GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם שקד: חוק הנפט הוא חוק דרקוני, כל מה שנאמר עליו כאן הוא נכון, הבעיה, חוק הנפט, פיילוט שנעשה הוא כמו קטר שגורר אחריו את כל הקרונות, שקוראים להם הפקה מסחרית.
אברהם שקד: יותר הפיילוט, הניסוי, המדעי, שהוא מעניין בפני עצמו, וזה כבר ברור ואיש לא הצליח לשכנע אותנו אחרת וגם הם אומרים את זה, לא נותן את כל התשובות הדרושות לגבי הפקה מסחרית.
אברהם שקד: מדברים אתנו אולי על עוד איזו פאזה באמצע של הדמיית ההפקה המסחרית בשלב ביניים וכן הלאה.
אברהם שקד: הבעיה שהפיילוט הזה מושך אחריו את ההפקה המסחרית על-פי חוק.
אברהם שקד: יש שאלה אחת שאנחנו שאלנו ושואלים כל הזמן, גם אותם וגם מנסים ללמוד, כמו שלמדנו הרבה מאוד על הנושא בחומרים זמינים בהרבה מאוד מקומות – איפה השיטה הזאת, שד"ר ויניגר עבד עליה במשך 30 שנה, והיא נוסתה בפיילוטים במערב ארצות-הברית, איפה היא.
אברהם שקד: והתשובה היא, לא קיבלנו תשובה, וככל שאנחנו יודעים, היא לא יושמה מסחרית בשום מקום.
אברהם שקד: עוד דבר אחד אחרון, בבקשה, אדוני היושב-ראש.
אברהם שקד: מדברים כאן על עצמאות אנרגטית, בסיפור הזה.
אברהם שקד: אנחנו חוזים מהפקה מסחרית שהיא מדאיגה אותנו, פגיעה אנושה, בדיוק כמו שראש המועצה תיאר וכמו שהתושבים חוששים, באמת באזור ובמהותו ואופיו ואיכותו של האזור הזה, במשך שנות ההפקה.
אברהם שקד: אנחנו מדברים פה, וכל זה בשם עצמאות אנרגטית.
אברהם שקד: על איזו עצמאות אנרגטית מדברים?
אברהם שקד: מדובר כאן במשאב מתכלה בסופו של דבר, בתום כמה עשרות שנים, שאחריו, יישאר אזור תעשיית נפט שיהיה צריך לשקם.
איתן כבל: אני מבקש מהמדען הראשי של משרד התשתיות, אני ביקשתי שתהיה אחרון.
ישעיהו בראור: אני סמנכ"ל משאבי טבע, המשרד להגנת הסביבה.
שלמה מולה: אני אתן לומר את דבריו לד"ר אברהם ארביב, שהוא ראש אגף המו"פ, שהוא מלווה.
שלמה מולה: רק מילה אחת לומר – משרד התשתיות אינו אויב הסביבה.
שלמה מולה: משרד התשתיות דואג גם לנושא של המגוון, מגוון המינים.
איתן כבל: אדוני המדען הראשי, סליחה, ברשותך, אני שאלתי.
איתן כבל: גם אין לנו יותר מדי זמן, יש מליאה.
איתן כבל: אני לא ביקשתי עכשיו מה שנקרא אני מאמין.
איתן כבל: זאת אומרת, מה שחשבתי שאתה צריך להציג זה את התפישה המדעית הנוגעת לפרויקט הזה.
איתן כבל: אם אין לך – נעבור לאיש שיכול להציג את זה.
שלמה מולה: אתן לאברהם לדבר, בבקשה.
אברהם ארביב: אני מצטער שד"ר מימרן שממונה על משאבי הטבע לא הצליח להגיע והוא יכול היה להתייחס לנושא של חוק הנפט שיכול להיות שבאמת הנושא ראוי לעיון נוסף.
אברהם ארביב: אני רוצה לספר קצת על פצלי שמן שלא תחשבו שאנחנו מתחילים עכשיו את נושא פצלי שמן.
אברהם ארביב: בין שנת 82 לשנת 2000 היה פרויקט מפואר לבדיקת נושא הפקת נפט מפצלי שמן וגם להפקת חשמל שהיה מיזם משותף של הממשלה, יחד עם שלוש חברות גדולות – חברת החשמל, בתי הזיקוק וכימיקלים לישראל ולצערי הפרויקט הזה הופסק בשנת 2000 כי מחירי הנפט היו 11 דולר והיו מי שחשבו שזה יישאר 11 דולר לנצח וזו כמובן היתה טעות.
אברהם ארביב: פצלי השמן, החברה בדקה ברמה של פיילוטים וגם ברמה של מתקני דמו יותר גדולים.
אורי אריאל: סליחה רגע, מאז לא חודש?
אברהם ארביב: מאז לא חודש הפרויקט.
אברהם ארביב: נבדקו כל מיני טכנולוגיות והגיעו למסקנה שאפשר בטכנולוגיה אחרת, מעל הקרקע, תוך כדי כרייה פתוחה באזור הנגב, להפיק נפט בעלות שכיום, אחרי ההתאמות למה שקרה מאז, הן פחות מ- 50 דולר לחבית, שווה ערך.
אברהם ארביב: משאב פצלי השמן בארץ הוא משאב רציני.
