GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פרופ' אהוד קינן: יש ציטטות שאני, אין לי זמן להתעכב עליהן, ציטטות יפהפיות של איינשטיין למשל, שכדי להגיע, צריך לוגיקה כדי להגיע מנקודה א' לנקודה ב', אבל  באמצעות הדמיון אתה יכול להגיע לכל מקום ודבר נוסף, אתה לעולם לא יכול לפתור בעיה באותה הרמה שבה הבעיה הזאת נוצרה, אתה צריך ללכת לרמה אחרת.
פרופ' אהוד קינן: פסטר אמר את האמרה המפורסמת – Chance favors the prepared mind, כלומר, רק מי שבאמת מוכן לקבל את מה שהטבע מראה לו ומנסה להציע לו.
פרופ' אהוד קינן: ו-וויטהד, שהוא היה אגב המנחה לדוקטורט של ברנרד ראסל, מתמטיקאי ופילוסוף, אמר שכל רעיון חדש בפעם הראשונה שמביעים אותו, יש בזה מידה מסוימת של טיפשות.
פרופ' אהוד קינן: ואנחנו יודעים את זה.
פרופ' אהוד קינן: ריקו פרמי, מהדור של אלברט איינשטיין, חתן פרס נובל לפיסיקה, אמר שכאשר אתם עושים ניסוי יש שתי אפשרויות, או שאתם מקבלים את התוצאה שחשבתם שתתקבל, ואז מה שעשיתם זה מדידה, אבל אם קיבלתם את מה שלא חשבתם שתקבלו, זה נקרא תגלית, זה Discovery.
פרופ' אהוד קינן: וכל המדע הוא למעשה, רוב התגליות של המאה ה- 20, מישהו אפילו ניסה לכמת את זה, 95% או יותר באו כתוצאה מ- Accident, כתוצאה ממה שאנחנו קוראים Serendipity, באקראי.
פרופ' אהוד קינן: ארתור קורנבר, חתן פרס נובל, אבא של רוג'ר קורנבר, שגם הוא קיבל פרס נובל וקשור לטבע כמובן, דגל בעניין הזה, הוא מעלה את חשיבותו של המחקר הבסיסי במיוחד כדי לפתח דברים שימושיים ברפואה.
פרופ' אהוד קינן: פרנס ז'ואה ז'קוב אמר, הוא לא היחידי שאמר את זה, שחידושים במדע זה לא ממש דברים חדשים אלא זה צירופים חדשים של דברים שידענו אותם קודם.
פרופ' אהוד קינן: הצירופים הם הדבר האורגינאלי, המקורי.
פרופ' אהוד קינן: ישנם כאן כמה ציטטות של אנשים שלא אנשים מהרחוב, הייתי אומר, אלא אנשים, ישנם אנשים כאלה, למשל המהנדס הראשי של צבא הקיסר אספסיאנוס, שאמר בזמנו איך אומרים בעברית צחה?
פרופ' אהוד קינן: תעזבו אותי משטויות, אין יותר מה לחקור בנושא של טכנולוגיה מדעית, אנחנו כבר יודעים את הכל ואם אתם באים עם רעיונות חדשים, זה במאה הראשונה לספירה, כן?
פרופ' אהוד קינן: אנחנו כבר מסודרים, אנחנו לא צריכים יותר טכנולוגיות צבאיות, אנחנו גילינו את הכל.
פרופ' אהוד קינן: אגב, הוא לא היחידי שאמר דברים כאלו.
פרופ' אהוד קינן: היה מישהו שהציע לסגור את משרד הפטנטים האמריקאי בסוף המאה ה- 19.
פרופ' אהוד קינן: כי כבר גילו הכל.
פרופ' אהוד קינן: ויש כאן עוד ציטטות, למשל בענייני רפואה, של הסרג'נט אקסטרה אורדינארי קווין ויקטוריה, שאמר שמה שבטוח הוא, שאין שום סיכוי שאי-פעם מנתחים יוכלו לחדור לחלל הבטן, לחזה ולגולגולת.
פרופ' אהוד קינן: לורד קלווין שהוא בוודאי לא קוטל קנים, אנחנו יודעים את מעלות קלווין, אמר ש- Heavier then air, כלומר מכונות תעופה שכבדות מהאוויר, זה לחלוטין בלתי סביר ולורד ריילי אפילו, בהתחכמות מסוימת, שאין לי אפילו מולקולה אחת של אמונה, שאי-פעם תהיה תעופה אווירית, חוץ מאשר כמובן בלונים פורחים.
פרופ' אהוד קינן: יותר מזה, מקור מכובד כמו ה- Scientific American, מ- 1920 במאמר מערכת אומר, מסביר למה אין סיכוי שתהיה תעופה באמצעות מכונות כבדות מהאוויר, הסיכוי היחיד לעבור טרנסאטלנטי זה באמצעות בלונים פורחים, זה כמובן כי הם קלים מהאוויר.
פרופ' אהוד קינן: המכונות הכבדות יותר יהיו למרחקים קצרים רק מעל היבשה, מדוע?
פרופ' אהוד קינן: מכיוון שמכונת קיטור או מנוע קיטור הוא די כבד ופחם וכל הדברים האלה, קשה להרים את זה לשמיים, אז זה אולי יעזור בתעופה מעל היבשה.
