GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל אידן: כדורגל רובוטים.
יעל אידן: אנחנו מקום 16 בעולם.
יעל אידן: זה אולי המקום היחידי שבו אנחנו יכולים גם להעפיל לגמר.
יעל אידן: בשביל זה צריך הרבה תקציבים.
יעל אידן: מבחינת מוקדי תחומי היישום,
מאיר שטרית: מלמיליאן התפנה, הוא יכול לבוא.
יעל אידן: לא, לא, אנחנו נסתמך על החוקרים שלנו מבית.
דניאל הרשקוביץ: מותר להעסיק רובוטים זרים.
יעל אידן: לא, לא, לא, הכל פיתוח ישראלי.
יעל אידן: דור העתיד יכול לפתח בצורה יצירתית מדהימה.
יעל אידן: מבחינת תחומיי היישום – תחום יישום ומוקד ענק של מחקר ופיתוח, אבל גם באקדמיה, במסגרת שיתופי פעולה עם מפ"ט ותעשייה אווירית ועוד.
יעל אידן: ופיתוח של רובוטים באוויר, בים, על הקרקע.
יעל אידן: תכן, בנייה, בקרה של רובוטים.
יעל אידן: הדגש הוא פיתוח האינטליגנציה, פיתוח פלטפורמות ייחודיות שמבוססות באמת על רכישה מתקדמת, או אלגוריתמיקה מתקדמת כדי לפתור בעיות.
יעל אידן: יש כבר מערכות שעובדות, חלקן אתם תראו בהמשך.
יעל אידן: בתעשייה אנחנו מדברים על פיתוח אל אלגוריתמיקה לתעשייה גמישה, מדויקת, אופטימיזציה של מערכות, ויש לנו כאן שיתופי פעולה – אינטל וכו'.
יעל אידן: בתחום החינוך – יש לנו מספר מוקדים בארץ שבאקדמיה, שנותנים הרבה מאד כוח לפיתוח החינוך.
יעל אידן: זוהי פלטפורמה אדירה לקידום כל הנושא של לימוד מדעים.
יעל אידן: אנחנו רואים בזאת חשיבות מאד מאד גבוהה.
יעל אידן: יש סקאלה של תחרותיות מבית ספר יסודי,
מאיר שטרית: בחינוך את מתכוונת ללמד תלמידים רובוטיקה?
יעל אידן: כן, כן,  ללמד.
מאיר שטרית: זה לא שללמד אותם ללמוד.
מאיר שטרית: אין פטנט ללמד אותם ללמוד.
יעל אידן: ללמד תלמידים.
יעל אידן: אבל דרך הלימוד של הרובוטיקה הם יכולים למשוך לכיוון של פיזיקה, מדעים.
יעל אידן: אנחנו באוניברסיטאות היום רואים מחסור מאד גדול, התלמידים לא מגיעים מוכנים בתחומי הפיזיקה, יש פחות ופחות תלמידים.
מאיר שטרית: איך הם יגיעו?
מאיר שטרית: לא מלמדים פיזיקה יותר.
יעל אידן: וזוהי פלטפורמה אדירה למשוך אותם ללמוד פיזיקה, ויש פה חוקרים באקדמיה שעסוקים מבוקר עד ערב בפיתוח המתודולוגיות, ביישום המתודולוגיות, במשיכת תלמידי תיכון לתחרויות השונות, וזה מאד מאד חשוב.
יעל אידן: גם כאן ישראל מככבת בעולם בתחרויות הבין לאומיות ומגלה ומוכיחה את היצירתיות שלה, שאת ההמשך שלה צריך לדאוג לזה בתעשייה.
יעל אידן: מוקד אדיר נוסף הוא המחקר בתחום הרפואה.
יעל אידן: מוקד אדיר של מחקר שיש כאן בארץ.
יעל אידן: ממשקי אדם - מחשב בניתוחי אנדוסקופיה רפואיים, מערכות רובוטיות לנוירוכירורגיה, תכנון מסלול במוח, רובוט קפסולה, רובוט זעיר קטן לאנדוסקופיה, ניתוחים עם משובי כוח תוך כדי הניתוח.
יעל אידן: רובוט גמיש-זעיר לניתוח לב לא פולשני, המרת אנרגיה מתנועה לצורך תפעול של מערכות שונות בצבא.
יעל אידן: הנושא של רובוטים חברתיים, רובוטים שמשרתים את תעשיית השירות, service רובוטיקס.
יעל אידן: כאן יש מעט עשייה, התחלה של עשייה.
יעל אידן: זה בהחלט תעשייה שצריך לפתח ואפשר לפתח בארץ.
יעל אידן: התעשייה כבר בעצם קיימת ויש תשתית.
