהל נכבד.
מאיר שטרית: ראשית, אני רוצה להודות לצוות של הוועדה שלי, לענת לוי, מנהלת הוועדה, ולאיילת ונעמי שהן בעצם הכינו וטרחו על היום הזה והכינו את כל מה שדרוש להכנה כדי לארגן את היום החשוב והמיוחד הזה בכנסת וכמו כן למירי יכין, שהיא אחראית על האירועים בכנסת, אני מודה לכם באמת על הפעולה שעשיתם, זה מאוד יפה לראות קבוצה גדולה מאוד של מדענים, סטודנטים, אנשי מדע ואחרים, מתכנסים ליום המדע.
מאיר שטרית: זה לא שכיח בכנסת.
מאיר שטרית: וסיפרו כבר שהייתי מורה לכימיה, לכן אני יכול לומר לכם, לכימאים, שאני מקנא בכם.
מאיר שטרית: כן, אז אני גם שמח שיש פה מורים, מורים בכלל זה בשבילי דגל חשוב.
מאיר שטרית: כמורה לכימיה, אני אומר בצער שהיום, לצערי הרב, החינוך המדעי בבתי-ספר התיכון כמעט נעלם.
מאיר שטרית: הפסיקו ללמד בעצם את המדעים כבר בכיתה י', כבר לא מלמדים יותר מדעים בבית-הספר התיכון, בחלקם גם בכיתה ט' כבר לא מלמדים יותר מדעים.
מאיר שטרית: אני כתלמיד בתיכון זוכר שלימדו אותנו מדעים, לפחות ארבע שעות בשבוע, לפעמים יותר, פיסיקה, כימיה, ביולוגיה, עד סוף כיתה י', כאשר כל אחד בחר אז את המסלול שלו.
מאיר שטרית: היום לומדים המון מקצועות חדשים, מודרניים, פסיכולוגיה, ביוטכנולוגיה, מחשבים, אמנות, הכל נחמד ויפה.
מאיר שטרית: אבל הבסיס, הבסיסי, האמיתי, בשביל להביא אינסנטיב לתלמידים להגיע למדעים, הוא הלימוד הבסיסי.
מאיר שטרית: מה משך אותי למדע?
מאיר שטרית: זה שלמדתי בבית-ספר תיכון את המדעים הללו ומאוד עניינו אותי לעומת מקצועות אחרים.
מאיר שטרית: לכן חשבתי שאני רוצה ללמוד מדעים, כי זה עניין אותי, זה נתן לי את הדחיפה הראשונה.
מאיר שטרית: כאשר לא לומדים בבית-הספר התיכון מדעים, ולצערי הרמה בעניין הזה ממש התדרדרה מאוד מאוד, קשה לראות את הדור הבא של מקבלי פרס הנובל.
מאיר שטרית: אנחנו מבינים היום, מאותם אנשים שלמדו כימיה לפני 40 ו- 50 שנה, שהם עשו את ההמצאות ואת פריצות הדרך הגדולות, יושבת אתנו פרופ' רות ארנון, ראיתי את פרופ' מיכאל סלע ממכון ויצמן, מפיתוח הקופקסון.
מאיר שטרית: יחד עם פרופ' רות ארנון.
מאיר שטרית: עדה יונת, שהיא, מדהימים, מדהים הרי הממצאים בכימיה, אנחנו חיים בעולם שנראה כאילו אי-סדר מוחלט, הכל מעורבב, חומרים שונים, דברים שונים, בכלל אין בין ימין לשמאל, אי-אפשר להבדיל.
מאיר שטרית: ומסתבר שיש סדר בבלגאן.
מאיר שטרית: אני לא צריך להזכיר לכימאים את הטבלה המחזורית של מנדליר, שבעצם שמה את כל החומרים בטבע, את כל היסודות, בצורה מסודרת, אפילו הסתבר שיש קשר בין היסודות האלה.
מאיר שטרית: שאם מסתכלים על הטבלה המחזורית, אז יש קבוצות של חומרים, שממש אפשר היה לצפות מראש איזה חומר חסר בטבלה, ולגלות אותו ולחפש אותו ולמצוא אותו.
מאיר שטרית: וכשרואים את הרשימה של החומרים שמופיעים בטבלה המחזורית, לכל יסוד כזה, יש מספר אטומי ומשקל אטומי והם מסודרים לפי סדר, למשל המימן, יש לו במימן יש רק פרוטון אחד ובהליום יש שניים ובליתיום יש שלושה ובבור יש ארבע וכן הלאה.
