GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן כבל: הFacebook- הוא רק כלי.
איתן כבל: הכול זה כלי.
איתן כבל: גם לפני עידן ה-Facebook, היו כאן כמה שהתייחסו לעובדה.
איתן כבל: הרחוב, היה בו את האלמנטים שנוגעים לרחוב, אבל יש כלים שמעצימים, שמסייעים.
איתן כבל: אנחנו לא מנסים לבוא עכשיו להגיד, אוקיי, בואו נוציא את ה-Facebook מהבית.
איתן כבל: זה לא הכיוון, זה לא נכון.
איתן כבל: זו גם לא הכוונה, וגם בפתיחת דבריי אמרתי שההיפך.
איתן כבל: צריך להתחבר ולזרום אל הקידמה ואל ההתחדשות, שהיא גם כן בקצב.
איתן כבל: גם בני הנוער, אתם כבר מוצאים את עצמכם בעוד שנה-שנתיים, חננות אל מול אלה שיותר צעירים מכם, כי החיים הם בדינמיקה מטורפת.
איתן כבל: אבל מה שאני אומר, אתה צודק לחלוטין, אבל מה, אתה יודע, כמו שהחינוך לא שווה בכל המקומות, לא כל ההורים שווים בכל המקומות, לא כל היכולות של כל ההורים דומים בכל המקומות ואנחנו עכשיו, אתה פתחת דיון שאני לא רוצה אפילו להתחיל לשאול אותך איך זה ברהט.
איתן כבל: כי זה דיון נפרד.
איתן כבל: זה דיון נפרד, מה המשמעויות, איך הורים מתמודדים עם זה.
איתן כבל: לכן לא דומה רהט נניח מבחינת היכולות של כמות המחשב, למקומות אחרים.
איתן כבל: אני לא רוצה שמצד אחד נזרוק את הכול על החינוך.
איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, שחברים יקרים, בואו נציף את הבעיות ולראות איך מתמודדים.
רועי גולני: רועי גולני, ישיבה תיכונית בקריית אתא.
רועי גולני: כיתה י'.
רועי גולני: אני חושב שהאינטרנט הוא מאוד מאוד פוגעני בכל מיני מקומות.
רועי גולני: אפשר בדיוק בגלל זה להשתמש בו גם לכל הפתרון הבעיות שלנו, בין השאר לנסות לפתור את הבעיה דרך האינטרנט.
רועי גולני: לדוגמא, כמו שדיברנו על כל החינוך בקטע הזה, בואו נרים את הדגל של אנחנו מתנגדים לכל העסק הזה של הפגיעה, דרך האינטרנט דווקא, בין שאר המקומות שאנחנו יכולים לפתח את זה, בתנועות נוער, בבתי הספר, בכל מיני מסגרות אחרות.
רועי גולני: להשתמש בכל הבמות שאנחנו יכולים-בתקשורת, בכל הבמות, בכל הדרכים, בכל התחומים.
רועי גולני: פשוט בין השאר האינטרנט, הוא כוח.
רועי גולני: כמו שמהדי אמר, הוא כלי.
רועי גולני: אנחנו יכולים להיפגע ממנו.
רועי גולני: אז בואו נשתמש בו במקום רק להיפגע.
איתן כבל: צודק לחלוטין.
צביה אלגלי: אנחנו יכולים לתת לכם אתר בשביל זה.
עמאר אבו דוגוש: עמאר אבו דוגוש מרהט.
עמאר אבו דוגוש: כיתה י"ב, בית ספר אלנור.
עמאר אבו דוגוש: אני בעד הפתרון שהציג הבחור-קורסים לידע את ההורים.
עמאר אבו דוגוש: אני רואה שהבעיה העיקרית זה חוסר ידע אצל ההורים.
עמאר אבו דוגוש: למה?
עמאר אבו דוגוש: כי זה חדש להם.
עמאר אבו דוגוש: נראה לי שהם לא יודעים מה לעשות, איך להתמודד עם זה.
עמאר אבו דוגוש: לדעתי, הבחורה כאן הגדירה את ההורים, ריגול אחרי הילדים שלהם.
עמאר אבו דוגוש: לדעתי זה לא ריגול, זה מעקב.
עמאר אבו דוגוש: אתה גידלת את הילד, חינכת אותו, אז הילד באותו זמן יכול לא לקבל את ההוספה שלך.
עמאר אבו דוגוש: הוא יסביר להורה אחר כך.
עמאר אבו דוגוש: כמו שהיא אמרה שהיא לא רוצה שיראו את הסטאטוסים שהיא שמה או את התגובות.
עמאר אבו דוגוש: למשל אצלך, מישהו שהוא לא חבר שלך ב-Facebook, הוא לא יכול לראות את התגובות, אבל חבר של אותו חבר שאת הגבת אצלו, הוא יכול לראות את זה.
עמאר אבו דוגוש: אז אין פה פרטיות מוחלטת.
עמאר אבו דוגוש: דבר אחר, לדעתי הוספת ההורים ב-Facebook זה צעד קדימה לקרב את היחסים בין הילד לאבא או לאמא.
עמאר אבו דוגוש: למשל אני עושה לאבא שלי Like או אבא שלי ההיפך, עושה לי Like על סטאטוס מסוים.
עמאר אבו דוגוש: אז פה הוא מקרב את היחסים ביני לבינו, ככה שאנחנו הופכים לחברים.