פרופ' אהוד קינן: מה שהם לא ידעו, שבאותו זמן היה סטודנט צעיר באוניברסיטת קיימברידג', בשם פרנק וויטל, שכאשר הם אמרו את מה שאמרו, הוא רשם פטנט כסטודנט לתואר ראשון באוניברסיטת קיימברידג', על המנוע הסילוני.
פרופ' אהוד קינן: לגבי הכרזות לורד רתלפורד, למשל.
פרופ' אהוד קינן: אנחנו עוד מעט נחזור אליו, יש עוד כמה דברים מעניינים שהוא אמר.
פרופ' אהוד קינן: לור רתלפורד אמר שכל מי שחושב שאנחנו אי-פעם נצליח לבקע את האטום ולהפיק מכך אנרגיה, את הגרעין של האטום, הוא סהרורי.
פרופ' אהוד קינן: סיר ג'ורג' תומפסון, חתן פרס נובל, אמר שהסיכוי לתעופה בחלל, שהבן-אדם יגיע לחלל, זה סיפורי מעשיות לנערי בית-ספר וגם ריצ'רד וודלי אמר שזה שטות מוחלטת ושימו לב מתי הם אמרו את זה, הם אמרו את זה ב- 1956.
פרופ' אהוד קינן: ב- 1957 היה הספוטניק.
פרופ' אהוד קינן: כלומר, בזמן שהם אמרו את מה שאמרו, הרוסים כבר מזמן עשו את הניסויים האחרונים לקראת השילוח של ספוטניק וכמה שנים אחרי זה את יורי גגארין.
פרופ' אהוד קינן: אבל נלך לנשיא ארצות-הברית, לפרנקלין רוזוולט.
פרופ' אהוד קינן: רוזוולט ב- 1937, הקים ועדה שמטרתה היתה לתת לו אינפורמציה מה הולך לקרות במדע בארצות-הברית ובעולם בכלל, ב- 20, 30 השנים הקרובות, ולהוציא מסקנות.
פרופ' אהוד קינן: הוא הושיב שם, אני לא זוכר כמה, אבל כמה עשרות של בכירי המדענים בארצות-הברית והם ישבו ודיסקסו את כל האינפורמציה הזאת, את כל הידע שהיה להם, והגיעו לשתי מסקנות.
פרופ' אהוד קינן: כל הוועדה הזאת הגיעה לשתי מסקנות.
פרופ' אהוד קינן: קודם כל, מחקר חקלאי צריך לשפר את היבולים בארצות-הברית, והדבר השני – צריך למצוא איזה שהיא דרך להפוך פחם לדלק נוזלי.
פרופ' אהוד קינן: זאת ההמלצה.
פרופ' אהוד קינן: מה שהוועדה של רוזוולט פספסה, חשוב להשתמש בשפה פופולארית, זה את הפיצוח של האטום, את הגרעין, את הפיוז'ן, Diffusion, את הרדאר, את הלייזר, את הטרנזיסטור, את המעגלים המודפסים, את ה- Magnetic resonance, את ה- Imaging tomography, ה- Personal computers, אינטרנט.
פרופ' אהוד קינן: כאן אולי זה קצת לא הוגן כי זה היה מעל, אחרי שנות ה- 60, אבל ה- סי.די. רום, הדיסקים, כל העניין של הרקטות, של המנוע הרקטי וכל מה שקשור בכך.
פרופ' אהוד קינן: מכונות פקס'.
פרופ' אהוד קינן: אגב, מה שמסומן כאן בכוכבית, זה לא איפה שזה לא היה ידוע.
פרופ' אהוד קינן: מכונת פקס' כבר היתה ידועה ב- 1840, רק שאף אחד לא שם לב לזה, במיוחד באנגליה, מי צריך פקס' כשיש דואר כל-כך יעיל כמו הדואר של המלכה הבריטית.
פרופ' אהוד קינן: ה-סינכוטרון רדיאיישן, הפולימרים, כל הפולימרים, כל מה שאנחנו קוראים שקית פלסטיק או שקית ניילון, בשפה עממית, הפוליאתילן, פוליפרופילן, לחלוטין לא היה ברשימה של הוועדה הזאת.
פרופ' אהוד קינן: המעבר מגז לגז נוזלי, האמת היא שמדענים גרמניים כבר עסקו בכך ורוזוולט, הוועדה שלו ידעה על כך, התהליך של פישר טרופ להפוך חד תחמוצת הפחמן ומימן לגז נוזלי, כל העניין של אנטיביוטיקה.
פרופ' אהוד קינן: פלמינג, עם הפניצילין שלו, היה כבר ב- 1920.
פרופ' אהוד קינן: אבל אף אחד לא שם לב לזה ב- 37.
פרופ' אהוד קינן: ביוטכנולוגיה, אולי אפשר להזכיר את ויצמן כבר בתחילת המאה, 1904.
פרופ' אהוד קינן: ואני יכול להמשיך ולהמשיך, ג'נומיקס, מונוכרונל אנטיבודיז, בשביל רות ארנון ומיכאל סלע, הגלולה למניעת היריון, רוב התרופות שאנחנו מכירים, וניתוחים של השתלת איברים וכך הלאה.