אברהם ארביב: אם אני מתרגם אותו לחביות נפט, זה שקול ליותר מחמישה מיליארד חביות נפט וכל אחד מוזמן להכפיל ב- 90 שזה המחיר של היום, לראות כמה זה יכול להיות שווה.
אברהם ארביב: לי אישית, פעם החברה, החברה הממשלתית שבדקה את הנושא, נקראה פמ"א – פיתוח משאבי אנרגיה, היא בדקה גם את הטכנולוגיה הזו ואז היא פסלה אותה ולי בעצמי יש היום עדיין קצת ספקות לגבי הטכנולוגיה הזו ויש יותר סימני שאלה מאשר תשובות ולא אכנס לפרטים בנושא הזה.
אברהם ארביב: אבל אין דרך אחרת לפתור ולקבל תשובות, אלא לתמוך בפיילוט מצומצם, מבוקר ומפוקח ושקוף.
אברהם ארביב: כאשר צריך לבדוק, יכול להיות שנעשתה טעות בכך שהאישור ניתן לפי חוק הנפט, את הדבר הזה באמת צריך לבדוק.
אברהם ארביב: אבל ברור, אפשר לעשות נפט מפצלי שמן בעלות כלכלית ובפגיעה סביבתית מזערית.
אברהם ארביב: אני מסכים שאין פגיעה אפס.
אברהם ארביב: בעניין גזי חממה, הם מפגע גלובאלי, כלומר זה לא חשוב אם פולטים אותו בארץ או פולטים אותו ברוסיה ואם מתייחסים לכל מחזור הדלק, כלומר מההפקה והכרייה ולמשל פחם והובלה והניצול וניצול קרקע, הפגיעה היא לא יותר גדולה בפצלי שמן.
אורי אריאל: סליחה רגע, כבודו יכול לדבר אתנו על אחריות המשרד בתחומי מדינת ישראל, להוציא אפילו לא את השטחים, לא לדבר על זה, רק ישראל.
אורי אריאל: אתה כבר הגעת לפחם?
אברהם ארביב: אני מדבר על גזי חממה.
אורי אריאל: תדבר על גזי חממה באחריות ישראל.
אורי אריאל: ישראל חתומה על האמנה.
קריאה: יש מאמרים שמראים אחרת.
אברהם ארביב: אין פה שום ניסיון לפגוע בסביבה.
אברהם ארביב: מדובר, לדעתי, באחריות הלאומית.
איתן כבל: אדוני, אני אעצור אותך כאן, אתה פתחת עם עניינים שהם מדעיים, עברת בהמשך למדען הראשי לתת מה שנקרא יעדי עתיד.
איתן כבל: זאת אומרת, אני לא, לכן גם ההתפרצות של חבר הכנסת אורי אריאל, שלא מנעתי אותו.
איתן כבל: יש כאן שאלה, יש כאן פרויקט, המשרד תומך בו או לא תומך בו או ישקול ולמה.
איתן כבל: אחד הדברים שאמרת מנקודת המבט שלי שהם חשובים מאוד, אמרת שיש לך ספקות, פעם אחת.
איתן כבל: פעם שנייה אמרת, ואני לא לוקח את זה יותר ממה שזה.
אברהם ארביב: חובת ההוכחה עלי.
איתן כבל: ואני אומר דבר שני, שאתה סבור שצריך לבחון את זה לא על-פי חוק הנפט, אלא על-פי חוק אחר.
איתן כבל: הוא אמר שיש לו, צריך לבחון את זה.
איתן כבל: חברים יקרים, לא צריך ללכת למיקרופישים, זה היה פה לפני דקה ולא צריך פרשנות.
איתן כבל: אני  מודה לך.
אברהם ארביב: עוד משפט אחד.
אברהם ארביב: יש לישראל בעיה ולעולם, הדלקים לתחבורה, להפקת חשמל יש חלופות, לדלקים לתחבורה, אין חלופות.
אברהם ארביב: אין הרבה חלופות.
אברהם ארביב: ביו דלקים בארץ לא באים בחשבון.
אברהם ארביב: ככה שבעצם, אלא אם כן אנשים יחליטו לצמצם את הנסיעות שלהם ב- 50%, אנחנו חייבים לבדוק גם את האפיק הזה.
איתן כבל: שאל חבר הכנסת אורי אריאל את משרד התשתיות קודם, לגבי הפרויקט הזה.
איתן כבל: האם אין חלופה אחרת שנבחנה, שמחייבת רק, אין ברירה, אלא לגשת לצומת עדולם, על כל מה שמשתמע.
אורי אריאל: רק עוד שאלה.
אורי אריאל: אתה ציינת שפמ"א נדמה לי, פסלה את השיטה בעבר.
אורי אריאל: לפני עשור או משהו כזה.
אורי אריאל: אתה יכול להסביר בקצרה, לא בצורה מדעית אלא להדיוטות, למה זה נפסל ומה השתנה שעכשיו זה טוב כל-כך?
אברהם ארביב: קודם כל, אני לא יודע למה זה טוב כי לדעתי חובת ההוכחה זה על היזמים.
אברהם ארביב: אבל היא נפסלה, בראש ובראשונה, כי היא די בזבזנית במשאב, היא משאירה לפחות לפי הטכנולוגיה שהיתה ידואה אז, משאירה 50% מהמשאב בתוך הקרקע, בלתי מנוצלים, והיא גם באזורים מסוימים, ויש פצלי שמן בארץ כמעט בכל מקום, אמרתי, המאמץ הכי גדול נעשה בנגב.
