GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לידיה לזנס: אדוני יושב הראש הזכרת את יוריקה, אנחנו שותפים מאד מאד פעילים בתוכניות יוריקה.
מאיר שטרית: 'במסגרת השביעית'?
לידיה לזנס: 'במסגרת השביעית' בוודאי.
לידיה לזנס: 'במסגרת השביעית' אנחנו שותפים בתוכנית ייעודית, כל כולה לסיעוד, היא נקראת AEL, וכולה עוסקת בעזרים טכנולוגיים אוטומטיים, בהחלט כל כולה היא נמצאת בתחום הרובטיקה.
מאיר שטרית: אתם מפרסמים את זה למדענים?
לידיה לזנס: בוודאי.
לידיה לזנס: יש 'קולות קוראים'.
לידיה לזנס: המדענים שותפים, התעשייה.
לידיה לזנס: האמת היא שאני ישבתי שם בצד והיה נראה שהמדען הראשי נותן מענקים בסתר.
לידיה לזנס: כל אלה שנתמכו כאן, תראה, הפרויקט של 'דארפה' נתמך על ידי לשכת המדען הראשי.
לידיה לזנס: הרובוט לכיסוח דשא, הרובוט,
אודי פלס: אמרתי את זה.
לידיה לזנס: אוקי, כן סליחה, אתה היחיד שאמרת, נכון.
לידיה לזנס: זאת אומרת יש כאן עידוד מאד מאד מוגבר של הלשכה בכל העולם הזה, ואנחנו נמצאים שם.
לידיה לזנס: בכלל, המחוקק מנחה שכל נושא שיש בו חדשנות טכנולוגית, כל תאגיד בישראל וכל יזם בישראל שיש לו איזה שהוא רעיון טכנולוגי, רשאי לפנות ללשכת המדען הראשי, ולקבל תמיכה.
לידיה לזנס: אז בהחלט אתם עדיין ממשיכים להיות מוזמנים ולהגיש תוכניות, ואנחנו נמצאים שם.
מאיר שטרית: בשורה טובה.
מאיר שטרית: מה שאת אומרת בעצם שבמדען הראשי יש תמיכה בתעשיית הרובוטיקה, או כל תחום אחר טכנולוגי.
לידיה לזנס: בהחלט.
מאיר שטרית: מה שבעצם פה ביקשו זה ליצור איזו שהיא העדפה מיוחדת.
מאיר שטרית: 'עדיפויי' להיות, כמו שאומר הגשש.
מאיר שטרית: העדפה מיוחדת לתחום הרובוטיקה.
מאיר שטרית: אני חושב ששווה שנה או שנתיים להגיד אנחנו רוצים לדחוף את הנושא הזה, בוא נקצה לזה 100 מיליון שקל מתוך התקציב רק לרובוטיקה, ובוא נראה מה ייצא מזה.
לידיה לזנס: אנחנו משקיעים הרבה יותר מ-100 מיליון שקל.
מאיר שטרית: ברובוטיקה?
לידיה לזנס: תראה, כל התעשייה המסורתית – תעשיית הברזל, תעשיית הפלסטיקה, תעשיית המזון, כל כולה תהליכית הרבה רובוטיקה.
מאיר שטרית: את מדברת על פסי ייצור?
מאיר שטרית: לא, אני מדבר על רובוטים ממש, רובוטים.
לידיה לזנס: גם.
לידיה לזנס: יש שם הרבה מאד רובוטים שמחליפים כוח אדם ואנחנו פוגשים את זה לא מעט.
מאיר שטרית: אולי כדאי, אני רוצה להציע פשוט, אולי כדאי למדען להחליט שפעם בשנה הוא עושה תחרות בתחום הרובוטיקה, שהפרס עליו מיליון שקל, וקובע נושא, כמו שעושים בארצות הברית.
מאיר שטרית: הוא קובע נושא, כמו שאמרו פה, לנסוע בעיר בלי נהג, מכונית שתיסע 100 קילומטר, לא, לא 100, 20 קילומטר בתוך תל אביב ותצא בשלום, כבר מגיע הפרס.
מאיר שטרית: לעשות כאילו תחרות שתעודד מדעים להשתתף בתחרות.
מאיר שטרית: לדעתי זה טוב למשרד, זה טוב למדען הראשי, זה ייתן פרסום לזה באמת.
מאיר שטרית: אתם יכולים לכסות את זה בטלוויזיה, יכולים לעשות לזה פרסום רציני.
מאיר שטרית: זה שווה את הכסף, זה כסף קטן יחסית, מיליון שקל פרס לתחרות אחת, זה ימנף את העניין של הכניסה למדעים ולתחרות כזאת מדעית, בצורה משמעותית מאד.
לידיה לזנס: אפשר לחשוב על איזו שהיא מסגרת של איגום משאבים, כי אנחנו גם שותפים לא מעט עם ות"ת ועם משרד המדע בתחום החלל, ננו טכנולוגיה.
לידיה לזנס: בהחלט אולי יש מקום למודעות הרבה יותר רחבה ולחשוב על תחרות מהסוג הזה.
מאיר שטרית: לעשות מן תחרות כזאת.
מאיר שטרית: אני מוכן, את מי את רוצה שאני אביא לוועדה?
מאיר שטרית: נזמין אותם ביחד, נזיז אותם.
מאיר שטרית: את המל"ג את רוצה?
מאיר שטרית: אקדמיה?