יעל אידן: אנחנו מדברים על רובוטים שיהיו מסוגלים לזהות רגשות של אדם, ונעשה מחקר באקדמיה בנושא הזה.
יעל אידן: תפעול רובוטים על ידי גלי מוח, תפעול רובוטים באמצעות כל מחוות ידיים.
יעל אידן: שיתוף פעולה בין רובוטים.
יעל אידן: אנחנו מנסים לחקות את עולם להקות נמלים ולראות איך הם לומדים ואיך הם משתפים פעולה.
יעל אידן: ומוקד מחקר נוסף שכבר צוין, הוא הנושא של החקלאות.
יעל אידן: נושא הקטיף, עוד אין רובוט מסחרי בעולם שקוטף, אני מקווה שבעוד 4-5 שנים יהיה, בהובלה של מוקדי המחקר בארץ.
יעל אידן: ואנחנו כן מפתחים רובוטים מסחריים לריסוס בכרמים, פלפל, לכל הנושא של חיסרון בידיים זרות.
יעל אידן: כאמור, תהיה פה מצגת מלאה.
יעל אידן: אם יש לנו זמן נוכל להציג לעומק את כל העשייה הרבה ובהחלט יש כאן הובלה בין לאומית מן השורה הראשונה.
מאיר שטרית: תודה רבה לפרופ' יעל אידן.
מאיר שטרית: הדובר הבא זה ד"ר אלון וולף.
אלון וולף: רק אציג את עצמי, שמי א לון וולף, אני מגיע מהטכניון.
אלון וולף: אני ראש המעבדה  לביו רובוטיקה וביו מכאניקה.
אלון וולף: בוגר הטכניון.
מאיר שטרית: מה זה ביו רובוטיקה?
אלון וולף: רובוטים שההשראה שלהם היא מהטבע, מהביולוגיה.
אלון וולף: ולאחר סיום הדוקטורט בטכניון ביליתי 4 שנים במכון לרובוטיקה של קרני גימלון, שזה בעיני רבים נחשב המקדש של הרובוטיקה העולמית, וחזרתי לארץ להקים את המעבדה בטכניון.
אלון וולף: בתור חוקר שעבד בארצות הברית, אני מקווה שגם אנחנו נוכל לראות פה באקדמיה דברים דומים.
אלון וולף: ובהמשך לדוברים הקודמים, אז כמו שניסינו להעביר פה את התחושה שעולם הרובוטיקה או עולם המחקר הרובוטי הוא עולם רב תחומי שמערב הרבה מאד דיסציפלינות מהמדע.
אלון וולף: וזה היתרון שלו, אבל לצערנו זה גם חלק מהחיסרון שלו, מהחיסרון שאנחנו מזהים בייחוד באותן קרנות לאומיות שאמורות לעודד מחקר, וזה הנושא שאני רוצה לעורר, לפחות באקדמיה הלאומית למדעים, ב-ISF, בקרנות של משרד המדע וב- BSF, הקרנות הבין תחומיות עם ארצות הברית.
אלון וולף: למעשה תחום הרובוטיקה,
מאיר שטרית: בארצות הברית יש כמעט,
אלון וולף: בארצות הברית, נכון, ב-NAH, וב-NSF, כל הקרנות הבין לאומיות, קיימים תחומים שנקראים רובוטיקה.
אלון וולף: אני בתור חוקר הייתי חוקר ראשי על מספר קרנות, גם ב-NAH וגם ב-NSF.
אלון וולף: בארץ, התחום של הרובוטיקה בעצם אין,
מאיר שטרית: אני רק רוצה להביא לידיעתכם שהשנה ישראל תהיה הנשיאה של קרן יוריקה.
מאיר שטרית: מאז הייתי בטקס של קבלת הנשיאות, ואנחנו נארח השנה את טקס יוריקה בארץ, גם את חברי הפרלמנט מכל העולם וגם ראשי וועדות מדע, ושנית כל הישיבות של יוריקה להקצאת המשאבים וההחלטות התקבלו פה בארץ.
מאיר שטרית: המדען הראשי של משרד המסחר והתעשייה יעמוד בראש המערכת הזאת השנה.
מאיר שטרית: יוריקה מחלקת כל שנה 1.2 ביליון יורו וזה נושא שכשנתכנס פה בארץ.
מאיר שטרית: אני גם העליתי את זה בזמנו כשהיינו בפרלמנט האירופי שבבריסל, שבו עלה הנושא של נשיאות ישראל ברובוטיקה, מה התוכניות שלנו, ואני אמרתי שאני רוצה לדחוף שני נושאים.
מאיר שטרית: אחד זה הביו טכנולוגיה, הביו מד, והשני זה רובוטיקה.
מאיר שטרית: ונדמה לי שזו הזדמנות בארץ, ואני חושב שזו קרן שפתוחה לכל האוניברסיטאות, לכל החוקרים, להגיש בקשות למחקר.