אברהם ארביב: היו ספקות באזורים מסוימים על אפשרות של פגיעה באקוויפרים.
אברהם ארביב: לא בכל מקום זה נבדק לעומק ובגלל הדברים האלה, היות והיו טכנולוגיות יותר מתקדמות.
אורי אריאל: אתה אומר בגלל הצד הכלכלי?
אברהם ארביב: בגלל הצד הכלכלי והאפשרות לפגיעה סביבתית.
איתן כבל: בבקשה, נציג המשרד להגנת הסביבה.
אורי אריאל: מה עם החלופות, אפשר לשמוע פה או לא?
אברהם ארביב: חלופות זה ללכת לנגב.
אורי אריאל: למה אתם, תסלחו לי רגע, אם אפשר.
איתן כבל: תרשו לו.
אורי אריאל: רק בעברית, טוב?
אורי אריאל: ואני מבקש לא לקבל תשובה מ- IEI, אני מבקש תשובה מהמדינה.
אורי אריאל: המדינה אחראית על הרישיונות, ולא אתם, עם כל הכבוד לכם, הצגתם ושמענו, בסדר.
אורי אריאל: האם יש חלופה ולמה נבחר העיתוי הזה, זה הכל.
שלמה מולה: אני רוצה לתת תשובה.
שלמה מולה: הפצלים בנגב הם בסך-הכל, באזור רותם, הכמות וכמה שהיא גדולה ונשמע כאן אמר אברהם, היא כמות יחסית מצומצמת לגבי המצאי שנמצא באזור עדולם.
שלמה מולה: נוסף לזה, האיכות של הפצלים באזור עדולם הם לאין ערוך יותר טובים מאשר האיכות של הפצלים שברותם.
שלמה מולה: הסיבה שהלכו לרותם כי אז לא היו שיטות של אינסיטו, הפקה אינסיטו בהיקף גדול וההפקה של הפצלים בנגב נכרים בין כך ובין כך, מאחר וצריכים להגיע לפוספטים, אז כורים אותם ולכן הם חמר שנוצר לוואי וצריכים אולי לנצל אותו ולכן היתה נטייה ללכת ולשבת באזור רותם.
שלמה מולה: מאידך, האזור של עדולם הוא אזור שיש בו כמות נפט ששקולה לכמות הנפט של סעודיה.
אורי אריאל: מה שמבטיח לך, אדוני ראש המועצה, שחבל עדולם לא יהיה.
איתן כבל: משה, אני כבר חורג מהזמן.
איתן כבל: בבקשה, כי אני גם רוצה לסכם.
ישעיהו בראור: תודה רבה.
ישעיהו בראור: כמה נקודות בהמשך, אני לא אחזור על דברים שנאמרו כבר קודם.
איתן כבל: זה חשוב מאוד.
ישעיהו בראור: אל"ף, לפי בחינה שעשינו, מול ניירות ומסמכים מקצועיים שהוצגו לנו על-ידי היזמים, יש שורה לא קטנה של שאלות נכבדות, גם של זיהום אוויר, גם של זיהום מי תהום, למרות מה שנאמר כאן.
ישעיהו בראור: שאלנו את השאלות, אנחנו בתהליך של בירור.
ישעיהו בראור: מתכנן המחוז, אבי בן צור, ישלים בשני משפטים מה שאני אומר בעניין הזה כי חשוב לענות, הנייר של 59 שאלות וכן הלאה, אז אני רק אתן כותרות.
ישעיהו בראור: יש Issues סביבתיים שמחייבים בדיקה.
ישעיהו בראור: זה נכון שהפיילוט יכול לעזור לנו להגדיר מהם הנושאים שצריכים להיבדק ואולי שגם יגרמו לפסילה של הפרויקט מבחינתנו, לבין נושאים שיידחו, כלומר שיוכח שלא זה המצב.
ישעיהו בראור: אני אישית חושב שהפיילוט לא יוכל לענות על כל השאלות, הוא שלב אחד בדרך ואני חושב גם שלא יהיה מצב כזה של דילוג משלב הפיילוט לשלב של היקף מלא, מנקודת המבט שלי, לא בגלל מה שהחברה אומרת.
ישעיהו בראור: זה לא סביר, ולכן אנחנו רוצים מאוד להיות במצב כזה שתהיה בקרה צמודה מהפיילוט, דרך שלבי ביניים, ועד השלב המלא, אם וככל אשר בכלל יהיה.
ישעיהו בראור: אני חושב שהמיקום של הפיילוט גם הוא טעון בדיקה.
ישעיהו בראור: כלומר, נשמע כאן שהפיילוט הוא בסדר, יעבור, אבל ההיקף המלא הוא זה שטעון בדיקה.
ישעיהו בראור: אני חושב שגם הפיילוט צריך בדיקה.
ישעיהו בראור: נכון שמבחינת היזמים מיקום הפיילוט, יש לו סיבות טובות למה הוא נבחר במקום שהוא נבחר, כיוון שהוא עולה על יבלות ועל מוקשים למיניהם, אז יכול להיות שצריך לשקול אותו.
ישעיהו בראור: דעתי היא שצריך לומר ליזמים גם את נושא הפיילוט להציע חלופות.
ישעיהו בראור: אני יודע שזה נעשה, אבל אם החלופות הן לא יותר טובות מהחלופות הנוכחיות, אז לא עשינו כלום.