לידיה לזנס: בדרך כלל מי ששותף לתוכניות האלה – ות"ת ומשרד המדע.
מאיר שטרית: אוקי, מאה אחוז.
מאיר שטרית: אז אני  מודיע שאני יזום פגישה כזאת, כדי לנסות ליצור, להוציא לדרך תחרות מדעית כל שנה, פעם בשנה ברשות המדען הראשי, פעם בשנה עם השתתפות של המל"ג ושל ות"ת, של משרד המדע, כדי לעודד מדע אצל צעירים, אצל נוער, אצל מבוגרים, שיתחרו על פרס רציני, מיליון שקל לשנה.
מאיר שטרית: אני בטוח שיהיו הרבה מתחרים.
מאיר שטרית: אני אחלק את הפרסים.
מאיר שטרית: הדובר הבא זה אהוד דינרמן, רובוט תצפית זעיר מ-ODF.
אהוד דינרמן: שלום.
אהוד דינרמן: שמי דינרמן אהוד, אני סגן נשיא בחברת ODF.
אהוד דינרמן: באתי להציג לכם ולדבר על הרובוט הזה שמונח פה, ה-I Drive , שזה הרובוט השחור הקטן.
אהוד דינרמן: אנחנו רואים אותו יותר בתור כלי מציל חיים.
אהוד דינרמן: הרעיון של הדבר הזה, הייצור הזה, זה בעצם להיות צעד אחד לפני אותו חייל, לוחם, כבאי, איש משטרה, ובעצם לאפשר לו לראות מה קורה רגע לפני שהוא נכנס לשם.
אהוד דינרמן: בעצם לחסוך ממנו לדחוף את הראש ולהיפגע.
אהוד דינרמן: הרעיון ברובוט הזה שהוא אמור להיות מאד מאד קל.
אהוד דינרמן: בעצם להיות זמין ללוחם,
מאיר שטרית: איך הלוחם רואה את מה שהרובוט רואה?
מאיר שטרית: יש לו מסך?
אהוד דינרמן: כן.
אהוד דינרמן: אנחנו נראה את זה אחרי זה.
אהוד דינרמן: יש כאן ראייה היקפית.
אהוד דינרמן: הרובוט הוא מכוסה על ידי 4 מצלמות, אשר מאפשרות לראות 360 מעלות באופן רציף כל הזמן ובעצם להתמצא ולראות כל רגע מה קורה בחדר סביבו, לכל הכיוונים, לא רק לכיוון אחד.
אהוד דינרמן: הייחוד ברובוט הזה, שבעצם לאותה פלטפורמה קטנה וניידת, אנחנו צריכים להיות מסוגלים לדחוף תקשורת מאד מתקדמת שמעבירה וידיאו בכמות נכבדה מאד.
אהוד דינרמן: יכולת לעשות עיבוד תמונה ולראות סביב, וגם להניע את הדבר הזה, לאפשר לדבר הקטן הזה לחפש ולעבור מכשולים.
אהוד דינרמן: ככה שהאתגר והכסף שמושקע בכזה דבר, הוא אדיר.
אהוד דינרמן: לגבי הרובוט, שיתופי הפעולה, אז באמת אנחנו משקיעים ויש לנו שיתופי פעולה עם מערכת הביטחון, קצת עם האוניברסיטאות, לא כמו שהיינו רוצים אלא יותר.
אהוד דינרמן: ואני בהחלט חושב שהקשר בין התעשייה, אפשר להגיד אפילו לחינוך, ואני מדבר רגע מהפן האישי, מאד חשוב.
אהוד דינרמן: אני באירועים מסוימים מביא את הרובוט הזה לבית ספר של הילדים, ואתה יכול לראות את ההתלהבות שלהם בלנהל את הרובוט, בלראות אותו זז, לראות את הייצור הזה ואת התמונה, ובהחלט זה מוסיף המון מוטיבציה.
אהוד דינרמן: כך שאני חושב ששווה מאד לחזק את הקשר בין תעשייה לחינוך המאד ראשוני.
אהוד דינרמן: זהו, תודה רבה.
מאיר שטרית: מאה אחוז, תודה רבה לך.
מאיר שטרית: הדובר הבא יהונתן למברגר, ממכבי, שימוש ברובוט אנושי לסיעוד קשישים.
יהונתן למברגר: תודה רבה.
יהונתן למברגר: שמי יהונתן למברגר.
יהונתן למברגר: אני לא עוסק לא במדע, לא במחקר, לא ברובוטים.
יהונתן למברגר: אני קורא לעצמי – זיקנולוג, ואני עוסק בפיתוח שירותים לזקנים במדינה זה 30 שנה, ולכן כשהתחלתי לפני 30 שנה בטח לא חשבנו על הפיתוחים האלה.
יהונתן למברגר: היום, במסגרת מכבי שירותי בריאות, אנחנו מנסים להתחבר לכל מיני טכנולוגיות, כדי לסייע לנו יותר לעזור לזקנים ומכבי שנחשבה תמיד כקופה צעירה, בריאה ועשירה, היום היא לא ולא ולא, ולכן זה מאד חשוב לנו לגבי העתיד.
מאיר שטרית: גם העשירים מזדקנים.
יהונתן למברגר: גם העשירים מזדקנים.
יהונתן למברגר: אנחנו פרסמנו מאמר לגבי  טכנולוגיות בכלל שאנחנו עוסקים בהן במכבי.