עמאר אבו דוגוש: זה לא רק אבא והבן שלו.
עמאר אבו דוגוש: אנחנו הופכים כאן לחברים שאני יכול לדבר איתו על כמה דברים שלא יכולתי להגיד לו...
איתן כבל: בבית, זאת אומרת הוא יושב בחדר ליד.
עמאר אבו דוגוש: כן, בתור אבא.
איתן כבל: אני מכיר כבר כמה מצבים כאלה.
עמאר אבו דוגוש: כן, אז כאן אני אומר שהוספת ההורים זה צעד קדימה.
עמאר אבו דוגוש: לדעתי זו דרך לשפר את היחסים בין ההורה לילד.
איתן כבל: זאת אומרת, אני מכיר גם מצבים שהורה למד על סטאטוס של ילדה שלו.
איתן כבל: סתם, קטעים מצחיקים.
איתן כבל: בבקשה, הבחור ממייקרוסופט.
ניר חינסקין: שמי ניר חינסקין ממייקרוסופט, ולצידי אורלי פרידמן מרטון, גם כן ממייקרוסופט.
איתן כבל: תפקידך?
ניר חינסקין: תפקידי הוא כיום מנהל תחום מחשוב הענן, קצת פחות קשור למה שאנחנו עושים, ומומחה טכנולוגיית מייקרוסופט.
ניר חינסקין: כמו שהזכירו פה מקודם, מייקרוסופט מעורבת כל שנה ביום הלאומי לאינטרנט בטוח, ואנחנו דיברנו פה על חינוך, ואין ספק שיש לו מקום מרכזי וגם אנחנו כחברה מאמינים בשילוב, אבל בין החינוך לבין טכנולוגיה.
ניר חינסקין: כחברה שיש לה היום יותר ממיליארד משתמשים במוצרים שלה ברחבי העולם, חלה עלינו חובה ואחריות לתת מענה גם לנושאים האלה, ולכן אנחנו פועלים בכל המישורים, גם במישור הטכנולוגי, לתת כלים, פעם אחת לאכיפה, הן של גורמי החוק ומשטרה, כלים שמופצים כבר בעשור האחרון במשטרות וממשלות ברחבי העולם, אם זה לזיהוי של פדופילים, אם זה להסרת תמונות פוגעניות מאתרים באינטרנט ומצד שני, גם להורים ולמורים ולילדים, כלים כמו בטיחות משפחתית, שהם כלים שניתנים ללא עלות, והמטרה שלהם באמת, לא לעקוב, אלא לאפשר להורים לבצע השגחה על הפעילות של הילדים שלהם באינטרנט, כדי שבכל זאת יהיה להם יותר קל.
ניר חינסקין: פה בישראל רצית לדעת דוגמאות, אז כמובן הנגשה של הפתרונות האלה בשפה העברית, בצורה קלה וברורה, שגם הורה שהוא לא טכנולוג במהותו ולא חי את העולם הזה, יוכל לגשת לדברים האלה בצורה יותר קלה וברורה, ולהיכנס לעולם הזה בדרך שתביא אותו למצב שבו הוא יכול להתמודד גם עם שאלות של הילדים שלו וגם עם מה שהם עושים בפועל.
ניר חינסקין: מעבר לזה, יש כמובן את כל הנושא של מה אנחנו עושים בצד החינוכי, וזה אני קצת יותר לאורלי לפרט על זה.
אורלי פרידמן: תודה.
אורלי פרידמן: אני אורלי ממיקרוסופט, מנהלת אחריות תאגידית, ואני אנסה להוסיף ממש בקצרה.
אורלי פרידמן: אני חושבת שבצד הצד הטכנולוגי, וזה אני חושבת הרכיב היחידי היחידי שהיה חסר לי בדברים שלך, צביה, כי בצד החינוך ובצד האכיפה ובצד המחקר, צריך גם את הטכנולוגיה, כפתרון.
אורלי פרידמן: אף אחד הוא לא פתרון כולל, אבל כמכלול צריך גם את הצד של טכנולוגיה.
צביה אלגלי: אנחנו מדברים על חינוך, של פתרון.
אורלי פרידמן: ללא ספק, גם חינוך בעיניי, אבל גם חינוך היא מילה מאוד גדולה.
אורלי פרידמן: צריך לצקת לתוכה תוכן, אבל גם טכנולוגיה, זה שיש אפשרות להסיר את אותו אתר Facebook, את אותו דף Facebook של ילדה שלא פתחה את זה ומישהו פתח בעצמו, זה טכנולוגיה.
אורלי פרידמן: בצד החינוכי, גם במסגרת אתר שעובד לאורך כל השנה בשיתוף פעולה מאוד רחב עם משרד החינוך ועם כל השותפים שיושבים פה.
אורלי פרידמן: יושבת פה עמותת "אשנב", יושב איגוד האינטרנט.
אורלי פרידמן: בהחלט אני חושבת שעבודה מאוד רצינית ומאוד רחבה נעשית.
אורלי פרידמן: יום לאומי לאינטרנט פתוח ב-8 בפברואר, הוא ה-7 במספר שיהיה השנה, ובאמת ניסיון אדיר להגיע למאות אלפי תלמידים והורים באותו יום, עם המידע והאינפורמציה.