ישעיהו בראור: אני מדבר על חלופות שהן לא פוגעות באזורים בעלי רגישויות כאלו ואחרות.
ישעיהו בראור: לא קיבלנו, למרות שביקשנו וחזרנו וביקשנו פעמים רבות, את התוצאות מאוניברסיטת בן-גוריון.
ישעיהו בראור: והדבר הזה הוא לא טוב לניהול הדיאלוג מול החברה.
ישעיהו בראור: אנחנו מצפים להיות במצב כזה שיש לנו את כל התוצאות בשקיפות מלאה.
ישעיהו בראור: עד היום, התהליך הזה של קבלת תוצאות מלאות מאוניברסיטת בן-גוריון, על הגיאולוגיה והגיאוכימיה, לא בוצע.
ישעיהו בראור: ובהיעדר התוצאות האלה, לנו קשה לגבש את העמדה שלנו.
ישעיהו בראור: משפט אחד לפני שאני מעביר לאבי בן צור, לעוד שני משפטים.
ישעיהו בראור: דובר על כך כמה וכמה פעמים, החברה מתחייבת שההיקף המלא יהיה לפי תוכנית.
ישעיהו בראור: אנחנו היינו מאוד רוצים לבקש שמסמך מחייב בעניין הזה יועבר לא מהחברה אלא ממשרד התשתיות, מהדרגים הבכירים ביותר במשרד התשתיות, כי למרות שאנחנו מאמינים לחברה, לא מספק אותנו.
ישעיהו בראור: הייתי רוצה לבקש מאבי בן צור, מתכנן מחוז ירושלים.
אורי אריאל: אתם ביקשתם ממשרד התשתיות?
ישעיהו בראור: כמה וכמה פעמים מיעקב מימן.
אורי אריאל: קיבלתם?
אורי אריאל: אמרו לכם משהו?
ישעיהו בראור: ביקשנו את זה.
איתן כבל: אני חושב שהדברים שהוא אמר הם ברורים מאוד.
איתן כבל: צריך את הוועדה כדי שהם ישוחחו.
ישעיהו בראור: אם אפשר לבקש מאבי בן צור להשלים את הנושא של טיפול המחוז, בכמה משפטים קצרים.
אבי בן צור: אני מתכנן מחוז ירושלים של המשרד להגנת הסביבה.
אבי בן צור: עיקר הדברים נאמרו על-ידי ישעיהו, אני רציתי לציין לדברי היזמים שאמרו שהם הגישו את החומר לפני ארבעה חודשים, אז הם הגישו חומר חלקי.
אבי בן צור: מאז הם הגישו עוד חומר בנושא של רעש וישבנו אתם, נושא של זיהום אוויר וישבנו אתם והם לא השלימו.
אבי בן צור: ישעיהו ציין את הבדיקות של המעבדות.
אבי בן צור: היו צריכים עוד להגיש לנו חומר כדי שאנחנו נוכל לעבור עליו, ללמוד אותו, כדי שנוכל לגבש את העמדה שלנו לגבי הסוגיה הזו.
אבי בן צור: אנחנו עוד רחוקים מלקבל את כל החומר ובטח לגבש את העמדה שלנו.
איתן כבל: סליחה, חקלאות מה זה?
איתן כבל: אי-אפשר יהיה לגדל כותנה באזור?
איתן כבל: עזבי, לא חשוב.
איתן כבל: גם משרד החקלאות לא מתואם?
קריאה: וגם משרד הבריאות.
איתן כבל: ברשותכם, עזבי, זה לא מקדם, ברשותך.
איתן כבל: אני ברשותכם, רוצה לסכם.
איתן כבל: אני חושב שהסיכום של הדיון על-ידי שני המשרדים מדבר בעד עצמו.
איתן כבל: זאת אומרת, אני מתנצל.
איתן כבל: אני באתי בנפש חפצה לדיון הזה, למרות שהבעתי מאיזה מקום אני בא, לשם הגילוי הנאות.
איתן כבל: אבל יחד עם זאת, אי-אפשר ואני אומר את זה גם, קודם כל, אני מדבר עכשיו אל נציגי הממשלה.
איתן כבל: נציגי החברה הם גוף אינטרסנטי לא במובן השלילי של המילה, שאף אחד כאן לא ייקח אותי לכיוון הזה.
איתן כבל: יחד עם זאת, אם ני גר באזור הזה או באזור אחר, שמבקשים לעשות כל פעולה דומה, אני יוצא מודאג.
איתן כבל: אני יוצא מודאג מהסיכום שבו שני הגופים המרכזיים, האמונים על העניין, פעם אחת – משרד התשתיות, להבנתי, עוד אפילו לא הבין, שוב, אני באמת רוצה לשמור על מוצא פי.
איתן כבל: ואני לא רוצה להעליב ולא לפגוע באף אחד ולו רק כי אני כאן זמני.
איתן כבל: אם הייתי קבוע כאן, אז הייתי אומר את הדברים בצורה קצת יותר, כמו שאני נוהג לומר במקומות אחרים.
איתן כבל: אבל אני אומר את זה בזהירות, זה לא מכובד.