יהונתן למברגר: הדבר שאני רוצה להציג פה זה "קסרה", שזה שיתוף פעולה בקהילייה האירופית ב-FP7 ועם מכבי, שהרובוט הקטן הזה, ה- "Humanoid", נקרא "נאו", זה דווקא לא ישראלי, זה צרפתי.
יהונתן למברגר: אבל אנחנו פה עוסקים בקונסורציום של הרבה מאד מדינות – של אוסטריה, איטליה וגרמניה והולנד שהיא מובילה בתחום הזה, וה"קסרה" זה למעשה פרויקט לחולי COPD שיש להם מחלת ריאה חסימתית והרובוט הזה אמור להתחבר לכמה סנסורים כדי לעזור לזקן בביתו, גם כן שאנחנו כמערכת בריאות נקבל כל מיני איתותים על מצב בריאותו, והוא כאדם בודד בבית, יהיה לו איזה ייצור שהוא Humanoid, ושהוא יעזור לנו גם לתת לו איזו חברה, מה שנקרא – Human Interaction.
מאיר שטרית: יש כזה כבר?
מאיר שטרית: או שאתם עובדים על זה?
יהונתן למברגר: עכשיו, התוכנית הזאת היא בפיתוח, ואנחנו בעוד חצי שנה נעשה את הניסוי הראשוני, ושנה אחרי זה בערך הניסוי השני.
יהונתן למברגר: והרעיון שלנו לגבי הנושא הזה, שזה יהווה פלטפורמה למה שאנחנו קוראים 'ניהול מחלה', מפני שהכי חשוב היום בבריאות היום בקהילה, זה איך אתה עוסק באדם שהוא בביתו או בקהילה, איך הוא מנהל את מחלתו, אם זה סוכרת, אם זה יתר לחץ דם, או אי ספיקה לבבית או בעיות ריאות או בעיות אחרות.
יהונתן למברגר: ולכן, אם אנחנו יכולים לעזור לו לנהל את מחלקתו יותר טוב באמצעות הרובוט ועל ידי התוכנית הזאת, אנחנו נצא נשכרים.
יהונתן למברגר: אני רק אגיד שבשביל מכבי הנושא הזה הוא נושא שאנחנו לוקחים אותו כאתגר, וכל הקבוצות פה שעוסקים בנושאי הרפואה והבריאות, אנחנו בהחלט מזמינים אותם שאנחנו נהיה שדה קליני, כמו שהקבוצות באירופה רואים אותנו, היום זה היום הגשה של FP7 הנוכחי.
יהונתן למברגר: אנחנו משתתפים שם  באיזה 7 פרויקטים להגשה, נראה כמה נצליח.
יהונתן למברגר: אבל הרעיון הוא שאנחנו עם מערכת הנתונים שיש לנו במכבי, עם הפיתוח הטכנולוגי שאנחנו עושים, גם במערכת המחשובית וגם במערכות אחרות, אנחנו פתוחים לפתח את הנושא הזה, ולהיות זה שיראה באיזו מידה הרפואה, הסיעוד והרובוטיקה משתלבים.
מאיר שטרית: השאלה היא כמה רובוטים מכבי תקנה אם יפתחו אותו.
יהונתן למברגר: זה אחד הדברים שאנחנו צריכים לעשות, זה לבדוק את היישומיות של כל נושא, זה גם מבחינה כלכלית, לא רק לנו, גם בעולם.
מאיר שטרית: הדובר הבא זה ד"ר עופר רימון, מנהל מינהל המדע והטכנולוגיה במשרד החינוך.
מאיר שטרית: עופר בבקשה.
עופר רימון: אנחנו בהחלט במשרד החינוך מזהים את החשיבות ואת הפוטנציאל של הרובוטיקה לפתוח שער לתלמידים לחינוך מדעי טכנולוגי.
עופר רימון: יש לנו שתי מגמות מרכזיות, מגמת הנדסת מכונות שהמקצוע המוביל בקרה במכונות, התמחות במכטרוניקה.
עופר רימון: יש לנו כ-60 מגמות כאלה בבתי ספר עילית בארץ, באמת מהמובילים בארץ, התלמידים שם עושים 5 יחידות פיזיקה, רובם בנוסף למקצועות שאמרנו.
עופר רימון: נצא ב'קול קורא' בימים הקרובים ב-5 מיליון שקלים לפתיחת15 מגמות נוספות.
עופר רימון: יש לנו מגמה נוספת, מגמת מערכות ייצור ממוחשבות, מקצוע מוביל, מכאניקה הנדסית, התמחות במערכות סיבם טיבם, שאלה החלק המהותי מהטכנאים  וההנדסאים שאמרו שכל כך חסרים בתחום הזה.
עופר רימון: פתחנו במסגרת תוכנית 'טוב' יחד עם התאחדות התעשיינים כ-30 מגמות חדשות כאלה בתקציבי הצטיידות גדולים.
עופר רימון: אנחנו הולכים לפתוח יחד עם התאחדות התעשיינים שני מרכזי טכנולוגיה אזוריים בצפון ובדרום, באר שבע וחיפה, בתקציב תוספתי של 50 מיליון שקל, שתהיה שם סדנת מכטרוניקה, סדנת מערכות ייצור ממוחשבות, אוטוטרוניקה והכיוונים האלה שאנחנו מאד רוצים לקדם.