פרופ' אהוד קינן: הספר הזה הוא אחד הספרים מכמה ספרים שיצאו בארצות-הברית שמתייחס לנקודה הזאת של The fortune sellers, כל מיני אנשים שמנסים לחזות את העתיד ומה שהוא אומר שהמקצוע הזה, של חיזוי העתיד, הוא קורא לו המקצוע השני הכי עתיק בעולם.
פרופ' אהוד קינן: קנת גרברייט אמר את זה על כלכלה, שכל מי שמנסה לעשות, לחזות את מה שקורה בכלכלה, הסיבה היחידה שזה כדאי לעשות את זה, כדי להפוך את האסטרולוגיה למקצוע מכובד, מדעי.
פרופ' אהוד קינן: אני רוצה, אבל בהקשר הזה, לומר משהו יותר רציני וזה העניין של החופש שנדרש לעיסוק מדעי.
פרופ' אהוד קינן: וג'פרסון הוא אחד הגיבורים הגדולים שלי והדברים האלה שהוא אמר רשומים כאן למטה.
פרופ' אהוד קינן: הוא אמר דבר וחשוב להגיד את זה בכנסת, שמדינה שבה האזרחים פוחדים מהממשלה, זה דיקטטורה, ומדינה שבה הממשלה פוחדת מהאזרחים, זה דמוקרטיה.
פרופ' אהוד קינן: אז זה מה שיש לנו כאן.
פרופ' אהוד קינן: ואני רוצה לומר דבר אחד שגם ג'פרסון אמר, שמדינה נמדדת או רמת המדע נמדד ברמת החופש שהמדינה מעניקה למדענים שלה ואת זה אמר בצורה מאוד ברורה הרולד ורמוס, בן של פליטים יהודים מאירופה, דור שני בארצות-הברית, חתן פרס נובל, היה הנשיא, הדירקטור של NIH, גוף קטן וצנוע שיש לו תקציב של 30 מיליארד דולר בשנה והוא אמר דבר מאוד מאוד ברור שהמדע הוא כאוטי, הוא בלגניסטי והוא צריך להיות בלגניסטי.
פרופ' אהוד קינן: הבעיה היא שנציגי ממשלה וגורמים מתקצבים, יש להם בעיה עם זה, כי שם הכל צריך להיות מסודר ויש מאבק מתמיד ויהיה מאבק מתמיד כל הזמן שממשלות מנסות לסדר את המדע והמדענים מנסים להישאר במצב הכאוטי.
פרופ' אהוד קינן: באותן מדינות, ויש דוגמאות לכך, באותן מדינות שבהן הם הצליחו, שהממשלות הצליחו או הגופים הצליחו, הם הצליחו לסדר את המדע נהדר ובאותה הזדמנות גם הרגו אותו.
פרופ' אהוד קינן: וזאת נקודה שאני רוצה לציין כאן, כי אני חבר בין שאר התפקידים שלי, כוועדה הבין סנאטית של האוניברסיטאות, לשמירת החופש האקדמי במדינת ישראל וכל מה שיש לנו זה סעיף מס' 15, בחוק המועצה להשכלה גבוהה שאנחנו שומרים עליו מכל משמר, מכיוון שיש כל הזמן ניסיונות לעשות סדר בבלגאן הזה.
פרופ' אהוד קינן: הדבר השני, אני אנסה לקצר.
פרופ' אהוד קינן: אני רוצה לומר בהקשר הזה של שנת הכימיה הבינלאומית, שהכימיה לא רק שהיא לא בעיה, כפי שחלק גדול מהציבור חושב, אלא אם יש איזה שהוא סיכוי לפתור את בעיות העולם, מי שיפתור את זה, זה בעיקר הכימיה.
פרופ' אהוד קינן: זה העולם שלנו, ויש כאן שתי שאלות כמה שנים אנחנו עוד נצליח לשרוד, אני מדבר על האנושות, בעולם הזה, וכמה נצליח לשמר את העולם הזה ואת ה- Biodiversity  שלו.
פרופ' אהוד קינן: ככה נראה העולם לפני שהאנשים הגיעו אליו ואותו מקום נראה קצת אחרת אחרי שהאנשים הגיעו אליו.
פרופ' אהוד קינן: הדבר הזה מעורר הרבה מאוד שאלות.
פרופ' אהוד קינן: התפוצצות האוכלוסין ב- 1800 היינו כאן רק מיליארד אנשים, היום אנחנו כבר שבעה מיליארד ועוד מעט נהיה עשרה מיליארד וכאן אתם יכולים לראות באזור הזה, איפה נמצאים כל האנשים האלה.
פרופ' אהוד קינן: אתם רואים, יש חדשות טובות, עדיין בסהרה ובגרינלנד יש מקום, אבל גם זה ייתפש ביום מן הימים, אלה הגרפים, זה גרף לוגריתמי שאתם יכולים לראות שאנחנו מתקרבים מהר מאוד לעשרה מיליארד ואתם רואים מי האוכלוסיות שגדלות מהר יותר.
פרופ' אהוד קינן: הבעיות שאותן הגדירה ה- Royal society החברה הבריטית לכימיה, הגדירה את הבעיות האלה כתשע בעיות קרדינאליות שהעולם צריך להתמודד אתן והכימיה תמלא תפקיד מרכזי בפיתרון – עניין של מקורות אנרגיה חלופיים.