איתן כבל: ופעם שנייה, והיא שהמשרד להגנת הסביבה, אחרי כל מה שאנחנו אומרים, בא ומציג עמדה שאני מאוד מכבד אותה, זאת אומרת, אני שמח גם שאתם מציגים אותה כאן רק הדברים כפי שלפחות הוצגו על-ידי היזמים, הם איזה סוג כזה, שזה רק עניין של עוד כמה ישיבות ואנחנו מגישים את המסמכים והכל בסדר גמור, ואני אומר את זה שוב, תמיד אוהבים לומר על מים, אם מותר לשתות אותם או לא, אז אומרים – אם אדם מזדמן שתה מה קורה לו.
איתן כבל: אז אני אומר את זה אותו דבר כאן, אם אדם מזדמן עבר והקשיב לדיון אומר – אני, ליד האזור הזה לא הולך להשקיע.
איתן כבל: זאת אומרת, אני אומר את זה ממקום הכי, כי אין לאף אחד באמת תשובות ברורות, הכל נמצא בערפל, ואם יהיה, אז יהיה, והחמור מכל, אני אומר את זה לכם, שיש כאן נקודה שאין גורם שיודע לבוא ולהגיד שיש הסכמה עליו, שיודע לבוא ולהגיד – כן, אני יודע לעמוד מאחורי כל ההתחייבויות שעולות כאן.
איתן כבל: ואני אומר את זה בראש ובראשונה למדינה.
איתן כבל: התושבים, זה הכי לגיטימי.
איתן כבל: אני בטוח שכל אחד מכם היה משתתף בדיונים בשכונה שלו, בעניינים אחרים.
איתן כבל: לכן אני אומר את זה, התושבים, אני מציע לכם גם כן, לגבש עמדה יותר, פחות הצהרתית.
איתן כבל: זאת אומרת, בסופו של עניין, יש את העמדה של המשרד, של החברה להגנת הטבע, יש עמדה ברורה של ראש המועצה, יש את העמדה שהציגה אותה נציגת התושבים.
איתן כבל: אני חושב שיש כאן מקום לגעת, זאת אומרת לדבר.
איתן כבל: מעבר לכל האמירות מן הצד הזה ומן הצד הזה, יש על מה לשבת לא בהכרח להסכים בסוף.
איתן כבל: אבל הדבר הכי חשוב, כמו בכל פרויקט, בכלל, ששני הצדדים ידברו באותה שפה.
איתן כבל: נכון לרגע זה יש משרד תשתיות שמדבר בשפה אחת, המשרד להגנת הסביבה בשפה אחרת, התושבים בשפה אחרת, והמשקיעים והיזמים בשפה אחרת.
איתן כבל: אי-אפשר בכלל, אי-אפשר להתקדם בשום שלב, זאת אומרת, גם אם אתה רוצה להתקדם, אתה לא יכול.
איתן כבל: מותר לא להסכים, מותר.
איתן כבל: רק יותר מפעם אחת, בעיקר בשנה האחרונה, בוועדת הפנים בעיקר, בה אני חבר, יותר מפעם אחת ראיתי את הממשלה במצבים מאוד לא נעימים שהיא מאשרת פרויקטים, אחר-כך, כשהיא רואה שיש קצת לחץ, היא חוזרת בה מפרויקטים.
איתן כבל: זה גם נותן לנו, אלו שיושבים כאן, הגורם שאמור לפקח על עבודת הממשלה מחד, ומצד שני – לנסות לא למנוע השקעות.
איתן כבל: אני בן-אדם שבתפישת העולם שלי, שהיא ירוקה מאוד מאוד מאוד, אני מאלה שמחייב המשך השקעות, כמו שאומר אורי אריאל, אבל צריך לבוא ולהציג את הדברים.
איתן כבל: אנחנו לא נגד.
איתן כבל: אני יודע שיש לזה עלויות כספיות.
איתן כבל: מנהור עולה יותר כסף מאשר לכרות יער, אין מה לעשות.
איתן כבל: אבל אני שמח שגם בחברה הישראלית יש את הציבור שההבנה שלו והרצון שלו מצד אחד, יש הבנה ועניין יותר גוברים בנושאים האלה, ומצד שני, אני מוכרח לומר שגם מהצד של המשקיעים והיזמים יותר ויותר יודעים להתחבר לשאלות האלה.
איתן כבל: אני הייתי מבקש, המשרד להגנת הסביבה, חובת ההוכחה, אם אתם שואלים אותי בעניין הזה, של מי שאמור להגן על התושבים היא עליכם, בראש ובראשונה.
איתן כבל: חובת ההוכחה המקצועית היא של המשרד, משרד התשתיות.
איתן כבל: יותר מכל אני אומר לכם אמירה ואני לא מזלזל, אפי, כשאומרים לי שיש כאן משאב שיכול לייצר פה דרמה, הרי במילים, כולנו מייצרים דרמות.
איתן כבל: אבל יחד עם זאת, אני לא רוצה להתעלם ממה שנאמר כאן.
איתן כבל: מה המשמעויות של מה שזה יכול לעשות לכלכלה הישראלית מחד, אבל מה המחיר.
איתן כבל: המדינה גם צריכה לשקול את זה.
איתן כבל: האם היה מקום שבו ישבו מקבלי ההחלטות ושקלו.
איתן כבל: יכול להיות שהם יצטרכו לבוא ולומר – חברים יקרים, שקלנו את העניינים, שקלנו את הדברים והחלטנו ששווה שחבר עדולם ודוד המלם וגוליית, נעשה לו איזה אנדרטה בצד.