מאיר שטרית: זאת אומרת, יש היגיון בעסק, ולא רק שיש היגיון, מסתבר שיש היגיון הרבה יותר גדול.
מאיר שטרית: הכימאים לא תמיד יודעים לעשות לעצמם יחסי ציבור, אבל הם, העבודה של הכימאים היא פנטסטית, ביכולת שלנו להכיר חומרים, להמציא חומרים חדשים, לפתח חומרים חדשים, להמציא תרופות חדשות.
מאיר שטרית: כמעט בכל תחום שתגעו, יש בו כימיה.
מאיר שטרית: ויש כימיה אנאורגאנית ואורגנית ואנליטית ופיסיקלית וכל סוגי הכימיה שאתם רוצים, וביוכימיה ואחרים.
מאיר שטרית: שהיום מעורבת בצורה חזקה מאוד בכל המחקר המדעי.
מאיר שטרית: אם פרופ' עדה יונת הצליחה למצוא שיש בכל תא בגוף 50,000 ריבוזומים שכל אחד מהם הוא בית חרושת קומפלט, לייצור חלבונים, והיא גם הסבירה איך הוא מייצר חלבונים ולכן אפשר היה למצוא תרופות כדי לעכב את ייצור החלבונים אצל מזיקים מסוימים או תאים אחרים, תאים סרטניים ואחרים, ולעצור את המחלה בדרך הזאת, דרך הבנת המנגנון של הפיתוח הזה, של הריבוזום, אז זו רק דוגמה ליכולות שקיימות ורק דוגמה קטנה לכך עד כמה הציבור הכללי לא יודע בכלל, וגם אלו שיודעים, אחרי שלומדים הרבה הרבה שנים, יודעים כמה בעצם אנחנו לא יודעים.
מאיר שטרית: ויש סדר בדברים.
מאיר שטרית: מסתבר שיש יותר סדר ממה שאנחנו חושבים.
מאיר שטרית: לא יודע, אני לא צריך שוב להזכיר לכימאים, אבל אלה שלא כימאים, יש מושג בכימיה שנקרא, תמיד זה הדליק אותי, העניין הזה, מספר אבוגדרו.
מאיר שטרית: מספר אבוגדרו זה כמות החלקיקים שנמצאת בנפח מסוים, שנקרא מול, של פחמן נקי של 12.
מאיר שטרית: מספר אבוגדרו הוא 6.022 כפול עשר בחזקת 23 חלקיקים.
מאיר שטרית: וחוק אבוגדרו, קובע בעצם שבכל מול של חומר, באותם תנאי לחץ וטמפרטורה, יש אותו מספר חלקיקים.
מאיר שטרית: זה מדהים, לא?
מאיר שטרית: ודרך המול הזה אפשר להגדיר חומרים שונים באינטראקציות ביניהם, בריאקציות ביניהם.
מאיר שטרית: אפשר להגדיר המון דברים.
מאיר שטרית: אני מביא דוגמה קטנה, קלושה מאוד אלמנטארית בכימיה.
מאיר שטרית: שרוב הציבור אין לו מושג מה זה.
מאיר שטרית: אני מניח שאם נעשה מבחן בכנסת מה זה מספר אבוגדרו, רוב האנשים לא ידעו.
מאיר שטרית: אני רק מציין דברים אלמנטאריים, להסביר שכנראה יש בכל-זאת סדר בבלגאן.
מאיר שטרית: יש תורות שלמות שמסבירות שבאי-הסדר הכללי ובאנטרופיה השלילית הקיימת בעולם, יש בכל-זאת סדר מסוים, שהמדענים יודעים לחפש בתוך הסדר הזה, למצוא את הסדר הזה הנכון ולחפש את החריגות שבסדר הזה ולהביא לתיקונו של עולם, גם בדברים הטובים וגם בדברים הרעים, כולל התחומים של פיתוחים שגם מזיקים – כלי נשק ואחרים.
מאיר שטרית: ובכן, עולם שלם.
מאיר שטרית: ממש עולם שלם בכימיה, והמעניין הוא שהכימיה בעצם, למה קוראים לזה כימיה?
מאיר שטרית: זה התפתח, מסתבר, מהמושג של אלכימיה, לפני המון המון שנים, כשאנשים חשבו שאפשר להפוך כל דבר לזהב.
מאיר שטרית: זה היו האלכימאים, שחשבו שאפשר להפוך כל דבר לזהב.