אורלי פרידמן: זאת אומרת, בצד הכלים הטכנולוגיים, גם דיאלוג סביב שיח חינוכי, סביב שיח משתף בין הורים לילדים, עם כלים של אמנה משפחתית שקובעים מגיל 4 או 5 או 6, בפעם הראשונה שילד מתיישב על המחשב, איך מנהלים התנהלות נבונה מול מחשב, כמה שעות גולשים, איך קובעים לאיזה משחקים, איך ההורים מעורבים ומשולבים בתוך זה ונוטלים את האחריות ההורית שלהם שם, ובין אם זה בשלבים יותר מתקדמים, שכשיש כלים טכנולוגיים שמאפשרים באופן חינמי לבקר או לפקח, אולי זה רק עצם זה שיש לך את השוט ביד.
אורלי פרידמן: אתה לא באמת צריך להשתמש בו.
אורלי פרידמן: אולי זה שהילד יודע שיש לך את השוט או שחלילה אתה רואה בעיניים שהילד שלך נקלע למצוקה ואתה לא מצליח לפתח שם את הדיאלוג, אולי זה שיש לך גם כלים שהם לא כלי ריגול, אבל אתה מחפש את הילדה כרגע בעיניים.
אורלי פרידמן: כלים שמאפשרים להורה ליטול שליטה חזרה, יכולים בהחלט לסייע.
אורלי פרידמן: אני חושבת שמה שמדהים במה שעולה מהקול של הילדים, אני זוכרת את זה גם מהדיון הזה המקביל בשנה שעברה, זה שהילדים כמכלול מביעים פה איזה שהוא קול קורא להורים.
אורלי פרידמן: ואני יכולה להגיד שגם עמותת "אשנב" וגם איגוד האינטרנט וגם אנחנו כחברה, אנחנו כל שנה עושים rechart ענק להורים.
אורלי פרידמן: אנחנו מעמידים הרצאות והדרכות מוקלטות להורים.
אורלי פרידמן: אנחנו מעמידים ברושורים.
אורלי פרידמן: אנחנו באים לבתי הספר, לאשכולות הפיס, לכיתות, למקומות עבודה בשביל להדריך הורים.
אורלי פרידמן: יש קושי.
אורלי פרידמן: הרבה מאוד הורים לא מרימים את הכפפה.
אורלי פרידמן: אני רוצה לזרוק את זה לילדים, שיבקשו מההורים לבוא.
איתן כבל: ברשותכם, יש לי שאלה שלפחות אותי מאוד מאוד מאוד מעניינת.
איתן כבל: האם העבריינות שאנחנו מכירים אותה, אם זה רגילה, שמתקיימת ברחוב.
איתן כבל: . אני אומר את זה ככה: מי שהיינו מוציאים אותו לפני עידן האינטרנט עבריין ברחוב, בגלל מאפיינים סוציולוגיים, בגלל מאפיינים כאלה ואחרים, מבלי שעכשיו אני אעשה על זה איזה עבודת מחקר, האם אני יכול לבוא ולומר, וואו, הנה אלה מאפיינים שהוא עבריין, אלה עבריינים שיהיו ברשת.
כרמית פולק: אני כרמית מהמועצה לשלום הילד.
כרמית פולק: רק כדי להקדים לדבריי, ככלל אנחנו לא נגד האינטרנט או נגד תקשורת מקוונת.
כרמית פולק: בחשיבה שלנו, הדבר המרכזי שהאינטרנט מאפשר, אני לא יודעת אם לקרוא לזה עבריינות, אבל אולי סט ערכים שונה.
כרמית פולק: מה שמאפשר, ואולי מוביל לזה שלאו דווקא אנשים או ילדים שיש להם דפוסי עבריינות, מציאות שבאים לידי ביטוי כעבריינות, יבואו לידי ביטוי באינטרנט, וזה נובע כמובן מהאנונימיות שהאינטרנט מספק להרבה ילדים, מה שמאפשר את ההתנהגויות האלה, ואולי כדבר עיקרי באמת, היעדר הבקרה.
כרמית פולק: אנחנו מתייחסים לכל רשת תקשורת כמו טלוויזיה, רדיו.
כרמית פולק: . תמיד יש לנו.
כרמית פולק: .
איתן כבל: לא לזה התכוונתי, אבל לא חשוב.
איתן כבל: את עונה לי כבר ברבדים אחרים.
איתן כבל: לא לזה אני כיוונתי.
איתן כבל: בואי נעצור כאן.
איתן כבל: כל מי שמבני הנוער עדיין לא דיבר, ירים את ידו.
מאי קפלו: קוראים לי מאי קפלו, אני מכיתה י' מקריית חיים, חיפה.
מאי קפלו: ההורים לא באים בעצם לבקר את הילדים ולעקוב אחריהם.
מאי קפלו: זה פשוט לפקח עליהם.
מאי קפלו: אחרי שאתה משקיע בילדים שלך ערכים וכל מיני מטלות לחיים, אתה צריך גם לפקח עליהם שילכו בדרך הטובה.
מאי קפלו: לדעתי זה טעות שההורים נכנסים לFacebook- של הילדים, כי בעצם הם מגדילים את התקשורת שלהם ככה, אבל אתה לא יכול לבוא ולשבת איתם בארוחת ערב או משהו, במקום לדבר איתו ב-Facebook.