פרופ' אהוד קינן: רק נתון קל – אנרגיית השמש שנופלת על כדור הארץ בשעה אחת, היא שווה לסך כל האנרגיה שצורכת כל האנושות, באנרגיה חשמלית, במשך שנה שלמה.
פרופ' אהוד קינן: אז יש מקום לנצל את האנרגיה הזאת בדרכים שונות, בפוטוסינתזה, בתאי שמש וכך הלאה.
פרופ' אהוד קינן: בעיית מים – יש היום, רק נדבר על ילדים, חמישה מיליון ילדים מתים בשנה מבעיות מים או מהיעדר מים או מזיהום מים.
פרופ' אהוד קינן: תעשו חשבון קל, זה כל שש וחצי שניות, מת ילד בעולם כתוצאה מבעיית מים, זיהום או היעדר מים, וזו תמונה שהיא יותר מוכרת לנו.
פרופ' אהוד קינן: זיהום אוויר ולא רק אוויר, אלא גם העניין של שכבת האוזון וגזים שתורמים לאפקט החממה.
פרופ' אהוד קינן: מזון, חומר גלם שאנחנו כמובן צורכים ויש להם סוף, הם מוגבלים, כמובן Feedstock, חומרי גלם לתעשייה, בריאות, זאת אולי תמונה מצחיקה, אבל זאת תמונה שהמשמעות שלה היא לא כל-כך מצחיקה, האוכלוסייה של העולם גדלה.
פרופ' אהוד קינן: בתחילת המאה ה- 20 תוחלת החיים היתה בסביבות 47 שנים, היום אנחנו כמעט כפול מזה, ואנחנו ממשיכים להתקדם, יש לזה משמעויות קשות מאוד שכולנו מכירים.
פרופ' אהוד קינן: בעיות העיור, העולם הולך ומצטופף לערים ענקיות של עשרות מיליוני תושבים, בעיות של צפיפות, של תחבורה וכך הלאה.
פרופ' אהוד קינן: ואלה הנושאים שדובר עליהם והדבר האחרון שאני אומר ובזה אני אסיים, זה דווקא ברמה שכבר נאמרה כאן.
פרופ' אהוד קינן: מה שאתם רואים כאן זה סיפור שהוא ספר שיצא לפני שנה, פחות או יותר, והוא פחות או יותר מדבר על קסמים, על משהו שקרה כאן, שהוא לא יאומן.
פרופ' אהוד קינן: The most creative economy worldwide.
פרופ' אהוד קינן: בן גוריון אמר שבארץ ישראל, מי שלא מאמין בניסים הוא פשוט לא ריאליסט, הוא לא מציאותי.
פרופ' אהוד קינן: חיים ויצמן, היריב הפוליטי שלו, אמר – נכון, קסמים או נסים, מתרחשים, אבל צריך לעבוד קשה מאוד כדי להגיע אליהם.
פרופ' אהוד קינן: הנתונים שמובאים בספר הזה הם נתונים מדהימים מכל בחינה.
פרופ' אהוד קינן: אני הבאתי רק אחד מהם.
פרופ' אהוד קינן: 60 חברות בנסד"ק, חברות ישראליות.
פרופ' אהוד קינן: קנדה היא מספר 2, אבל ישראל זה כמעט כמו כל שאר העולם, ולדעתי, המספר הזה הוא כפול, מכיוון שיש הרבה חברות שישראלים הקימו בארצות-הברית, אבל הן חברות ישראליות, באמצעות חברות בת, הפעילות היא בארץ אבל הם רשמו אותן כחברות אמריקאיות.
פרופ' אהוד קינן: לדעתי, המספר הזה הוא כפול, אולי 120 חברות שיש בנסד"ק.
פרופ' אהוד קינן: המספרים האלה מדהימים מבחינת סטרט-אפ או Venture capitalist, קרנות הון סיכון שמשקיעות בישראל ללא תקדים פר קפיטה, ללא תקדים משום מדינה אחרת.
פרופ' אהוד קינן: 3,850 סטרט-אפים במדינת ישראל, אחד לכל 1,800, מספר חסר תקדים ואתם רואים כאן את הדברים האחרים שרשומים.
פרופ' אהוד קינן: אבל הנקודה שאני רוצה לומר זה חינוך וחינוך וחינוך.
פרופ' אהוד קינן: התמונה, הסיבה שהבאתי את ארנולד שנברג ואת ג'ורג' גרשווין, מכיוון שזה סיפור קלאסי שמתאר בדיוק למה ישראל מצליחה, למה ישראל מצליחה כל-כך, למה יש כאן כל-כך הרבה יוזמה, כל-כך הרבה נטילת סיכונים, כל-כך הרבה היצמדות למטרה, כמובן בגלל החינוך הצבאי, עבודת צוות וכך הלאה.
פרופ' אהוד קינן: הסיפור הוא שג'ורג' גרשווין, שהוא היה צעיר ב- 24 שנים מארנולד שנבר והוא ראה בו כאיזה גורו גדול במוסיקה, בא אליו ואמר לו – אני רוצה שתלמד אותי הלחנה.
פרופ' אהוד קינן: אני רוצה להיות תלמיד שלך.
פרופ' אהוד קינן: הוא אומר – למה אתה רוצה ללמוד אצלי?