מאיר שטרית: היום אנחנו רואים הרבה יותר אנשים שהופכים את הזהב לזבל או את הכסף לזבל.
מאיר שטרית: יותר חכמים מהאלכימאים, והמושג כימיה בעצם בא מהעניין הזה, של חקר החומרים והתכונות שלהם, והנושאים שלהם ואני חושב, כל הרעיון של היום הזה היה להרים את המודעות לכימיה בארץ ואני מעל הבמה הזאת רוצה לקרוא למשרד החינוך לחזור לבסיס ולהחזיר למשרד החינוך, לבית-הספר התיכון, חובת לימודים של שש שעות בשבוע לימודי מדעים ולוותר, תסלחו לי, על כל המקצועות האחרים שיעשו אותם בשעות אחר הצהריים, בשעות השהות שמעתי שמורים מוסיפים עשר שעות בשבוע, שיעשו אותם בשעות האלו.
מאיר שטרית: זו אולי הדרך היחידה לחזור חזרה לשורות ולהחזיר את האנשים חזרה לרמה, רבותיי, קצת כואב לי הלב, אני אומר את זה כאיש שגדל במדינת ישראל, לראות שבשנת 1970, תלמידי מדינת ישראל היו במקומות הראשונים בעולם בכל המבחנים הבינלאומיים ובכל הנגזרות.
מאיר שטרית: גם הממוצע, גם בין המצטיינים בהשוואה בין המצטיינים בכל העולם, וגם בהשוואה שבין כל החלשים בכל העולם.
מאיר שטרית: היום אנחנו, אני אומר בצער, בבחינות הבינלאומיות, ישראל נמצאת במקום האחרון בכל מדינות ה- OECD, עם הפרש של שתי ספרות מהמקום האחרון.
מאיר שטרית: זה פשוט בושה.
מאיר שטרית: בכל המגמות.
מאיר שטרית: גם בממוצע הכללי, גם כשמשווים את המצטיינים הישראלים למצטיינים בעולם, וגם כשמשווים את החלשים הישראלים עם החלשים בעולם.
מאיר שטרית: מה עוד צריך לקרות, כדי שנתעורר?
מאיר שטרית: וזה לא יקרה אם לא נטפל בבסיס, לחזור ללימוד הבסיסי ביותר, לחנך ילדים שצריך ללמוד ושמדע, היפה במדע הוא שיש בו Commonsense.
מאיר שטרית: יש היגיון, זה לא חסר היגיון.
מאיר שטרית: ואתה לא יכול להיות מדען אם אתה לא לומד מלמטה למעלה, עולה כל פעם מדרגה אחת.
מאיר שטרית: אתה לא יכול לעבור למדרגה שלישית, בלי ללמוד את השנייה.
מאיר שטרית: לכן יש בזה היגיון, בניגוד למקצועות אחרים, שאתה יכול להתחיל מלמעלה ישר, ללמוד מה שמתחשק לך.
מאיר שטרית: במדע אתה לא יכול.
מאיר שטרית: אתה לא יכול לעשות דילוגים, אתה חייב ללמוד בסדר וזה מכניס איזה שהוא היגיון של Commonsense ושל סדר בתוך המערכת.
מאיר שטרית: כשהייתי שר המשפטים הייתי אומר תמיד לשופטים שאנחנו מדינה של Common-law, אבל בואו נהיה קודם מדינה של Commonsense.
מאיר שטרית: שנעשה היגיון במה שאנחנו עושים.
מאיר שטרית: ובחינוך, ה- Commonsense אומר – אתה חייב לחזור ללימוד הבסיסי, לחזור לערכים, עם כל הרפורמות האלה, כנראה לא מועילות.
מאיר שטרית: הרפורמות יפות לעיתונים ויפות לכותרות, אבל בתכל'ס, מול התלמידים זה לא עובד.
מאיר שטרית: העבודה הבסיסית היא עבודה של לימודים, שינון, הסברה, בחינות, בדיקות.
מאיר שטרית: ואני מקווה דרך יום המדע הזה, אני פשוט חושב, אם נוכל להשיג שמשרד החינוך יחזור לבסיס הזה וילמד מדעים, אז אולי יש לנו תקווה, כי קשה לגרור, קשה לעודד סטודנטים ללכת ללמוד מדעים לתארים גבוהים, אנחנו זקוקים לזה יותר מאשר לכל מקצוע אחר.
מאיר שטרית: המדע הוא הבסיס שעליו צומחת כלכלת מדינת ישראל.