מאי קפלו: פשוט נראה לי קצת "קול".
איתן כבל: כן, כאילו לא "קולי".
איתן כבל: זאת אומרת אם יש, וזה בהמשך למה שאמר הנער מרהט.
איתן כבל: שמך?
עמאר אבו דוגוש: עמאר.
איתן כבל: אני לא רציתי להתפרץ לדבריך, אבל לי כהורה, אם אני יודע שהדבר היחיד שאני יכול, או חלק מהדברים אני יכול לתקשר עם הילד או הילדה שלי, לא חשוב עכשיו הסיבה, מאלף ואחת סיבות, כי לא נעים לי, לא נעים לו, לא חשוב איך נקרא לזה, בשבילי זאת נורית שנדלקת, שאני צריך לבוא ולומר, אם אני לא יודע או הילד שלי.
איתן כבל: . שוב, מאלף ואחת סיבות.
איתן כבל: זאת יכולה להיות כל סיבה, יש כאן נורה שנדלקת, שאני יודע כהורה, אני צריך להתמודד איתה.
לי: אני לי מקריית גת.
לי: כיתה י"א.
לי: אני חושבת שבקטע הזה שההורים הם מעין חברים של הילדים, יש לזה המון יתרונות מאשר חסרונות ,לדעתי.
לי: אני אישית עם ההורים שלי, הם ממש באמת כמו חברים שלי.
לי: הם מאוד מעורבים בחיים הפרטיים שלי.
לי: זה נכון שיש את הגבולות המסוימים האלה, שאני מכבדת אותם, הם ההורים שלי, אבל אני חושבת שאם הם כאילו יבואו ו"יחטטו" לי ב-Facebook, זה יגרום לאיזה שהוא נתק, ריחוק, והתוצאות של זה יהיו ממש הפוכות.
איתן כבל: תראי, אני יכול לנסות להתייחס לזה כהורה.
איתן כבל: זאת דילמה מאוד מאוד גדולה.
איתן כבל: לא כולנו דומים ולא כולנו שווים, ובכל מערכת יחסים שמתקיימת, גם דרך חברים, לאו בהכרח בין הורים לילדים.
איתן כבל: לא דומה מערכת יחסים שאת יודעת לייצר עם חברה אחת או חבר אחר.
איתן כבל: כל אחד ואחת, יש לו איזה סוג של.
איתן כבל: . יש הורים או ילדים שלא יודעים את הגבולות, ואז לעזאזל, אתה שואל את עצמך, מי הוא זה שיכול לקרוא לילד ולומר לו, עד כאן!
איתן כבל: וגם כן, אני אומר את זה לך.
איתן כבל: כשאני אומר להיות חבר, זה להיות פתוח לילדים שלך והכול בסדר, אבל שההורה יודע להרים את קולו ולהרעים בקולו, כל אחד על פי דרכו וכל אחד בשיטתו ולומר לילד שלו או לילדה, עד כאן!
איתן כבל: כאן זה אני לא מסכים.
איתן כבל: ושאתה חבר, מטשטשים גבולות.
איתן כבל: זה עושה את זה.
איתן כבל: גם אתה ילד שלי, ואני מרגיש את זה גם אני במערכת היחסים שלי עם הילדים שלי.
איתן כבל: אני רואה את ההבדל למשל ביכולת שלי לומר לילדה הגדולה שלי משהו, ואני אומר את זה שוב, מנקודת המבט של הורה, ובאמת אני בא מבית עם סמכות הורית חד משמעית שקיימת.
איתן כבל: אנחנו מקפידים על זה.
איתן כבל: אבל אני אומר שוב, לכן אני אומר את זה בקל וחומר, שבהגדרה של מערכת יחסים חברית, היא בסדר גמור.
איתן כבל: גם אני חבר של הילדים שלי.
איתן כבל: באמת באמת חבר, ואני מנסה להיות הכי חבר שאפשר, והכי "קול" והכי "חופר".
איתן כבל: אבל בסוף, בסוף, בסוף, בסוף, אני רוצה שהם יהיו הילדים שלי, ואני ההורה שלהם והם הילדים שלי.
איתן כבל: בואו, לפני שאני נותן ככה למשרד החינוך, אני רוצה לסכם, כי יש לנו עוד רבע שעה.
איתן כבל: אני אתן לך יהודה סקר, קצר.
איתן כבל: משרד החינוך, תנסו מנקודת המבט שלכם עד כמה שאפשר, מבלי להאריך.
איתן כבל: לתת לנו נקודות התייחסות של איך אתם רואים את הדברים, והייתי שמח שבסוף, בסוף, בעשר דקות האחרונות, אתם תוכלו, בני הנוער, להוציא איזה סוג של החלטה, שאתם פונים אלינו, אל הגורמים, מה שתחליטו.
איתן כבל: אני לא רוצה לכוון אתכם.
איתן כבל: איזה סוג של החלטה שאתם רוצים להביא אותה לכאן.
איתן כבל: זאת יכולה להיות החלטה אחת שתצביעו עליה.
איתן כבל: זאת יכולות להיות שתי החלטות שתצביעו בעד ונגד.
איתן כבל: ננסה בעשר הדקות האחרונות לעשות לרגע, נדמה אתכם כשותפים לתהליך קבלת ההחלטות.
איתן כבל: בבקשה יהודה.
איתן כבל: קצר.