פרופ' אהוד קינן: אני רוצה, החלום שלי להיות גרשווין מספר 2. אומר לו ארנולד שנברג – למה לך להיות שנברג מס' 2, אם אתה יכול להיות גרשווין מס' 1?
פרופ' אהוד קינן: וזאת אולי התמצית של הישראלים.
פרופ' אהוד קינן: יש כאן כך וכך מיליון ישראלים, כולם רוצים להיות מספר 1. זאת הסיבה שלממשלה כל-כך קשה לנהל אותנו וזאת הסיבה שאין שום סיכוי לחברות גדולות לעשות כאן ייצור סדרתי של מכונות כביסה או של כל מיני מוצרים אחרים.
פרופ' אהוד קינן: סטראט-אפים – כן, פטנטים – כן, אבל ייצור סדרתי של מוצרים – זה צריך לעשות במקומות אחרים בעולם.
פרופ' אהוד קינן: וזה השקף האחרון, זאת הסיבה שאני אופטימי לגבי החינוך.
פרופ' אהוד קינן: נאמרו כאן דברים לגבי החינוך וזה חסך לי די הרבה.
פרופ' אהוד קינן: אנחנו בנקודה קצת עצובה בנושא החינוך.
פרופ' אהוד קינן: היום מסיימים בגרות במדעים פחות או פחות או יותר 20% מילדי ישראל, מסיימים בגרות במדעים, במקצוע מדעי כלשהו.
פרופ' אהוד קינן: 80% מאזרחי ישראל כמעט ואין להם מושג במדע.
פרופ' אהוד קינן: המשמעות היא מדהימה, המשמעות היא בזבוז פרוע של הדבר היחיד הטוב שיש לנו במדינה הזאת וישנן כמובן התארגנויות לתקן את הדבר, וזאת בדיוק הסיבה שהבאתי את עיקרון לה שטלייה.
פרופ' אהוד קינן: ההגדרה שלי של משהו יהודי, אני לא יודע מה זה יהודי ואני גם לא יודע מה זה העניין הגנטי, אבל אני יודע שהדבר המאפיין החשוב ביותר של יהודי זה מישהו ששייך לחברה שאצלה החינוך והעיסוק האינטלקטואלי האינטנסיבי זה ערך עליון.
פרופ' אהוד קינן: ומכיוון שהערך העליון הזה נשחק במהלך השנים על-ידי מערכת החינוך הפורמאלית, יש כל הזמן תיקונים והתיקונים האלה הולכים ומתרבים, יש עתידים, יש קדם עתידים, יש מופת, שזה מפעל יוצא מהכלל, אני נפגשתי עם אורנה שניידרמן וניצה רטנר ושמעתי דברים מופלאים על התוכנית הזאת שהתחילה על-ידי רוסים, העלייה הרוסית הברוכה שהגיעה לארץ והיום היא מופת פזורה בהרבה מאוד בתי-ספר, ואלו תיקונים של המערכת.
פרופ' אהוד קינן: כלומר, אזרחי מדינת ישראל רוצים שבניהם, בנותיהם, יגיעו למדעים ואני אומר דר פשוט מאוד ובזה אני אסיים, היום מסיימים 20% מילדי ישראל מדעים, יש לנו 3,840 סטארט-אפים.
פרופ' אהוד קינן: אם נגיע לכפול מזה, וזה לא בעיה להגיע לכפול מזה, 40% מתושבי מדינת ישראל יסיימו מדעים, אז יהיה לנו 7,000 סטארט-אפים ואז מדינת ישראל כבר לא תהיה אותה מדינה, זה כבר יהיה משהו אחר.
פרופ' אהוד קינן: זהו הסיום והחלום ומה שאנחנו רוצים זה את הקשר המעין משולש הזה, בין התעשייה למדע לחינוך, זה שלושת המרכיבים של החברה הישראלית לכימיה, ואני אסיים רק בדבר אחד שאמר לי לוצ'יאנו מיאני, שהוא הנשיא של ה- CNR, סוכנות המחקר באיטליה, הוא הסביר לי למה באיטליה המדע, הכימיה, למעשה שבק חיים.
פרופ' אהוד קינן: מסיבה אחת פשוטה, שהתעשייה הכימית עזבה את איטליה ולא נשארה להם תעשייה כימית ומייד לאחר מזה גם האקדמיה ירדה למצולות.
פרופ' אהוד קינן: אנחנו כמובן לא שם, אנחנו כמובן בכיוון אופטימי ולכן אני רוצה לעצור כאן.
פרופ' אהוד קינן: אני הזכרתי קודם את זקן השבט, את שלום שראל בן 93, יש כאן את צעירי השבט, זוכי המדליות באולימפיאדה הבין לאומית בכימיה, הם יושבים כאן באיזה שהוא מקום, הנה.
פרופ' אהוד קינן: וגם אירנה, שהכינה אותם לאולימפיאדה הבין לאומית בכימיה, תודה רבה.
פרופ' אהוד קינן: כולם חזרו עם מדליות בכל הצבעים, זהב וארד וכך הלאה, מהאולימפיאדה האחרונה בטוקיו ולפני כן בקיימברידג' ולפני כן במקומות אחרים בעולם ואלה התיקונים, אלה התיקונים שאנחנו משלימים את מערכת החינוך הפורמאלית, על-ידי תוכניות כמו האולימפיאדה בכימיה וארכימדס וכל התוכניות האחרות.