מאיר שטרית: אגב, נסיים בזה שאומר שלפני, ב- 1950, מהייצוא של מדינת ישראל, 40% מהייצוא היה חקלאות.
מאיר שטרית: היום שני אחוז מהייצוא הישראלי הוא חקלאות, כמובן שמייצאים יותר ממה שייצאנו בשנת 50, עם אותם שני אחוז, עם יותר כסף, באותם שני אחוז, ו- 70% מהייצוא הישראלי היום, הוא בעצם ייצוא תעשייתי, שמתוכו 45%, זה היי-טק.
מאיר שטרית: ואת האחוזים בתעשיות השונות שיש בארץ, המדינה עברה שינוי גדול מאוד, לכן המדעים הם הבסיס שעליו אפשר להצמיח את הכלכלה הישראלית לגבהים גדולים ויש לנו להיכן לצמוח.
מאיר שטרית: אנחנו עוד לא שם, אנחנו עוד לא ברמת התל"ג לנפש שמקובלת במדינות המפותחות בעולם, אנחנו רחוקים, לצערי, עדיין, די משמעותי, במחירים די משמעותיים ואין סיבה שנהיה שם.
מאיר שטרית: את זה אפשר לתקן.
מאיר שטרית: ומדע הוא חלק מזה.
מאיר שטרית: אז אני מקווה, באמת, שנזכה לראות את השינוי הזה.
פרופ' אהוד קינן: תודה רבה לחבר הכנסת שטרית ותודה במיוחד לדברים שהם יותר בוטים ממה שאני רציתי להגיד, אני רציתי להישאר עדין במסגרת המוסד הזה.
פרופ' אהוד קינן: כמובן שאני חותם על כל מילה שנאמרה כאן.
פרופ' אהוד קינן: הדובר הבא שלנו, ידיד אישי שלי, שר המדע והטכנולוגיה, פרופ' דניאל הרשקוביץ'.
פרופ' אהוד קינן: הוא לא רק פרופסור, הוא גם רב, הוא הרב של אחוזה בחיפה.
פרופ' אהוד קינן: אנחנו ידידים אישיים.
פרופ' אהוד קינן: בתקופה שהוא היה דיקן הפקולטה למתמטיקה בטכניון אני הייתי דיקן הפקולטה לכימיה בטכניון והיתה לנו סיבה להיפגש.
פרופ' אהוד קינן: אין כמעט חבר סגל בטכניון שרוצה להשיא את בנו, את בתו, ולא יכול לעשות את זה בלי עזרתו של הרב הרשקוביץ', עד היום להערכתי, תתקן אותי אם אני טועה, הוא חיתן יותר מ- 500 בנים ובנות של חברי סגל בטכניון.
פרופ' אהוד קינן: אני מזמין לבמה את חבר הכנסת דניאל הרשקוביץ'.
דניאל הרשקוביץ: תודה, אודי.
דניאל הרשקוביץ: אודי הזכיר שאני רב, אז אני אתחיל מהגמרא במסכת ברכות דף ס"ג עמ' ב'.
דניאל הרשקוביץ: אומרת הגמרא שכשנכנסו רבותינו לכרם ביבנה, היו שם מקום, עד היום כנראה איפה שיבנה של היום, ולכבודו של יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, אז הם אמרו, דרשו שם, היו שם כמה תנאים ואמרו שפותחים תחילה בכבודה של אכסניה.
דניאל הרשקוביץ: כל מקום שאתה בא, קודם כל כבודה של אכסניה.
דניאל הרשקוביץ: בעל האכסניה, אדוני יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין, ובעל אכסניה המשני, יושב-ראש ועדת המדע, חבר הכנסת מאיר שטרית שבאמת יש לנו הרבה אינטראקציה בתפקידינו וביחד אני מקווה שזכינו לקדם, ובעל האכסניה השלישי הוא חברי מן הטכניון, פרופ' אודי קינן, שהוא כאן כיושב-ראש החברה הישראלית לכימיה.
דניאל הרשקוביץ: קודם כל, אני מצטרף למה שאמרו שני דובריי, במיוחד ברשימה של כל המכובדים.
דניאל הרשקוביץ: מה שאמרתם – מקובל עלי.
דניאל הרשקוביץ: לכן, אם כל אחד ואחד מאיתנו יחזור על כל הרשימה, אנחנו נגיע עד הערב, ויש כאן באמת עוד רבים ומכובדים, איש איש כפי מעלתו וכבודו.
דניאל הרשקוביץ: אני גם מצטרף למה שאמר חבר הכנסת שטרית על מספר אבוגדרו.