יהודה סקר: שלום לכולם.
יהודה סקר: אני יהודה, נציג ועד הורים ארצי, אב ל-15 ו-7 וכבר משתתף בדיון הזה, אדוני היו"ר, כבר שנה שלישית.
יהודה סקר: את אותה פסקה שבישראל עד היום לא נערך מחקר מקיף בנושא פגיעה מכוונת בקרב ילדים ונוער, אני כבר שנה שלישית רואה את זה, ואף אחד לא הרים את הכפפה.
יהודה סקר: לא HP, לא מייקרוסופט.
יהודה סקר: הכול זה נשאר בגדר למעלה.
יהודה סקר: אני רוצה לשתף אתכם.
יהודה סקר: הייתי בכפר אדומים אצל המשפחה שהבן שלהם בן ה-16 התאבד.
יהודה סקר: זה לא רק Facebook.
יהודה סקר: אשמים פה המחנכים, המורים, וגם שוחחתי על זה בשבוע שעבר עם שר החינוך.
יהודה סקר: הוא ביקש ממני למסור לזה דו"ח.
יהודה סקר: ההורים שם לא ידעו מכלום.
יהודה סקר: שנתיים מתעללים בילד בבית הספר.
יהודה סקר: זה לא ה-Facebook, זה אלימות.
יהודה סקר: אלימות וFacebook- הולכים יחד.
יהודה סקר: בכל מקרה אני לקחתי חלק בכל הדיונים שאנשי משרד החינוך, הם עושים עבודה מצוינת.
יהודה סקר: לצערי, אני מודה כהורה, שמגיעים לפגישות של אנשי האינטרנט ואנשי משרד החינוך רק ההורים שאכפת להם.
יהודה סקר: ההורים שאצלם המחשב בתוך החדר, זה מקום לצרה.
יהודה סקר: אני רק אגמור בזה.
יהודה סקר: ישנו אדם בשם ניצן, לא זוכר את שם משפחתו, שאנחנו מעבירים אותו בכל בתי הספר בירושלים, מחברי ועדת החינוך העירונית בירושלים, והוא מציע את זה גם לפיקוד המטה וגם לאנשי משטרה, שהמחשב יהיה בסלון של ההורים.
יהודה סקר: אין בזה שום בושה.
איתן כבל: נציגי משרד החינוך.
עינב לוק: שלום, קוראים לי עינב לוק, אני ממונה על מניעת אלימות במערכת החינוך, ואני רוצה קודם כל להגיד באופן עקרוני, שכמו שאת התייחסת לדברים ועוד הרבה דיברו, שהבריונות ברשת והאלימות ברשת היא חלק מאלימות בכלל, ואנחנו לא מפרידים גם את ההתייחסות וגם את התוכניות וגם את בדיקת התופעה, אנחנו רואים את זה כתופעה אחת כוללת, אם כי היום אנחנו יודעים שלתוך התוכניות שניבנות למניעת אלימות, אנחנו מייחדים היבטים מסוימים לאינטרנט, ומתייחסים אחרת לסוגיה זאת.
עינב לוק: אז אני אגיד קודם כל שהיום אנחנו מפעילים תוכניות מערכתיות של משרד החינוך, שהתחילו בשנה שעברה בהיקפים מאוד גדולים, עם כניסתו של השר והמנכ"ל לתפקיד.
עינב לוק: גם התפרסם חוזר מנכ"ל חדש של משרד החינוך, שהוא מתייחס להיבט של האינטרנט בפעם הראשונה, מגדיר את זה כאלימות חמורה ומתייחס אל זה כאחת ההתנהגויות החמורות, ונותן הנחיות מאוד ברורות למנהלי בתי הספר ולמחנכים, איך להתנהג בסוגיות האלה, שכמובן אם הייתה השאלה אם זה מעניינה של מערכת החינוך להתעסק בזה, אז בוודאי שכן, וכתוב בחוזר מנכ"ל בצורה מאוד ברורה.
עינב לוק: והחלק השני של חוזר מנכ"ל מתייחס לתוכניות ההתערבות שיש לעשות עם התלמידים, עם ההורים ועם המורים בתוך בתי הספר.
עינב לוק: אז קצת לגבי תוכניות ההתערבות שאנחנו עושים.
עינב לוק: תוכניות ההתערבות שאנחנו מפעילים בבתי הספר, אנחנו מכשירים כדי להפעיל את התוכניות גם יועצים, גם פסיכולוגים וגם מדריכים.
עינב לוק: יש בארץ כ-220 מדריכים שהתמחו בתחום של קידום אקלים בטוח וצמצום אלימות, כולל ההיבטים של האינטרנט.
עינב לוק: מה שאנחנו עושים, מגיעים לבתי הספר.
עינב לוק: אנחנו מעבירים שאלונים אינטרנטיים לתלמידים מכיתה ד' עד י"ב.
עינב לוק: התלמידים עונים על השאלון האינטרנטי, באיזה מידה הם נחשפים לאלימות, איפה האלימות מתרחשת, באיזה מידה יש להם חברים בבית הספר, תחושת השייכות, תחושת הכבוד.
עינב לוק: כל בית הספר מעביר את זה לכל התלמידים שלו באינטרנט.
עינב לוק: מנהל בית הספר מקבל את הנתונים, ועל סמך הנתונים אנחנו בונים תוכנית התערבות קצרת טווח וארוכת טווח לבית הספר, וגם לכיתות.