עופר רימון: בפעם הראשונה הוצאנו תקנה ואתם יודעים שתמכנו בתחרות FLL ב-2010 כבר בחצי מיליון שקלים כדי לסייע לבתי ספר להיכנס לתחרויות האלה, כי אנחנו מאד מאמינים בדברים שנאמרו כאן על הפוטנציאל של התחום הזה, כדי לקדם ולדחוף תלמידים, וגם ב-2011 נמשיך במסורת הזאת שהתחלנו אותה בתמיכה בכל התחרויות – רובונר, מכאטרוניקה בטכניון, פירסט, FLL, רובוקאפ.
עופר רימון: אז הייתי אומר ככה בקצרה, כמו שביקשת, שהתחום הזה הוא תחום מקסים, נהדר, יכול למשוך תלמידים לעולם של הטכנולוגיה ובאמת להפוך אותם לכאלה שרוצים בעתיד להשתלב בתעשיות עתירות הידע  ובתעשייה בכלל בישראל.
עופר רימון: אנחנו מאד דוחפים את כל החינוך המדעי טכנולוגי בקדנציה הזאת, כמו שאתה יודע בהובלת שר החינוך גדעון סער ומנכ"ל משרד החינוך.
עופר רימון: כולם יודעים את זה, הרבה תוספות.
עופר רימון: הצגנו את התוכנית כולה, הרובוטיקה לוקח שם חלק נכבד, ואנחנו נעשה את כל המאמצים שלנו בשיתוף כל החברים כאן, שחלקם אנחנו היינו איתם בקשר, ועם כל השאר נשמח להיות בקשר ולקדם את הנושא.
מאיר שטרית: אני רק רוצה לומר משהו ביחס לחינוך המקצועי והטכנולוגי, מניסיון, שוב, של הרבה שנים אחורה אמנם.
מאיר שטרית: בזמנו היה מה שקרוי בית ספר תעשייתי.
מאיר שטרית: בית ספר תעשייתי היה קולט את התלמידים שהיו נפלטים ממערכת התיכון הרגילה.
מאיר שטרית: אני מדבר על התקופה שהייתי ראש מועצה ביבנה לפני הרבה שנים, זה לא יאומן כמה שנים, כמעט 40 שנה.
מאיר שטרית: בשנת 1974 הייתי ראש מועצה ביבנה, והיה לי בית ספר כזה ביבנה, בית ספר תעשייתי בעורמת טורבינות.
מאיר שטרית: בית הספר התעשייתי בעורמת היה קולט תלמידים שנפלטו ממערכת החינוך באזור ומכשיר אותם לעבודה בעורמת בעצם.
מאיר שטרית: הם לומדים את המקצוע בעורמת לעבוד על מכונות עיבוד שבבים ומכונות אחרות וכן הלאה.
מאיר שטרית: והבעלים שלו יהודה בורנציקי, שהוא גם נהיה תושב יבנה לימים, לקח את הנושא הזה לידיים והחליט להעביר את בית הספר פאזה, ולהפוך  אותו לבית ספר מקצועי עם בגרות, לתלמידים במגמת המקצועות שהוא מלמד בתוך הבית ספר, ולעשות כמובן בגרות באותו זמן.
מאיר שטרית: הסתבר שאותם תלמידים שנפלטו מבית הספר ולמדו בעורמת, בבית הספר תוכנית ה לימודים הייתה שלומדים בבוקר או אחר הצהרים, לא חשוב, לפעמים ככה ולפעמים ככה.
מאיר שטרית: לומדים את שעות הלימודים העיוניים לבגרות, ואחרי צהריים עובדים במפעל ממש, לומדים לעבוד על המכונות ה-CIC ועל מכונות אחרות.
מאיר שטרית: לומדים ממש, עובדים שעות על המכונות הכי משוכללות במפעל, תחת השגחה של מהנדס או מישהו שעובד במפעל.
מאיר שטרית: התלמידים היו שם בבית ספר משמונה נגיד עד חמש אחר הצהריים, קיבלו ארוחת צהריים בתוך בית הספר, לומדים בבוקר, עובדים אחר הצהריים או ההיפך, לא משנה, במשמרות.
מאיר שטרית: בית הספר קיבל שדרוג פנטסטי.
מאיר שטרית: התחילו לבוא לשם לא תלמידים שנפלטים ממערכת החינוך, אלא תלמידים ברמה הגבוהה ביותר במערכת החינוך הגיעו לשם.
מאיר שטרית: המיוחד והיפה ואני אומר את זה לאנשי התעשייה פה, עורמת עשה שני דברים לתלמידים.
מאיר שטרית: אחד אמר כל מי שגמר אצלי לימודים יתקבל אוטומטית לעבודה במפעל.
מאיר שטרית: אם הוא יוצא מהצבא, הוא מוזמן לבוא ולעבוד במפעל מיד אחרי הצבא.
מאיר שטרית: אם בזמן הצבא הוא רוצה לעבוד קצת – יכול לבוא לעבוד קצת, זה מה שהוא הבטיח להם.
מאיר שטרית: ב', מי שנכנס לעבוד במפעל כשלב ב' אחרי שגמר תיכון ורצה ללכת ללמוד, הוא תמך בו בלימודים בהשכלה גבוהה, ואני מכיר תלמידים באופן אישי, תלמידים מיבנה, שהיו ממש נפלטו מבית הספר ולא היו מוצאים את עצמם בתור פועלים, הלכו לבית הספר, למדו, הלכו לצבא, יצאו מהצבא, הלכו לטכניון, גמרו מהנדסים, היום הם מהנדסים בכירים בעורמת.