פרופ' אהוד קינן: אז אני רוצה לעצור כאן ואנחנו נעבור לטקס הבא שהוא טקס הענקת מדליית החברה הישראלית לכימיה.
פרופ' אהוד קינן: קודם כל, אני רוצה להזמין אל הבמה את חבר הכנסת מאיר שטרית וגם את נשיאת האקדמיה, פרופ' רות ארנון.
פרופ' אהוד קינן: הרגע הזה הוא רגע מרגש.
פרופ' אהוד קינן: המדליה של החברה הישראלית לכימיה זה אות הכבוד הגדול ביותר, הגבוה ביותר שהחברה הישראלית לכימיה מעניקה.
פרופ' אהוד קינן: עד היום הוענקו שמונה מדליות וזאת הפעם הראשונה שאנחנו מעניקים את המדליה לאדם שהוא לא כימאי בהכשרתו, אבל תרם בצורה מדהימה לכימיה במדינת ישראל.
פרופ' אהוד קינן: אני אקרא קודם כל את מה שנמצא על המסך.
פרופ' אהוד קינן: לשם כך אני אזמין את הזוכה הראשון.
פרופ' אהוד קינן: את מר אלי הורביץ לבמה.
פרופ' אהוד קינן: אני אקרא את הציטטה.
פרופ' אהוד קינן: קודם כל בעברית.
פרופ' אהוד קינן: מדליית החברה הישראלית לכימיה לשנת תש"ע מוענקת בזאת למר אלי הורביץ מטבע תעשיות פרמצבטיות בעירבון מוגבל, על תרומתו הייחודית לתעשייה הכימית בישראל, על שהפך את חברת טבע לספינת הדגל של התעשייה הישראלית ולחברה המובילה בעולם בייצור תרופות גנריות.
פרופ' אהוד קינן: The Israel Chemical Society medal for 2010 is hereby awarded to Mr.
פרופ' אהוד קינן: Eli Hurvitz, Teva Pharmaceutical Industries, for his unique contributions to the chemical industry, for turning Teva into a flagship company of the Israeli industry and a worldwide of generic drug manufacturing.
אלי הורביץ: גבירותיי, רבותיי, חברים, משפחתי, אשתי, שמייצגת פה יחד עם שני שליש מהמשפחה, או נציגי המשפחה כאן, שליש אחד לצערי לא הצליח להגיע, בעצם לא לצערי, לגאוותי, לא הצליח להגיע, שתיים מנכדותינו מסיימות היום טירונות בדרום הרחוק והן תחגוגנה איתנו מאוחר יותר.
אלי הורביץ: אני מודה לנגיד באופן אישי על זה שהוא בא והייתי רוצה רק בעצם לומר את מה שאני לא אומר, או הייתי אומר לו היה לי את הזמן שצריך כדי לומר את מה שאני רוצה לומר.
אלי הורביץ: הייתי רוצה בעצם לקחת מכל הדברים שנאמרו, כמה דברים.
אלי הורביץ: הראשון הוא שיש לי את הזכות בתור אחרון להשתמש בביטוי כפי שנאמר על-ידי קודמיי.
אלי הורביץ: אז שימו את זה עכשיו ותשאירו את זה, כל מה שאני אומר, זה עומד שם למעלה.
אלי הורביץ: אני רוצה רק מתוך חלק מהדברים לומר כמעט את ההפך ממה שנשמע כאילו אמרו.
אלי הורביץ: יש איזה מין נטייה בין מדענים, מוחרפת מאוד על-ידי יהודים שבדרך-כלל נגד עין הרע פוחדים לומר דברים טובים, ואחר-כך יוצרים קניפל'ך מטעם אחד ומטעם שני, ואני כמעט רוצה לומר את ההפך ממה שנוטים לומר.
אלי הורביץ: דומני שכשהיום, יש כבר הרבה מיליארדים של אנשים, שחיים ממה שהם יוצרים, לא מה שהטבע נתן, הכל, לא מה שהטבע נתן, המסר הוא לא בואו ננצל עוד יותר את הטבע, או ננצל אותו יותר בעדינות או ננצל אותו יותר בחמלה, המסר הוא שהכוח האנושי והמגבלה של הטבע, שניהם נותנים את הכוח למדע לקבוע כל פעם אופק חדש, כשמספר האנשים שנהנה מזה, יכול לגדול רק עד הגבול שהדמיון שלנו אומר והאדם רוצה ולא עד היכן שהטבע ממציא לנו כביכול את הנתונים.
אלי הורביץ: זה בעצם כוחו של המדע.
אלי הורביץ: זה בעצם המסר האמיתי שבאים ואומרים ואני עם כל הכבוד לתום פרידמן ואחרים, צריך להבין את תום פרידמן לא בזה שהוא לא יודע שכשאתה קם האופק מתרחק, גם הוא יודע את זה, צריך להבין את פרידמן בראייה שזה הגבול האנושי שכשאני קם מתרומם יוצר יותר, אני מסוגל דווקא בעזרת המדע, דווקא בעזרת הסקרנות האנושית והרבה מאוד מהתכונות היהודיות, אפשר דווקא על-ידי זה להביא לעולם טוב יותר ובריא יותר לכולנו.