עינב לוק: אם אנחנו רואים שעלתה בעיה מסוימת בכיתה מסוימת, בעיה של חרם, ניבנית תוכנית התערבות מיוחדת לכיתה הזו.
עינב לוק: אם נמצאה בעיה כוללת בתוך בית הספר, נבנית התערבות כוללת לכל בית הספר.
עינב לוק: חשוב להגיד שמי ששותף לתוכנית, גם לבניה, גם להעברתה וגם להפעלתה, זה הורים, מורים ותלמידים.
עינב לוק: יש לזה ערך מאוד מאוד חשוב.
עינב לוק: הדגשים שאנחנו שמים בתוכנית, זה גם עבודה על גבולות, על תקנון, על מדיניות, עבודה על יחסים, על דיאלוג וקשר בין מורים לתלמידים, קשר בין התלמידים בינם לבין עצמם ועבודה על הגברת הנוכחות של המבוגרים, גם ההורים וגם המורים בכל ההיבטים.
עינב לוק: אני אתייחס רגע לאינטרנט ואני אגיד שההיבטים המיוחדים שאנחנו מפתחים לאינטרנט, זה קודם כל להגיד איזה שהיא הצהרה שאנחנו אומרים אותה גם בבתי הספר, גם מול ההורים וגם מול המורים, שהאינטרנט שלעצמו, הוא כמובן אינו פוגע או אינו מיטיב, אלא השימושים שאנחנו עושים בהם, אלה המשמעותיים, ולכן העבודה המרכזית שמתרכזת גם עם ההורים, גם עם המורים וגם עם התלמידים, היא עבודה על קודם כל להכיר את המרחב הזה יותר לעומק, מה השימושים שאפשר לעשות בו.
עינב לוק: להגביר את המודעות למאפיינים המיוחדים של האינטרנט ואיך אנחנו על ידי שימוש נבון יותר, יכולים דווקא להשתמש בהזדמנויות שיש באינטרנט.
עינב לוק: אתם מער"ן, השתמשת בזה שבאמת אפקט הסרת העכבות, יש לו גם הזדמנויות, ואני רוצה להגיד שעל זה  אנחנו מדברים עם הילדים בכיתות.
עינב לוק: זאת אומרת, התהודה והתפוצה שיש לפגיעה בתוך האינטרנט, אכן יוצרת פגיעה מאוד חמורה, עם היקף מאוד גדול.
עינב לוק: אבל יש בו גם הזדמנות.
עינב לוק: עצם זה שיכולים לראות את הפגיעה, גם ילדים שמפעילים שיקול דעת, שיש להם את היכולת לעצור ולהגיד, לא לסמן Like ולהעביר את זה הלאה, אלא באמת יכולים לעצור, והדבר העיקרי שאנחנו עובדים עליו בכיתות, זה באמת להגביר את המודעות של התלמידים.
עינב לוק: יש את היכולת להפעיל שיקול דעת, להגיד שזה לא מתאים להם, לעצור את הפגיעה כאשר הם רואים אותה.
עינב לוק: אנחנו גם מלמדים אותם שלמשל, זה שזה כתוב ושזה פגיעה טקסטואלית והיא נשארת כתובה, יש לזה גם הזדמנות.
עינב לוק: זה אמנם נשאר הרבה זמן וקשה להסיר כמו שאתה אמרת, אבל זה גם מאפשר לילדים, לפני שהם שולחים, לחשוב עוד רגע על מה שהם כתבו ולהסתכל על זה, ולפני שאני שולח, לחשוב עוד רגע.
עינב לוק: אני חושבת שההיבטים האלה, הם נכנסים לכל תוכנית התערבות שהיום אנחנו עושים בבית ספר.
עינב לוק: אם אנחנו עושים במסגרת תוכנית כישורי חיים שיעור בנושא חברות, אז אם פעם דיברנו רק על חברות כמו שאנחנו מכירים אותה, היום אנחנו מדברים גם על חברות ברשת, מהי חברות ברשת.
עינב לוק: זאת אומרת, היום אין תוכנית אחת למניעת אלימות בנושא אלימות באינטרנט, אלא כל התוכניות שלנו מותאמות ומוסיפים להם את ההיבטים הייחודים שמותאמים לאינטרנט.
איתן כבל: ברשותך, אני אתפרץ לדברים שלך, להרצאה שלך.
איתן כבל: הדבר הכי חשוב לדעתי במערכת החינוך, ואני אומר את זה גם כהורה ואני מניח שכולנו, שהמערכת באמת, אבל באמת.
איתן כבל: . יש הבדל בין לדבר.
איתן כבל: זה דרך אגב ברוב המקרים, על זה שאנחנו מבינים את הבעיה ואנחנו דנים בה ואנחנו עוסקים בה, לבאמת להפנים זאת בתוך ההתעסקות היום יומית.
איתן כבל: אתם מבינים שהבעיה, אני לא רוצה להגיד החינוכית, אבל כמעט כל הלמידה, היא הולכת היום יותר ויותר נהיית.
איתן כבל: . יש כיתות היום שגם בבתי הספר שהן כיתות ניסיוניות, שהכול ממוחשב.
איתן כבל: הכול דרך המחשב.
איתן כבל: ואז אני רואה איך כל המודעות וכל התודעה, סובבים סביב העניין הזה.