מאיר שטרית: זאת אומרת אני מצביע על הכיוון הזה של בתי ספר תעשייתיים שעובדים בשיטה הזאת, יכולים לעשות מהפיכה בחינוך התעשייתי.
מאיר שטרית: הרי למה שתלמיד ילך, סליחה אני אומר, אני זוכר איך לימדו באותו זמן בתיכון ביבנה, איך לימדו מסגרות.
מאיר שטרית: עם השופים, לשייף את חתיכת הברזל, ולבדוק אותו עם מד הזווית ככה וככה ועוד פעם ועוד פעם, עד שנמאס לתלמידים מהשופים, מהברזל ומהמורה ביחד.
מאיר שטרית: צריך לשנות את הגישה ונדמה לי שמה שהיה יפה בעורמת, אני אומר כגישה, אולי אני אומר למשרד החינוך, יושב פה עופר רימון, בגישה הטכנולוגית, זה ליצור את ההקשר הזה שתלמיד שלומד מקצוע טכנולוגי, גם יש לו שם מקום עבודה בסוף.
מאיר שטרית: שווה לתמוך במקום העבודה הזה.
מאיר שטרית: אתם יודעים מה, אנחנו עושים את זה עם 'עתידים' כמו שאתה יודע, חתמתי אז כשר החינוך חוזה עם קדם עתידים עם משרד האוצר, שלתקופה להגדיל את מספר קדם העתידים ל-20,000 איש, והייתי מוכן לשלם על זה את הכסף כי זה שווה את העניין.
מאיר שטרית: אז אם אנחנו תומכים בעתידים, ועתידים מי שיודע זה תלמידים שלוקחים אותם מחטיבת הביניים ומלווים אותם עד סוף התיכון, אחר כך הם הולכים לעתודה אקדמית, והצבא מגייס אותם למקצועות שהם למדו, ומשלם להם שכר כל תקופת הלימודים.
מאיר שטרית: זה דבר מדהים אגב.
מאיר שטרית: דרך אגב, בצבא כמובן מקבלים שכר בצבא.
מאיר שטרית: שווה לתמוך לדעתי למדינה, למשרד המסחר והתעשייה, שירות תעסוקה, במקום לבזבז את הכסף על הכשרות מקצועיות שאין להן שום קשר למציאות, ואני אומר את זה בצער.
מאיר שטרית: מבזבזים הרי מאות מיליונים בהכשרה מקצועית, העיקר לומדים קורסים, פשוט במקום לקבל אבטלה, נגמרה תקופת האבטלה עושים קורס.
מאיר שטרית: שנה, נגמרה השנה – חוזרים לאבטלה.
מאיר שטרית: זה פשוט לא עובד כי אין שום קשר בין הכשרה מקצועית לבין היישום בפועל של העובדים אחר כך בתעשייה.
מאיר שטרית: הדוגמא הקלאסית – בחיפה, היו צריכים, לימדו קורס, 70 למדו להיות רתכים בהכשרה מקצועית, הם קיבלו בזמן הזה שכר, למדו, קיבלו תעודות, עברו מבחנים, הכל.
מאיר שטרית: מסגרות ...
מאיר שטרית: היו צריכים 30 רתכים מאיפה הביאו אותם?
מאיר שטרית: זאת אומרת אין שום קשר בין הכשרה מקצועית לבין זה, ואני אומר את זה אותו דבר על התיכון.
מאיר שטרית: אפשר ליצור את האינטרס הזה כבר מההתחלה, כי אצלנו למדו, כולם רוצים להיות באוניברסיטה, ומדענים והכל בסדר.
מאיר שטרית: אבל תנסה להשיג מייסטר בתחום המקצועי, אתה תצטרך לשלם עליו הון תועפות להביא אותו מחוץ לארץ.
מאיר שטרית: קשה להשיג אנשים.
מאיר שטרית: נדמה לי שאם הולכים בדרך הזו של בתי ספר תעשייתיים, זה יכול לבנות מערכת שמגדלת ופעמיים מרווחים.
מאיר שטרית: א' תלמידים באמת מקצועיים שיהיו בארץ, טכנאים, טכנולוגים, הנדסיים וכן הלאה.
מאיר שטרית: ב' – מקומות העבודה יהיה להם אנשים שלהם.
מאיר שטרית: ולכן אני משבח את חיל האוויר.
מאיר שטרית: יושב פה מפקד חיל האוויר לשעבר שעשה בשכל, הוא הבין את זה מזמן.
מאיר שטרית: שהקים בתי ספר של הטכני, שולחות בעצם כאילו של הטכני, שמלמדים בבית הספר את המקצועות שחיל האוויר צריך, והתלמידים מתגייסים לצבא, עובדים במקצוע שלהם, חלקם נקלט אחר כך בתעשייה האווירית והוא עובד כל החיים שם.
מאיר שטרית: החיבור הזה מאד מאד חשוב, ליצור את הגירוי לתלמידים ללמוד מדעים.
מאיר שטרית: נדמה לי שזו הדרך הכי טובה לעשות את זה.
עופר רימון: אני רוצה לומר רק משהו אחד קטן, שבכל מקום בעולם שהחינוך הטכנולוגי מצליח, יש מעורבות מאד אינטנסיבית של התעשייה שאומרים למערכת החינוך, את ההתנסות אנחנו יודעים לעשות יותר טוב מכם.