איתן כבל: כדי לחיות בצוותא,שזאת מילה יפה, צריך להוכיח שאפשר לחיות בצוותא.
איתן כבל: אנחנו כבר מנסים לחיות בצוותא עם שכנים שלנו כבר הרבה זמן.
איתן כבל: אפי איתם, חברי, ואנחנו מנסים בסך-הכל למצוא את הדבר, כפי שאנחנו קוראים לו בגמרא, זה נהנה וזה לא חסר, שהתושבים יודעים ליהנות מזה או לא חסרים בעניין הזה והיזמים גם נהנים מזה.
איתן כבל: אני מאמין בזה ואני חושב שפשוט נקודות הפתיחה של כל אלה שיושבים פה סביב השולחן, הן גרועות מאוד.
איתן כבל: אף אחד מכם, כמעט, כל אחד בדרכו שלו, לא הגיע מוכן כמו שצריך.
איתן כבל: הגעתם כל אחד, כמו הדיונים שלנו, לא רוצה להגיד איפה.
איתן כבל: כך אני מרגיש פה סביב השולחן.
איתן כבל: כל אחד בא, ידע אישי 50 שקל, זה בא עם הידע האישי שלו לזה, זה בא עם הידע האישי שלו לכאן.
איתן כבל: אם אנחנו מנסים לייצר סנכרון, אין שום סנכרון בין האנשים שיושבים כאן.
איתן כבל: זה שכל אחד צודק.
איתן כבל: אמר לי חבר כנסת לשעבר, אפריים סנה, שלכל אחד יש דעה טובה על עצמו.
איתן כבל: ושמתי לב שלכל אחד מכם יש דעה טובה על העמדות שלו וזה בסדר גמור.
איתן כבל: רק חובת ההוכחה היא של כולם, לשכנע שאפשר לדור תחת כפיפה אחת.
איתן כבל: לכן, אדוני ראש המועצה, אני פונה אליך מצד אחד, אל מול התושבים.
איתן כבל: ואני פונה אליכם, סליחה, המשרד להגנת הסביבה, ואל משרד התשתיות, יתקיים כאן דיון נוסף אחרי שעשיתם כל אחד את שיעורי הבית שלו, כל אחד באלמנטים ובנקודות בהן אני התייחסתי ולכן זה לא מספיק שאומרים לי שחובת ההוכחה היא על החברה, זאת אמירה יפה, אבל היא צריכה להיות הרבה יותר מלאה בתכנים, מלבוא ולומר חובת ההוכחה כשמצד אחד, משרד התשתיות לא יודע בדיוק מי נגד מי ולא בטוח שהשיטה הזאת היא טובה ולא בטוח אם זה זה ולא קיבל המשרד להגנת הסביבה את כל התשובות ואני אפילו לא פתחתי כאן את השאלות שנשאלתי מה למה ולא קיבלו וכן קיבלו.
איתן כבל: לכן אני מבקש, כמה זמן נראה לכם סביר?
איתן כבל: בתחילת המושב הבא זה מספיק זמן?
איתן כבל: שלושה חודשים, כשלושה חודשים, אחרי חול המועד פסח, אני חושב שגם אנחנו נחזור יותר ערניים לפצלי השמן ולכל אשר כרוך בכך.
איתן כבל: אני אומר לכם, אפשר ועוד איך למצוא קו מחבר בין הגורמים סביב השולחן.
איתן כבל: תודה רבה לכם, הישיבה הסתיימה.
איתן כבל: אני שמח להיות כאן אתכם היום.
איתן כבל: זה יום חגה של הכנסת.
איתן כבל: אמנם ככה בדיליי, בהסכמה.
איתן כבל: יום חגה של הכנסת נקבע ט"ו בשבט, חג לאילנות, וזה גם חגה של הכנסת.
איתן כבל: היום בעצם, כל היום בועדות, במליאה, הכנסת תחגוג את יום הולדתה.
איתן כבל: אז ברוכים הבאים לישיבת ועדת המדע.
איתן כבל: אני כאן במילואים.
איתן כבל: יו"ר הוועדה, חברי, באמת חברי, חבר כנסת והשר לשעבר מאיר שטרית, הוא הוועדה.
איתן כבל: הוא כל הוועדה.
איתן כבל: אז אני חושב, איך אומרים, הוא הצטער שהוא לא יכול היה להיות כאן אתכם היום.
איתן כבל: אני יודע שאני יו"ר דהוי לעומתו, אבל אני אשתדל לעשות את זה בצורה שאני מקווה שכולנו נהנה ממנה, גם אתם וגם אני.
איתן כבל: זו נקודה ראשונה.
איתן כבל: אני אשמח אם מישהו מכם יוכל להציג בפניי מאיפה אתם, מאיזה בתי ספר ומה הסיפור, שדווקא אתם נמצאים כאן היום בדיון החשוב שהכותרת שלו היא שאני רואה, זה אלימות.
איתן כבל: . אני אתן לזה כותרת קצת יותר רחבה ממה שמופיע על המסך.
איתן כבל: זה לא רק אלימות וירטואלית בקרב בני הנוער או אלימות וירטואלית באינטרנט.
איתן כבל: יש כאן שאלות שלטעמי, אני גם כאבא, ואני אתן את הפתיח תיכף, מתחבט בהן.
איתן כבל: אז בבקשה, רק כדי שנתיישר האחד עם השני, מי אתם?
איתן כבל: בקשה.