אלי הורביץ: ובתור מי שחי בחברה, שיום יום בעצם נתקלת בשאלות האלה, חלק במערך הבריאות וחלק גם בניהול השוטף, אני יודע את המרחק בין האמירה של הרצון לכאן אנחנו רוצים להגיע והמעשה היום-יומי של תכנון קפדני ופרטני של כל סעיף וסעיף, שלולא המסגרת שיצרנו, לא היינו ממלאים תוכן חדש.
אלי הורביץ: על התוכן מוכרחים לקלוט אותו כבאמת גבול היכולת האנושית.
אלי הורביץ: וכדי שהגבול יהיה סביר, צריך לפעול במסגרת, ליצור אותה והמסגרת הזו זה חוקים, זה רצונות, זה סידורים, זה פרטים, זה לעתים פרטי פרטים, שהסקרנות והכוח האנושי מדעי מוביל אותנו אליהם.
אלי הורביץ: בשמחה אני מקבל את הפרס ובהרבה מאוד התרגשות, ואני את הסיכה הזו לצערי לא אוכל לענוד, כי היא גדולה, אבל יש לי סיבה אחרת, מכובדת.
פרופ' אהוד קינן: תודה רבה למר אלי הורביץ.
פרופ' אהוד קינן: שוב, גם הפרס השני גורם לי אישית התרגשות גדולה.
פרופ' אהוד קינן: אני אקרא את הדברים.
פרופ' אהוד קינן: מדליית החברה הישראלית לכימיה לשנת תש"ע מוענקת בזאת לפרופ' מאיר וילצ'ק, מכון ויצמן למדע על פיתוח הטכנולוגיה של קומטוגרפיית זיקה להפרדת חלבונים וניקויים, אשר הובילה מהפכה בתעשיית התרופות להקמתן של תרופות ביוטכנולוגיות רבות ברחבי העולם ולפעילות מחקרית ותעשייתית אדירה.
פרופ' אהוד קינן: The Israel Chemical Society medal for 2010 is hereby awarded to Professor Meir Wilchek, the Weizmann Institute of Science, for developing the technology of affinity chromatography which is used for protein purification, revolutionized the pharmaceutical industry, generating numerous biotechnological companies and significant research and industrial activities worldwide.
פרופ' מאיר וילצ'ק: כבוד יושב-ראש ועדת המדע בכנסת, כבוד רות ארנון יושבת ראש, נשיאת האקדמיה הישראלית למדעים שבפעם הראשונה אני קורא לה כבוד, זאת רותי תמיד, כבוד הנשיא לשעבר של מכון ויצמן, פרופ' מיכאל סלע, כבוד וסגן נשיא מכון ויצמן, חיים גרטי, שיושב פה, ואני רוצה גם להודות לכל חבריי לעבודה ואני אזכיר רק שניים שנמצאים בקהל, ד"ר טליה מירון ופרופ' אד באייר, וכמו-כן ברצוני להודות למשפחתי, לאשתי, לילדיי ונכדיי, שהגיעו לפה וגם אצלי יש נכדים שלא הגיעו כי הם בצבא, אבל לכולם אני מודה.
פרופ' מאיר וילצ'ק: מר אלי הורביץ, אתם יודעים, הוא איש מעשה.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אני יודע איש אקדמיה תיאורטיקאי, ואתם יודעים מה זה אומר.
פרופ' מאיר וילצ'ק: תיאורטיקאי ואיש מעשה טיילו ביער ופתאום קפץ עליהם אריה, ראו את האריה מייד האיש המעשה הוריד את הנעליים שלו, לבש נעלי ספורט, האיש האקדמיה שואל אותו – אתה חושב שאתה יכול לרוץ יותר מהר מהאריה?
פרופ' מאיר וילצ'ק: הוא אומר – לא, אני צריך לרוץ יותר מהר ממך.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אלי הורביץ, מר אלי הורביץ, הוא איש שרץ הרבה יותר לפנינו.
פרופ' מאיר וילצ'ק: כשאנחנו ממציאים משהו, אנחנו עוד לא יודעים לאן זה ילך, הוא כבר יודע לבחור את הנושא הנכון ובזה אנחנו מודים לו.
פרופ' מאיר וילצ'ק: יש אמרה מפורסמת של ימי הביניים שאומרת שאם אתה רוצה לגלות יבשות חדשות או אוקיאנוסים חדשים, אתה צריך לא לפחד להתרחק מחוף הים וזה בדיוק מה ששנינו, אלי ואני, לא פחדנו.
פרופ' מאיר וילצ'ק: הוא בכיוון התעשייה ואני בכיוון המדע.
פרופ' מאיר וילצ'ק: כדי להסביר לכם מה זה Affinity chromatography, אני רוצה לתת לכם דוגמה.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אנחנו היינו בין הראשונים, אני וחבריי המדענים, היינו בין הראשונים שהחלטנו שלנקות חלבונים, שזה דבר קטן, תמיד היה לוקח חמש-שש שנים לנקות חלבון.
פרופ' מאיר וילצ'ק: וזה היה יותר מדי זמן, במיוחד לישראלי שאין לו סבלנות.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אז הרעיון שלי היה שבמקום שנשתמש בשיטות פיסיקאליות וכימיות לנקות חלבונים, בואו נשתמש דווקא ההפך, במה שהביולוגיה מכירה, וזה הזיקה.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אנחנו מכירים שאין בגוף שלנו שום מולקולה אחת שלא מכירה שנייה.