עופר רימון: ואני מאד מאמין בזה, ובאמת מנצל את ההזדמנות.
עופר רימון: איך אומרים – הבאת לנו להנחתה, להזמין את התעשיינים, כל מי שרוצה לקחת חלק ולהיכנס יותר חזק, ולקחת יותר אחריות על החינוך הטכנולוגי, אנחנו פותחים את השערים ומאד מאד רוצים את זה, אז תודה על ההזדמנות.
מאיר שטרית: דובי בנימיני, התעשייה האווירית, בבקשה.
דובי בנימיני: במהלך הדיונים פה דיברנו כמה פעמים על לחקות את הטבע, לחזור אל הטבע.
דובי בנימיני: הבחור הנחמד הזה גם הראה איך הרובוט נמנע מהתנגשות בקיר, נכון?
מאיר שטרית: בכל המכשולים.
דובי בנימיני: אבל תסתכל על להקות של ציפורים, של בעלי חיים, של דגים, שזה פי לא יודע, מיליון יותר קשה ממה שאתה עושה.
מאיר שטרית: הם מתהפכים ביחד.
דובי בנימיני: הם כולם עפים, הם עושים קוליז'ן אוודיס מדהים שאין לנו אפילו מושג איך הם יודעים.
דובי בנימיני: יש לנו פה פער מסוים דווקא בחינוך שאני רוצה שתקשיבו.
דובי בנימיני: בישראל לא מלמדים ביו מימיקרי – לחקות את הטבע.
דובי בנימיני: בארצות אחרות יש תואר ראשון בביו מימיקרי, ביולוגיה ממיקרית, בישראל נאדה.
דובי בנימיני: אז אני מציע פשוט שאת הפער הזה צריכים לסגור.
מאיר שטרית: זה באמת מדהים.
מאיר שטרית: בטבע זה באמת מדהים לראות איך להקות דגים מתהפכות ביחד באותו זמן, וציפורים טסות במרחק כאילו מה שעושים בחיל האוויר בהרבה אימונים, הם עושים בלי להתאמץ בכלל.
מאיר שטרית: הדובר הבא זה פרופסור דורון חבצלת, רמ"ח מיגון ותקשוב במשרד הביטחון, מפא"ת.
: ,הפ םיעיפומ םהשכ הטיסרבינואה ישנא לכ לע יתלכתסה השעמלו ןוחטיבה דרשממ םיטנארג המכ לבקמ ר"ד זא ,םייחרזא םיפוגמ םיביצקת גישהל השקש רביד ףלוו רוטקודשכ זא ,תועקשה לע םירבדמ םאו תימונוטוא תללוצ ,םייעקרק םיבכר לע ,םיט"למה לע רבדמ ינא .
: ןיינעב םישורג המכ עיקשהש ןוחטיבה דרשמ הז ,הקיטובור אשונ לש םצעב עונמה היהש ילוש םרוג הזיא ריכזהל ךירצש בשוח ינאוגם כאלה שלא עלו לדבר, ונדמה לי שכולם מקבלים תקציבי פיתוח ממשרד הביטחון, אז לא לשכוח את הקטר הזה בעצם שהוליד את התעשייה הזאת בארץ.
: (מחיאות כפיים)      גם המוצגים שפה רובם ילידי  משרד הביטחון.
: כמה הערות, אם מדברים על תחרויות ופרסים, אז התחרות באמת של ה- Robonet Challenge  ב-2007, משרד הביטחון שיגר קבוצה שמורכבת מ-4 גורמים – אלביט, אלוט, תעשייה אווירית ואוניברסיטת בן גוריון.
: פרס ראשון זכתה קרני גמלון ב-2 מיליון דולר, היא רק השקיעה 40 מיליון דולר כדי להגיע לזכייה בפרס ראשון.
: תחרות מאד מעניינת, לנסוע 60 מייל בעיר, לציית לחוקי התנועה של קליפורניה, ומישראל הגיע לשלב הגמר בנושא הזה, אבל לא לששת הרכבים שסיימו את המסלול.
: אמרתם שקשה לקבל הכרה בין לאומית וצריך לעמוד בתור.
: פרופסור שילר לכנס בינלאומי, אז שנה הבאה יהיה כבר כנס בינלאומי בארץ.
מאיר שטרית: בתחום הרובוטיקה?
דורון חבצלת: בתחום הרובוטיקה.
דורון חבצלת: בעצם רובוטיקה צריך לזכור, יש הרבה רובוטים והעילית של הרובוטים זה הרובוטים האוטונומיים.
דורון חבצלת: ככל שרמת האוטונומיה גבוהה יותר הסיבוכיות גבוהה יותר והכנס של האגודה האוטונומית העולמית יהיה בארץ, באילת, בשנה הבאה.
דורון חבצלת: אז לא צריך לחכות.
מאיר שטרית: אז אני מבקש שתזמינו אותם ואותנו.
דורון חבצלת: אנחנו נזמין.
דורון חבצלת: אני אדאג שתוזמן.
דורון חבצלת: רובוטיקה זה לא עניין של חינוך טכנולוגי בשלבים הנמוכים.
דורון חבצלת: הלו דיברו פה שרובוטיקה זה מקצוע אינטר דיסציפלינארי, וככל שעולים במומחיות של הרובוטיקה באוטונומיה, זה הופך יותר מדע ופחות טכנולוגיה.