איתן כבל: זאת אומרת, אין כמעט שיח שהוא לא דרך מחשב, דרך אינטרנט.
איתן כבל: באמת אני אומר לך, כי אני עוד לא בטוח שכל המורים באמת מבינים את זה.
איתן כבל: אני לא יודע למשל כמה אחוזים, אם אני מנסה לייצר איזה מדרג, כמה מורים נמצאים בשורה אחת, יישרו קו עם כל נושא המחשב/אינטרנט/שימושים כוללים.
איתן כבל: שוב, לא מדבר, Facebook וכל זה, זה באמת הגדרה הכי צרה בעולם שאתה יכול לדבר על הרשת.
איתן כבל: הרשת היא עולם ומלואו.
איתן כבל: זאת אומרת, יש כאן דברים שאני יודע שיונתן יודע להגיד, שעוד אנשים כאן, רובנו, חוץ מכמובן מי שעוסק בתחום, אפילו לא מודע לדברים האלה.
איתן כבל: עוד לא נחשף אליהם.
עינב לוק: לא חייב מורה לשלוט באינטרנט.
איתן כבל: לכן אני אומר, ברשותכם, הדבר הכי חשוב זה שיהיה תודעה ומודעות לעניין הזה.
איתן כבל: זאת אומרת, אני לא אמור לדעת הכול.
איתן כבל: אני גם לא רוצה לדעת הכול.
רוני דיין: אני אעיר לאמירה האחרונה שלך.
איתן כבל: שמך לפרוטוקול.
רוני דיין: רוני דיין, מנהל גף יישומי מחשב וחינוך במשרד.
רוני דיין: בכל תוכניות ההתערבות שלנו אנחנו כן מביאים בחשבון שהילדים יחוו את הסביבה החינוכית שאנחנו בעצם מזמנים להם, אבל גם מחנכים אותם לעבודה במרחב הפתוח, שהוא מביא בעצם ומזמן כמעט את כל הדברים, אלה ששומעים עליהם.
רוני דיין: מצד שני, לגבי האמירה האחרונה שלך לגבי היכולת לא רק לדבר במילים וסיסמאות.
רוני דיין: תוכנית התקשוב החדשה, התאמת מערכת החינוך במאה ה-21, יש בה פרק מאוד משמעותי באותה אוריינות של תקשורת שאנחנו הולכים למסד אותה בקרב המורים והתלמידים, כדי לחנך אותם איך לעבוד בעצם בתוך המרחב הווירטואלי הזה שאנחנו חיים בו, כדי לחנך אותם שיפנימו באמת את ההתנהגויות הנכונות וירכשו את המיומנויות הנכונות, גם של הזהירות ברשת וגם של העבודה המושכלת בתוך הרשתות.
רוני דיין: זה מרכיב בתוך תוכנית הלימודים.
עינב לוק: הדבר המרכזי שאנחנו מתרכזים בו, זה באמת עבודה עם המבוגרים המשמעותיים.
עינב לוק: אני חושבת שעובדה עם המורים ועם ההורים, היא החלק הקריטי, ולא בהכרח זה מחייב שהמורים צריכים לדעת את היישומים עד הסוף של המחשב, אלא חייבים באמת ללמוד איך לדבר עם הילדים על הדברים האלה, ובהקשר לכל מה שהילדים אמרו, אם הם רוצים את הנוכחות של ההורים שלהם בצורה כזו או אחרת, אני חושבת שאפשר למצוא ואריאציות רבות להגביר את הנוכחות, לאו דווקא על ידי כניסה, אלא על ידי דיאלוג, הגבלת הדיאלוג והשיח הפתוח בין הורים לילדים ועל ידי שאילת שאלות משמעותיות, כמו שמדברים על כל נושא.
עינב לוק: גם אנחנו לא יכולים לדעת עם איזה חברים הלכו בפארק באותה מידה.
עינב לוק: שאלת שאלה, מיהם הילדים הפוגעים.
עינב לוק: אז מהניסיון שלנו, אנחנו יודעים להגיד שבדרך כלל, זה יכול להיות או ילדים שפוגעים גם במרחב הפיזי.
עינב לוק: זה יכול להיות ילדים שרואים בזה משהו, לא חושבים שהם פוגעים והם לא פוגעים במרחב הזה.
עינב לוק: הם לא חושבים שזה מספיק פוגע.
עינב לוק: הם עושים את זה בצחוק, ולכן כאן הגברת המודעות, היא מאוד מאוד חשובה.
עינב לוק: דבר אחרון, איזה סוג של ילדים שחושבים שהם יכולים לקבל איזה שהיא תהילה מהאינטרנט מעצם זה שהרבה ילדים צופים בסרטונים שלהם, וזה יוצר איזה שהיא תחושה של תהילה.
איתן כבל: אני רוצה לשמוע הצעות החלטה.
סיוון גולדברג: קודם כל במשפט אחד.
סיוון גולדברג: בני נוער כיום אני חושב, לא מספיק מודעים ליכולת הגדרת אבטחת הפרטיות שלהם ב-Facebook ובאינטרנט בכלל.
סיוון גולדברג: אני חושב שיש מקום להוציא איזה שהוא מסמך או הודעה, להעביר לתלמידי ישראל, גם להורים אפשרי, וליידע אותם על זה ולהזכיר להם על זה.