פרופ' מאיר וילצ'ק: האף יודע איפה שהוא צריך לשבת.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אז הרעיון שלנו היה למשל הורמון, יש לו קולטן, נוגדן יש לו אנטי גן, אז הרעיון שלנו היה שאם נקשור את אחד החברים של הזוג שמכיר אחד את השני בצורה כזאת נוכל לנקות את החלק, את הצד, את החבר שלו, שהוא מכיר אותו.
פרופ' מאיר וילצ'ק: המעניין הוא שלפני כמה שנים, לפני הרבה שנים, כבר בשנות ה- 80, הגיע לבקר אצלי חבר טוב שלי, ואני אמרתי לו בדיוק מה שאמרתי לכם על Affinity chromatography או כומטוגרפיית זיקה, ראיתי שהוא חייך והיה מבסוט ואז אמרתי – טוב, אני אתן לך דוגמה אחרת.
פרופ' מאיר וילצ'ק: מה הדוגמה?
פרופ' מאיר וילצ'ק: אמרתי לו שאם אתה רוצה לתפוש קופים, תקשור לעצים בננות ואז הקופים אוהבים את הבננות, יקפצו לזה.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אז הוא שאל אותי – תגיד, בשביל מה אתה רוצה לתפוש קופים במכון ויצמן?
פרופ' מאיר וילצ'ק: טוב.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אני לא רוצה להמשיך לספר לכם על המדע, אני רק רוצה להגיד את מה שאמר ידידי ויושב-ראש, נשיא החברה הישראלית לכימיה, שמאז שה- Affinity chromatography אז זה נעשה מאוד פופולארי, השיטה הזאת ושהפרינציפ הזה של שימוש בזיקה ביולוגית נעשתה מאוד פופולארית במדע בתעשייה ועכשיו משתמשים בו ברפואה, בדיאגנוסטיקה, ביולוגיה מולקולארית, בננוטכנולוגיה ועוד ובגלל זה שזה נעשה לפני זמנו, לא הוצאנו פטנט על זה ולמה לא הוצאנו פטנט על זה?
פרופ' מאיר וילצ'ק: כי בשעתו, הנשיא של מכון ויצמן אמר לנו שמה שאנחנו עושים זה אנחנו עושים את זה על חשבון הציבור, על כן זה שייך לציבור ואנחנו לא מוציאים פטנטים.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אולי בגלל זה שלא הוצאנו פטנט הוקמו כ- 75 חברות טכנולוגיות בעולם, כשהשוק של המוצרים הוא 70 מיליארד דולר בשנה.
פרופ' מאיר וילצ'ק: כשסיפרתי לחברים שלי ולתלמידים שלי על המדליה, הם אמרו לי – זה מראה שאתה מזדקן, כי מתחילים לקבל מדליות ופרסים רק כשמאבדים דברים אחרים כמו שערות, כמו זיכרון, אבל אני בכל-זאת שמחתי מאוד על המדליה הזאת כי פה קיבלתי הכרה מהקהילה שאני מאוד מעריץ ושאני מקבל אותה דווקא בכנסת ישראל.
פרופ' מאיר וילצ'ק: דרך אגב, המדליה הראשונה שאני קיבלתי זה היה כשעוד לא הייתי בן ארבע, טלאי צהוב בגטו של אוסטרובמסוביץ, שם כשהגרמנים כבשו אותנו, דבר ראשון שמו עלינו טלאי צהוב כדי שלא נוכל לנסוע ברכבת וללכת למקומות אחרים.
פרופ' מאיר וילצ'ק: וכל המשפחה שלי כמובן הושמדה בשואה, חוץ מאמי ואחותי ז"ל, ואני אולי עכשיו בין אחד המדענים הבודדים בני גילי שילידי אירופה שעדיין חיים.
פרופ' מאיר וילצ'ק: עכשיו אני חושב שאני דיברתי יותר מדי אז אני אנסה לקצר.
פרופ' מאיר וילצ'ק: לפני מספר שנים דיברתי עם מדען בכיר בארצות-הברית והוא אמר לי שכדי לעשות מדע לטווח ארוך צריכים כסף לטווח ארוך ואז הוא אמר לי, והוא גם אמר לי, זה מה שאין לכם, אבל מצד שני, הוא גם אמר לי שנחמנסון, פרופ' נחמנסון שהוא היה ידיד של מכון ויצמן אמר לו שכדי להצליח במדע צריכים שלושה גימ"לים – באידיש, געלט, געדולט, אונד גליק.
פרופ' מאיר וילצ'ק: זאת אומרת – כסף סבלנות ומזל.
פרופ' מאיר וילצ'ק: הוא אומר – כסף אין לכם, ואתם צריכים רק לסמוך על המזל ועל הסבלנות.
פרופ' מאיר וילצ'ק: אני מקווה שזה דבר שכבר משתפר, היות ושמעתי, אתמול בערב שמעתי שמשרד האוצר החליט להקציב שלושה מיליארד שקל להחזרת מדעים מחוץ לארץ, מדענים ישראליים מחוץ לארץ.