איתן כבל: אני מבקש, תשתדלו מייד לומר את השם לפרוטוקול, כי יש פרוטוקול, וגם תיכנסו לספר ההיסטוריה של הכנסת, וזה חשוב מאוד.
מהדי בלילאת: קוראים לי מהדי בלילאת, אני תלמיד כיתה י"ב.
מהדי בלילאת: אני מרהט.
מהדי בלילאת: אז מה  אנחנו בעצם עושים כאן?
מהדי בלילאת: אנחנו תלמידים שנבחרנו מכל בתי הספר, ומועצות התלמידים והנוער בארץ, כי אנחנו נראינו דומיננטיים, שאנחנו יכולים לבוא ולדבר ואנחנו יכולים להתבטא בצורה שהיא טובה ובצורה, שאנחנו בני הנוער שכן אכפת לנו, שאנחנו כן רוצים לתרום, אז ככה בחרו אותנו.
מהדי בלילאת: הם ראו אותנו, בחנו אותנו בבתי הספר, במועצות הנוער והמליצו עלינו, וככה בעצם אנחנו כאן.
מהדי בלילאת: אנחנו נבחרנו מכל הארץ, 120 חבר'ה והתחלקנו לועדות שונות בכנסת, בשביל להגיע ליום הזה בתור כנסת צעירה.
איתן כבל: כיתות?
מהדי בלילאת: אנחנו מכיתות י' עד י"ב.
איתן כבל: יפה מאוד.
איתן כבל: בכמה בתי ספר אתם?
איתן כבל: כמה קודם כל אתם כאן?
מהדי בלילאת: בסביבות 20 כאן בועדה.
איתן כבל: מכל הארץ.
מהדי בלילאת: כן, מכל הארץ.
איתן כבל: אז קודם אנחנו יודעים איפה אנחנו נמצאים, מאיפה אנחנו מגיעים.
איתן כבל: אז ברשותכם אני אתן סקירה קצרה.
איתן כבל: אני כבר אתן לכם את הסדר כדי שאנחנו ככה נהיה יותר מפוקסים.
איתן כבל: הכי חשוב לנו כאן היום הזה, זה לשמוע אתכם.
איתן כבל: יש 20 בני נוער.
איתן כבל: זה היום שלכם.
איתן כבל: אני אשתדל להיות מה שקוראים, הרגולטור, הוסת, לנסות איכשהו ככה לכוון שמה יותר קולות יישמעו כאן  בועדה.
איתן כבל: יש לנו כאן, נעשה אחרי דברי הפתיחה שלי, יהונתן קלינגר, כפי שאתם רואים גם על המסך, יציג מצגת קצרה ואנחנו נפתח דיון.
איתן כבל: יש כאן נציגות גם של המשרד לביטחון פנים, משרד החינוך, המדע והטכנולוגיה, רווחה, מועצה לשלום הילד, איגוד האינטרנט ועוד רשימה ארוכה וטובה.
איתן כבל: אני אשתדל באמת לתת גם לגורמים המקצועיים לתת מענים לשאלות שיעלו  כאן, אבל כפי שאני חוזר ואומר, זה בראש ובראשונה היום של בני הנוער.
איתן כבל: ברשותכם, אני קיבלתי חומר שהוכן על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
איתן כבל: נעשתה עבודה באמת באמת...
איתן כבל: אני עברתי על זה.
איתן כבל: נכון שכשאתה רק רואה את זה אתה אומר, ואללה, מה, אני ספרן?
איתן כבל: מה, אני הולך להיות חוקר בתחום?
איתן כבל: אבל בסך הכול הכללי כשאתה עובר על הדברים, נעשתה עבודה באמת יוצאת מן הכלל ומגיע לכם שאפו.
איתן כבל: כל אחד מהפרקים נעשה באופן מאוד מקצועי, מאוד ממוקד ומאוד נהניתי לקרוא את החומר.
איתן כבל: עכשיו לגופו של עניין.
איתן כבל: תראו, אני מדבר אתכם עכשיו כהורה.
איתן כבל: אני בראש ובראשונה הורה.
איתן כבל: זה שאני חבר כנסת, אין לזה שום משמעות בבית, כפי שאתם מבינים.
איתן כבל: בבית לא קוראים לי חבר הכנסת איתן כבל, קוראים לי אבא וזה השם שלי, ויש לכך את כל המשמעויות הנובעות מהאחריות שיש להורים, לאמא ולאבא.
איתן כבל: אני אומר לכם בכנות, רעייתי היא אדם מאוד דומיננטי בבית, אבל שיהיה ברור, אני לא פחות.
איתן כבל: חשוב לי מאוד מאוד מאוד, אם הייתי יכול לומר את זה עוד 5 דקות, הייתי חוזר על זה.
איתן כבל: מאוד-להיות שותף בגידול המשפחה שלי, ואינני מקבל את המושג הזה, יש את הזמן איכות.
איתן כבל: זה צמד מילים מכובס בעיניי.
איתן כבל: אני באמת רוצה להיות שותף.
איתן כבל: עכשיו ראו, בתוך השותפות הזו, אחד הנושאים המרכזיים שגם אנחנו ההורים, כפי שאמרתי לכם, שנינו מאוד דומיננטיים, עסוקים בניסוי וטעייה, זה סביב כל העניין הטכנולוגי המתפתח יותר מהר מהיכולת שלנו לחשוב.