דניאל הרשקוביץ: אגב, זה מדגים, אני חייב גם ביום כזה שנראה שהכימיה לוקחת את כל הקופה, אז צריך, אני צריך קצת להידרש לכבודה של המתמטיקה, נכון?
דניאל הרשקוביץ: אבל זה, כאן אנחנו רואים מה שאמר גלילאו שכדי להבין את עולמנו, צריך להבין את השפה שבה הוא כתוב והוא כתוב בשפת המתמטיקה.
דניאל הרשקוביץ: ראה מספר אבוגדרו.
דניאל הרשקוביץ: בכל אופן, תראו, עד גילוי הגז, אגב, גם כשגילו את הגז, עד שיפיקו את הגז, אבל עד גילוי הגז, זה לא סוד, אני לא מגלה סודות מדינה, אם אני אומר שמדינתנו היא דלה מאוד באוצרות טבע.
דניאל הרשקוביץ: לא אחת אני נוטה לומר אמירה שמאוד לא מתאימה לבית הזה, אדוני יושב-ראש הכנסת, יכולנו לפרק המון מתחים, טענתי היא שקביעת גבולותיה של מדינת ישראל היא לא שאלה פוליטית אלא שאלה גיאולוגית.
דניאל הרשקוביץ: ומה כוונתי?
דניאל הרשקוביץ: אנחנו חיים במזרח התיכון, אחד מן האזורים העשירים ביותר בעולם בנפט, אבל איכשהו, לכולם יש נפט רק לנו אין.
דניאל הרשקוביץ: אני מציע שאם רוצים לדעת אם מקום מסוים צריך להיות שייך למדינת ישראל או לא, זה פשוט לחפור.
דניאל הרשקוביץ: יש נפט – זה שלהם, אין נפט – זה שלנו.
דניאל הרשקוביץ: יכולנו לפתור הרבה בעיות, אין קואליציה, אין אופוזיציה.
דניאל הרשקוביץ: ובכל-זאת, כפי שהזכיר היושב-ראש, מדינת ישראל הפכה באמת להיות מעצמה.
דניאל הרשקוביץ: מעצמה מדעית מעצמה טכנולוגית, גם מעצמה צבאית, אבל הדברים האלה קשורים זה בזה וזה, אגב, נגד כל הסיכויים, כי באמת ללא אוצרות טבע, אפילו מים יש לנו במשורה.
דניאל הרשקוביץ: אני מעריך שכל האנשים פה כולם יוצאים להם, יוצא להם לנסוע ברחבי תבל.
דניאל הרשקוביץ: אני אמנם לא הייתי בכל מקום בעולם, אבל הייתי בהרבה מקומות בעולם, אני לא זוכר עוד מדינה שבה הייתם אולי לפעמים ראשון בחדשות, הוא גובה המים באגם מסוים במדינה.
דניאל הרשקוביץ: רק במדינת ישראל אנחנו מדברים על קווים אדומים, קווים שחורים בכינרת וכו' וכו', כי אפילו מים במשורה.
דניאל הרשקוביץ: ולצערנו, גם מאז קמה המדינה ועוד קודם לכן, אנחנו נאלצים להילחם על קיומנו, וזה דורש משאבים ואנחנו קולטים עלייה, ורוב העלייה שהגיעה היא לא מסוג העליות המבוססות אלא קליטת עלייה שדרשה הרבה משאבים ונגד כל הסיכויים, מדינת ישראל הפכה להיות מעצמה מדעית, טכנולוגית, צבאית.
דניאל הרשקוביץ: אגב, אפילו דברים, יש הדברים שכולם יודעים, כי באמת אחת הדוגמאות היוצאות מן הכלל זה באמת הכימיה.
דניאל הרשקוביץ: הוזכר כאן שבמשך חמש שנים, שני פרסי נובל בכימיה, ב- 2004 וב- 2009, לשלושה מדענים ישראלים, זהו דבר שהוא, אף לא מדינה אחרת בעולם, כמובן יחסית לגודלה, מתחרה בדבר הזה.
דניאל הרשקוביץ: אז כמובן הכימיה היא אולי אחת הדוגמאות המוצלחות יותר, אבל ישנן דוגמאות נוספות.
דניאל הרשקוביץ: אפילו בתחומים שאנשים חושבים שאנחנו לא קיימים.
דניאל הרשקוביץ: אחד הדברים שאני נחשפתי אליו כשר המדע והטכנולוגיה, כשאני אחראי על סוכנות החלל הישראלית, הענק בחלל זה ארצות-הברית.