דורון חבצלת: והקטר לעניין הזה זה האוניברסיטאות, זה האקדמיה.
דורון חבצלת: אני מצטרף למה שאמרה פרופסור יעל אידן פה, וצריך לפתוח איך אומרים, שהמל"ג יכיר בנושאים האלה, האינטר דיסציפלינאריים, שלא יהיה מסלול הנדסת מכונות והנדסת חשמל, אלא שיהיו גם מסלולים ספציפיים לרובוטיקה.
דורון חבצלת: אני יודע שבטכניון ובאוניברסיטת בן גוריון יש מהלכים בעניין הזה.
דורון חבצלת: משם יוכשרו המהנדסים שיזרמו לתעשייה, יכשירו גם את הנוער וכל זה.
דורון חבצלת: צריך לעודד את הדברים האלה.
דורון חבצלת: תודה.
מאיר שטרית: אני  חושב שלמערכת הביטחון בכלל הייתה הקטר לא רק לתעשיית הרובוטיקה, אלא הקטר להרבה מאד תחומים, כולל תקשורת.
מאיר שטרית: חלק גדול  מכל תעשיית התקשורת בארץ שנהיינו גם כן פה מעצמה, צמח מתוך מערכת הביטחון והמודיעין ואחרים, ואני  מוכרח להגיד גם לצה"ל את זה.
מאיר שטרית: לפעמים אני אומר שאולי התברכנו בזה שיש לנו מדינה עם הרבה מאד צרות, בלי משאבי טבע, עם אויבים רבים מסביב.
מאיר שטרית: מה היה קורה נגיד אם היו לנו בארות נפט בלי אויבים?
מאיר שטרית: היינו כל היום יושבים, שותים קפה, כמו השכנים, ולא ממציאים שום דבר ולא עושים שום דבר.
מאיר שטרית: לכן אני אומר – אולי הצרות זה ברכה ולא קללה.
מאיר שטרית: אולי זה באמת התברכנו בנתונים כאלה שאנחנו מוכרחים להוציא מים מן הסלע, וזה עובד יפה.
מאיר שטרית: בינתיים עובד יפה, וכל הכבוד לכולם.
מאיר שטרית: נמצאים איתנו קבוצה של תלמידים שהם היו שותפים לפיתוח.
מאיר שטרית: יש מישהו מהם שרוצה להגיד לנו משהו, לדבר?
דן נמני: אפשר להציג את הרובוט?
מאיר שטרית: בבקשה, כן, בבקשה.
מאיר שטרית: הזדמנות טובה מאד.
מאיר שטרית: תסבירו מה עשיתם ותציגו אותו, אדרבא, זה יהיה נהדר.
מאיר שטרית: תציגו את עצמכם, מאיפה אתם, מאיזה בית ספר.
דן נמני: אנחנו מבית ספר משגב ליד כרמיאל.
דן נמני: בעצם אנחנו ...
דן נמני: ...
דן נמני: שבעצם ...
דן נמני: התחרות הזאת זה בעצם מדמה זהירות בדרכים ונסיעה בכביש, ציות לחוקי התנועה, רמזור ומעבר חצייה ועצור.
מאיר שטרית: אתם לקחתם שלושה אלמנטים שאתם רוצים לציית להם – רמזור, מעבר חצייה ועצור, שאתם רוצים להפוך אותו שהוא יכיר את התמרורים הללו וייסע על פי הם ויהיה נאמן להם.
דן נמני: הוא מגיע והוא פשוט נוסע ...
דן נמני: צומת עם עצור, הוא מקבל ...
דן נמני: שנוסעות בו זמנית.
דן נמני: לא יכולנו להביא את המפה.
מאיר שטרית: הוא נוסע על הדף?
מאיר שטרית: אפשר לשים על השולחן.
מאיר שטרית: איזו כיתה אתם.
דן נמני: י"א. (הרובוט מוצג) עכשיו קו אדום.
דן נמני: זה רמזור ישראלי טוב, יש הרבה אדום מעט ירוק.
מאיר שטרית: בצהוב הוא כבר ייסע או לא?
דן נמני: לא, לא.
דן נמני: תיכף תראה.
מאיר שטרית: זאת אומרת הוא לא רובוט ישראלי ממש.
דן נמני: הנה, הוא ייסע עכשיו.
דן נמני: רמזור אדום, צהוב ואדום כאשר הוא רואה קו שחור שבעצם מסמן לו את העצור.
דן נמני: הוא מחר בעצם בתחרות,
מאיר שטרית: מחר?
מאיר שטרית: וזה המכשיר שאתם משתמשים בו מחר בתחרות?
דן נמני: כן.
מאיר שטרית: יפה, תודה רבה לכם.
מאיר שטרית: אני קודם כל רוצה להודות לכל החברים שהשתתפו בדיון.
מאיר שטרית: אני רוצה להגיד תודה רבה לצוות של הוועדה שעמל מאד קשה כדי להביא את כולם, לארגן את כל העניין הזה, ולהביא את כל הציוד הזה פנימה.
מאיר שטרית: אני מקווה שמשמר הכנסת לא פירק לכם את זה לחלקים לבדוק שאין בו פצצות.
מאיר שטרית: בדרך כלל מפרקים כל דבר.
מאיר שטרית: לפעמים יש לי רושם, כשאני מזמין מישהו עם איזה שהוא ציוד, שהכי קל זה שאני אבוא, אשים את זה במכונית שלי ואכנס, אותי לא יכולים לעצור, זה יותר פשוט.