איתן כבל: עכשיו תזכרו, יש לי 3 בנות, 12,9 ושנתיים.
איתן כבל: כשאני מדבר על שתי הבנות, גם ה-9 וגם ה-12, ו-12.5, הן ברמת מיומנות מאוד מאוד מאוד גבוהה בשימושים בכל הטכנולוגיות.
איתן כבל: אני מסתכל על זה, או אנחנו בבית מסתכלים על זה מנקודת מבט שמדובר בזוג הורים שמבינים את העסק, שמבינים את המשמעות, ואנחנו אומרים לעצמנו, וואו!
איתן כבל: המשמעות היא קודם כל, לפני הכול, עד כמה שאפשר-חינוך.
איתן כבל: אי אפשר.
איתן כבל: אי אפשר לנסות כל היום לבלוש ולעקוב.
איתן כבל: אם אני אומר את זה כך, דאגת ההורים עברה מן הרחוב אל החדר.
איתן כבל: ממש כך.
איתן כבל: אם כשאני הייתי ילד, ההורים שלי דאגו כל הזמן איפה אנחנו, מתי נחזור, דברים מן הסוג הזה, אין כמעט היום, מה שנקרא משחקי חצר במובן שהמבוגרים מבינינו שסביב השולחן הזה, מכירים.
איתן כבל: יש, אבל לא באותה עוצמה או באותה תדירות.
איתן כבל: אבל בבירור, הכול הפך להיות בתוך החדר, ועולם ומלואו בתוך החדר.
איתן כבל: זה בלי לדבר.
איתן כבל: המפגשים החברתיים נעשים בחדר.
איתן כבל: אתה מדבר עם החברים שלך, לא בשכונה למטה, מתחת לעץ הדומים.
איתן כבל: לכל אחד יש את עץ הדומים שלו, או את נקודת המפגש שלו.
איתן כבל: המפגש הוא מול המרקע, מול המסך, וגם אם נדמה לך לעיתים שהמחשב נמצא במרכז הבית, הרי בשנייה אחת יש רמת מיומנות כל כך גבוהה, שהם יכולים, אם אין מערכת אמון מאוד עמוקה, הרי אתה לא מספיק.
איתן כבל: עד שאתה רק נכנס לחדר, כבר בהקלקה אחרת הם עוברים לאיזה משחק של פקמנים או לא יודע מה.
איתן כבל: זה ברור לי שזה כך.
איתן כבל: או כל אחד מהמשחקים הלכאורה משעממים שיש כאילו בתוך הרשת.
איתן כבל: למשל עם הבנות שלי, אני אומר לכם את זה גם במשרד אצלי, אנחנו מנהלים לא מעט שיחות בינינו, סביב הסיפור הזה של הרשת.
איתן כבל: ואני אומר רשת על כל המשתמע ממנה.
איתן כבל: זה מטלפון נייד, סלולארי ועד אינטרנט לגווניו והתעסקויותיו השונות, שהן כמעט אינסופיות היום.
איתן כבל: והשאלות שעומדות בפנינו הן לא פשוטות.
איתן כבל: לדידי אני הגעתי למסקנה שאסור בשום פנים ואופן לנו כהורים, לנסות להילחם בזה.
איתן כבל: אין לזה גם סיכוי.
איתן כבל: זה כמו שאתה מנסה לעקוב אחרי הילדים שלך.
איתן כבל: כמה תוכל לעקוב אחריהם?
איתן כבל: צריך להתחבר לזה.
איתן כבל: כל דור, אמרו עליו שאוי ואבוי.
איתן כבל: זה הדור הכי נורא שהיה, וזה דור האספרסו ודור הזה וכל דור מקבל את הכותרת הנוגעת לתקופה ההיא.
איתן כבל: דרך אגב, דור האספרסו עשה את המלחמה הכי מפוארת שהייתה למדינת ישראל, מלחמת ששת הימים.
איתן כבל: מי שבטח מכם ראה יותר מסרט אחד של אקסימו לימון, שמתעד פחות או יותר את התקופה.
איתן כבל: אבל מנקודת המבט שלי, החינוך, באמת, הרי אנחנו העמסנו על החינוך הזה אינסוף של דברים, אבל בסוף זה חינוך.
איתן כבל: זה חינוך עוד לפני בית הספר.
איתן כבל: זה בבית.
איתן כבל: אנחנו מנסים גם על בית הספר לזרוק את כל הבעיות ואת כל העניינים שלנו.
איתן כבל: אז אני אומר לכם, זה קודם כל בבית.
איתן כבל: זה היכולת לבנות בין הורים לבין ילדים, עד כמה שאפשר, מערכת יחסי אמון ומשמעת עצמית.
איתן כבל: כי בסופו של תהליך, לא כל ההורים הם ברמה, לא האישית אני מתכוון, אלא ביכולת של להבין את מה שקורה ברשת, כמו למשל.
איתן כבל: .אפילו רעייתי יותר ממני.
איתן כבל: יש הורים שאין להם מושג.
איתן כבל: אין להם מושג בכלל מה קורה שם בחדר, או אפילו גם כשהוא נמצא באמצע הסלון או במקום בולט.
איתן כבל: לא כל ההורים יודעים שהיום כל אפליקציה אתה יכול להוריד היום לטלפון סלולארי ולעשות את כל אותם דברים שאתה במחשב, לעשות אותם בסלולאר.