דניאל הרשקוביץ: 80% ממה שקורה בחלל זה ארצות-הברית.
דניאל הרשקוביץ: השניים זה הרוסים, עם פחות מ- 6%.
דניאל הרשקוביץ: ומדינת ישראל נחשבת מעצמה בחלל.
דניאל הרשקוביץ: וישנם תחומים בחלל שמדינת ישראל היא לא רק במקום טוב באמצע, אלא במקום מזהיר בפסגה.
דניאל הרשקוביץ: כי כשלפני ארבעה חודשים הייתי אורחו של ראש נאס"א, ראש סוכנות החלל האמריקאני, כשמטרת הביקור היתה לא מה אנחנו מבקשים מהם אלא מה ארצות-הברית מבקשת מאתנו, כשהיא רוצה לקנות מאתנו שלוש טכנולוגיות חלל מתקדמות שלנו יש ולהם אין.
דניאל הרשקוביץ: עד כדי כך.
דניאל הרשקוביץ: באמת, מדינת ישראל היא מעצמה.
דניאל הרשקוביץ: מדינת ישראל מעצמה כי היא גילתה, אם להשתמש במונחי הגז, את הקידוח הנכון.
דניאל הרשקוביץ: ואצלנו מפיקים את ההון האנושי.
דניאל הרשקוביץ: וכאן, כשמפיקים ומנצלים את ההון האנושי המיוחד של מדינתנו, של עמנו, כאן אדוני יושב-ראש הכנסת, מבקר המדינה לא יידרש לחקור את שאלות האינטרסים של אנשים שמציעים איך לחלק את הרווחים, כי כשמדובר בהון אנושי וכשמדובר באמת בהישגים של מעצמה בתחום המדע והטכנולוגיה, חלוקת הרווחים היא 100% למדינה, 100% למדען, 100% לעולם.
דניאל הרשקוביץ: זה המקרה היחידי שבו השלם הוא יותר מ- 100%.
דניאל הרשקוביץ: אולי לא כל דבר בעולם זה מתמטיקה, אבל בכל אופן, זה ממש דוגמה קלאסית של Win-win-win situation.
דניאל הרשקוביץ: אולי יש דבר אחד שלא כל-כך מדויק, לפעמים זה קצת פחות מ- 100% למדינה, כי באמת הזכרנו, אחת הבעיות הקשות, הבעיה שנקראת בריחת מוחות, הצורך להשיב מוחות, גם אם נצטט את ראש ממשלתנו אומר שבדרך-כלל כשאתה משיב מוחות, המטרה היא גם להשיב גם את יתר חלקי הגוף, בכל אופן, כ- 3,000 מדענים ישראלים פועלים היום בנכר, בעיקר בארצות-הברית, וכאשר עלות ההכשרה הממוצעת של מדען היא כמיליון דולר, פירושו של דבר, מדינת ישראל מסבסדת את המערב העשיר בכשלושה מיליארד דולר, זה קצת למעלה מכוחותינו הכלכליים.
דניאל הרשקוביץ: זה לוקסוס שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו ובהחלט צריך לעשות כל דבר כדי לשנות את המגמה וברוך השם, אנחנו עדים היום, לפחות לפעילויות בנושא שינוי המגמה.
דניאל הרשקוביץ: אבל באמת, נחזור ונאמר, מדינת ישראל היא מעצמה הודות לאנשים שנמצאים כאן.
דניאל הרשקוביץ: וזהו השילוב של באמת כל אלה שעוזרים לנו להפיק את ההון האנושי – המורים והמרצים והחוקרים והתעשיות עתירות ידע, כי כל אלה ביחד, כולם שותפים לאותו הישג אדיר.
דניאל הרשקוביץ: זו באמת חוויה ושמחה וזכות מיוחדת להיות כאן היום.
דניאל הרשקוביץ: אולי חסר לי שר אחד כאן, שר התיירות.
דניאל הרשקוביץ: למה שר התיירות?
דניאל הרשקוביץ: אצטט דבר ששמעתי לפני כשש שנים מידידנו המשותף פרופ' צ'חנובר, הוא גם אמור להיות פה, נכון?
דניאל הרשקוביץ: לא ראיתי אותו, לא הגיע עדיין.
דניאל הרשקוביץ: כפי שאנחנו קוראים לו בטכניון צ'חה, שבאחד האירועים, כשהוא קיבל פרס נובל, אז הוא אמר – אנשים שואלים אותי מה מקצועי.