מאיר שטרית: לא יפרקו את זה.
מאיר שטרית: אבל הם בודקים כל דבר, ואני חושב שהזמן שנותר לנו עכשיו עד לתום הישיבה, עוד סדר גודל של רבע שעה, אני נותן הזדמנות להציג את הרובוטים השונים ולראות אותם.
מאיר שטרית: אני מודה לענת, מנהלת הוועדה, לצוות של הוועדה, לאיילת ולנעמי גם על העזרה, ולמורן העוזרת הפרלמנטארית שלי, שפעלו וארגנו את כל העניין הזה, ואני מודה לכם מאד.
מאיר שטרית: וכמובן לרועי שכתב את הנייר שלנו, ובאמת תודה רבה לכם.
מאיר שטרית: פרופסור שילר, הנה, עכשיו ההזדמנות באמת להציג את הרובוטים.
צבי שילר: בואו נציג.
צבי שילר: אם יש פה מישהו מהתעשייה שרוצה להציג את הרובוט שלו, זו ההזדמנות.
איתן כבל: בוקר טוב לכולם, אני מבקש להתחיל את דיון הוועדה.
איתן כבל: אני הבנתי שהדיון הוא לבקשתה של חברת IEI ואני אתחיל כך, אני רוצה שנכניס את הדברים לתוך מסגרת של עבודה.
איתן כבל: אני אבקש מהמנכ"ל לפתוח, כמי שביקש את הדיון הזה.
איתן כבל: תציג בקצרה את תפישתה, את עמדותיה, את בקשותיה ולאחר מכן, נציג של התושבים יציג את דבריו.
איתן כבל: אני כבר אומר – בלי מצגות אני לא, אני האחרון מחובבי המצגות, אני לא מקבל מצגות, זה 'יום לימודים ארוך'.
איתן כבל: אני מבקש שנציגי התושבים ידעו להציג בצורה מסודרת דבר דבור על אופניו, אני מניח שהם אמורים לדעת היטב מה הם מבקשים, מה הם רוצים.
איתן כבל: אני חושב שזה גם יותר טוב לכולם, והכי חשוב – זה הכי נוח לי.
איתן כבל: בלי מצגות.
איתן כבל: בבקשה, אפי איתם.
אפי איתם: חברת IEI היא חברה ישראלית, עובדת תחת רישיון של משרד התשתיות קרוב לשנתיים.
אפי איתם: אנחנו מקיימים דיון רחב גם במשרדים וגם בציבוריות וגם בכנסת, ועכשיו אנחנו פה בוועדת המדע, כי אנחנו קודם כל ומעל הכל, חברה מדעית טכנולוגית, שמפתחת טכנולוגיה שיש לה יישומים בארץ ובהרבה מקומות אחרים בעתיד גם כן.
אורי אורבך: למה זה במדע?
אפי איתם: ביקשנו להציג את הטכנולוגיה בצורה יותר ממוקדת, אחרי שדנו בנושאים הכלכליים ובנושאים הסביבתיים, חשבנו שזה פורום נכון.
אפי איתם: נהיה גם בוועדת הכלכלה, נהיה במקומות נוספים, לשיח הציבורי הרלוונטי.
אפי איתם: רק דבר אחד, לפני שרליק המנכ"ל מתחיל, כיוון שזאת הצגה של טכנולוגיה, אי-אפשר יהיה לעשות את  זה בלי מצגת.
אפי איתם: מעל לכל, נמצא פה המדען הראשי שלנו, הרולד ויניגר, הוא עלה לארץ לפני שנתיים, הוא היה המדען הראשי של חברת של במשך 30 שנה, והוא היום המדען הראשי, הוא מדבר אנגלית והוא הכין מצגת שבלעדיה יהיה קשה להסביר את העניין הטכנולוגי.
אפי איתם: יש עניינים אחרים.
אפי איתם: אז אולי תיתן לו, ברשותך, בכל-זאת, להציג את מה שהוא הכין.
אפי איתם: כי אחרת חוץ מדיון אמוציונאלי, יהיה קשה לדבר.
איתן כבל: תודה, חבר הכנסת לשעבר, אפי איתם.
איתן כבל: לגופו של עניין, אני לא מאשר מצגות.
איתן כבל: אני לא עוסק במצגות, אני מתנצל, אני יושב-ראש הדיון, כמו שאני נוהג לעשות גם בדיונים אחרים שאני מנהל, אני חושב שזאת מגמה שצריכה גם כן להיות יותר חובקת ישיבות, העניין של המצגות.
איתן כבל: אני חושב שהמנכ"ל יכול להציג את הדברים בצורה תכליתית, בצורה עניינית, גם בשיח שאנחנו כולנו יכולים להבין אותו, זה לא עניין של בדיוק עכשיו נצא מהשכנוע, איך בדיוק הפצלי שמן מפרקים אותם והופכים אותם לאנרגיה ואני אומר את זה הכי ענייני שאפשר.
איתן כבל: אז בבקשה, מי יציג את זה?
רליק שפיר: אני רוצה לפתוח.
רליק שפיר: אני מנכ"ל חברת IEI.
רליק שפיר: מילה לגבי הוועדה.
רליק שפיר: אנחנו התכוונו להציג בפני הוועדה, וזאת בעצם היתה הבקשה שלנו, את הטכנולוגיה.