איתן כבל: אני רוצה שתהיה הצעת החלטה.
איתן כבל: כשאנחנו אומרים הצעת החלטה, כדי שאני אעזור לכם, זה אנחנו בני הנוער שהתכנסו כאן, פונים למשטרת ישראל, למשרד החינוך, לכנסת לתקן חקיקה, למאן דהוא.
איתן כבל: לא לתת אמירות.
איתן כבל: אנחנו עברנו עכשיו מהדיון הרחב, עם אלמנטים או נקודות שעוסקות בפרקטיקה, בדברים מעשיים, ועכשיו אנחנו רוצים למקד את עצמנו.
איתן כבל: זה גם סוג של אומנות.
איתן כבל: אז בבקשה.
הדר יקיר: הייתי רוצה לפנות למשרד החינוך, שאם הוא יכול, אז שיעבוד בשיתוף פעולה כמה שיותר עם התקשורת.
הדר יקיר: השגחה של הורים על מה שילדים עושים, לא יעזור, בגלל שמה שילד לא יכול לעשות פה, הוא יעשה שם.
הדר יקיר: מה שלא שם, אז שם.
הדר יקיר: זה לא הקטע של לבוא לראות מה הילד עושה, ואז להגיד לו נו, נו, נו.
הדר יקיר: זה לבנות איזה שהיא מערכת מוסכמת שההורים אומרים לילדים, אתה יכול לעשות, רק תהיה מודע להשלכות.
הדר יקיר: העבודה שלכם זה להסביר להורים על ההשפעה שלהם על הילדים.
איתן כבל: אני חייב לעצור, סליחה.
איתן כבל: תקשיבו, אתם נותנים דברי הסבר.
איתן כבל: אני מבקש, אני אבחר אותך ואני אבחר אותך.
שמרית קליין: טוב, אז אני פונה למשרד החינוך, להעביר סדנאות מסודרות לילדים כבר בגיל יסודי, להסביר להם מה הסכנות של האינטרנט, ולהעביר סדנאות להורים, מה הסכנות של האינטרנט, איך הם יכולים לעזור ולתרום לנושא.
ענבר רוט: שמי ענבר.
ענבר רוט: יש לי הצעה בשני מישורים.
ענבר רוט: בעניין החינוך, להכניס בשעות חינוך שגם ככה קיימות במערכת, אז מערך, מישהו שיבוא וירצה לתלמידים על הסכנות ועל ההשלכות.
ענבר רוט: זה תוך כדי, זה גם אפשרי בעיניי.
ענבר רוט: ובעניין של אתרי האינטרנט.
ענבר רוט: אני חושבת שצריך להציג שם את הסכנות בבאנר או בצורה מסוימת, בצורה ברורה וגלויה לעין, שמזהירה ממה שאתה עושה, שתהיה מודע למעשים שלך.
איתן כבל: אז ברשותכם, מי בעד ההצעות האלה?
איתן כבל: ירים את ידו.
איתן כבל: מי נמנע?
איתן כבל: אני מודה לכם מקרב לב.
איתן כבל: היה לי לעונג.
איתן כבל: אני מקווה שגם לכם, ובאמת אני מקווה גם שבסיכום של הפרוטוקול שנוציא אותו לכולם, שנדע להשכיל ולעשות את עבודתנו נאמנה.
איתן כבל: המשך יום נעים.
איתן כבל: לכם בני הנוער, כל הכבוד לכם, אתם תותחים באמת.
מאיר שטרית: שלום לכולם.
מאיר שטרית: אני מקיים את הישיבה הזאת כהמשך ישיבה שהייתה לפני חצי שנה בערך, בחודש יוני.
מאיר שטרית: כזכור לכם ערכנו כאן דיון בעקבות הצעת חוק שלי שאושרה ועברה קריאה טרומית בכנסת.
מאיר שטרית: הצעת החוק מציעה שאדם יכול להגביל את חשבון הטלפון שלו ושל הילדים שלו.
מאיר שטרית: מצב בו אנחנו נתונים היום שהורים מסתבכים בגלל חשבונות הטלפון של הילדים ובעצם אין להם שליטה על הוצאות הטלפון של הילדים.
מאיר שטרית: בזמנו תיארתי מצב בו 18,000 משפחות נמצאות בהליכי הוצאה לפועל בגלל חשבונות הטלפון.
מאיר שטרית: הן לא מצליחים לצאת מהמצב והן בבעיות גדולות עם הוצאה לפועל ועם המון צרות אחרות.
מאיר שטרית: חשבתי שנכון לייצור מצב שבו אדם יכול להגביל את חשבון הטלפון שלו ושל ילדיו אם הוא לא רוצה להסתבך.
מאיר שטרית: בעיניי יש בזה גם היבט חינוכי כי הורים שרק בלית בררה קונים טלפון לילדיהם, רק חינוכי שהילד ידע מה המגבלה שלו.
מאיר שטרית: רעיון החוק היה לאפשר לאדם לקבוע תקציב לילד שלו או לעצמו וביום שהתקציב נגמר הוא יקבל התראה שהתקציב עומד להיגמר או שהוא נגמר ואז יחסמו כל השירותים, כל השיחות היוצאות, כל אפשרויות הגלישה ואפשרויות אחרות ויישארו רק שיחות נכנסות ושיחות חירום.