מאיר שטרית: והיא מחלקת די הרבה כסף.
מאיר שטרית: כמובן, זה מותנה בשיתוף פעולה בין ישראל לבין אחת מהמדינות האחרות באירופה השותפות בקרן יוריקה.
מאיר שטרית: שותפות כל מדינות אירופה, ישראל היא בעצם החריג היחידי שהיא לא ממדינות אירופה, והשנה אנחנו הנשיאים של הקרן הזאת.
מאיר שטרית: אני מקווה שנוכל לעשות פה שינוי, ולהביא לפתיחת הדבר הזה.
מאיר שטרית: אני אנסה על כל פנים להשפיע פה בנושא הקרן, לדחוף את הנושא הזה, שיהיה נושא מרכזי, שיהיה קול קורא לאנשים להיכנס לתחום.
מאיר שטרית: אז אני פשוט קורא לכם לפנות לקרנות הללו, כי  יש להם הרבה כסף.
אלון וולף: כמו שנאמר, גם נאמר מקודם, בעצם מירב המימון שמממנים לנו את המחקרים הם מתקציבי חוץ.
אלון וולף: הקרן הלאומית למדעים, תחום למשל הרובוטיקה, לא מופיע מה שנקרא כקרן מחקר בסיסי.
אלון וולף: אם אני היום רוצה להגיש הצעת מחקר בתחום הרובוטיקה, אני בתור חבר סגל שיושב בהנדסת מכונות, מתחיל לחפש תחומי על כמו הנדסת מכונות, מדעי המחשב,
מאיר שטרית: זאת אומרת המל"ג לא מאשר תקציב כמחקר בסיסי לרובוטיקה, זה מה שאתה  אומר?
אלון וולף: בקרן הלאומי למדעים תחום הרובוטיקה לא מופיע כנושא ראשי.
אלון וולף: לא מופיע.
אלון וולף: מופיע הנדסת מכונות, מופיע הנדסת מחשבים,
מאיר שטרית: מי אמור לקבוע את זה?
אלון וולף: אני מניח שהאקדמיה.
מאיר שטרית: לא המועצה להשכלה גבוהה?
אלון וולף: לא, לא.
דניאל הרשקוביץ: לא, לא, הקרן הלאומית שייכת לאקדמיה.
מאיר שטרית: האקדמיה למדעים.
אלון וולף: היום למעשה אנחנו, חוקרי הרובוטיקה בעולם האקדמי, נופלים בין התחומים או בין הכיסאות שעליהם יושבים התחומים, ומקבלים חוות דעת מצוינות על הצעות המחקר.
אלון וולף: זה הצעות דרך אגב שעוברות רפרנטורה לפחות על ידי 7 חוקרים רפרנטים בין לאומיים.
אלון וולף: אבל, כסף ותמיכה אין.
אלון וולף: ואני קורא דרך הוועדה הזאת, להכניס את תחום הרובוטיקה כתחום ככל התחומים, כתחום כל הנושא של מחקר בין תחומי שהיום האקדמיה מנסה לקדם אותו, כתחום בפני עצמו, כך שלא נצטרך אנחנו החוקרים לחפש חברים במקומות ש-
מאיר שטרית: אני אעלה את השאלה באקדמיה הלאומית למדעים.
מאיר שטרית: אנחנו עובדים איתם פה בוועדה, זה חלק מתחומי העבודה שלנו, אני אעלה את ההצעה הזאת.
אלון וולף: תודה רבה.
מאיר שטרית: רגע, גמרת?
מאיר שטרית: זה מה שרצית להציג?
אלון וולף: אני רציתי להציג את הנושא הזה, כן.
מאיר שטרית: טוב, אז אני אעלה את זה כמובן באקדמיה הלאומית למדעים.
מאיר שטרית: הדובר הבא זה פרופסור משה שהם מחברת 'מזור' מהאקדמיה לתעשייה.
מאיר שטרית: אני קראתי בתוך החומרים שהוא פיתח איזו שהיא גלולה שרוחבה מילימטר אחד ואורכה 4 מילימטר, שהרעיון הוא להכניס אותה לתוך צינורות הדם ולנקות את כלי הדם.
מאיר שטרית: אפשר להוריד את הסקלרוזיס לאפס, הלוואי.
מאיר שטרית: נשים לו איזה שני מגבים כאלה שינגבו את הסקלרוזיס מהעורקים, מהוורידים.
מאיר שטרית: זה יכול להציל המון אנשים בהרבה שנים.
משה שהם: סקלרוזיס זה גם כן, אבל אני אדבר על נושאים אחרים.
מאיר שטרית: כן, כן, בבקשה, אני סתם התערבתי וציינתי את זה, שזה באמת מרתק.
משה שהם: בסדר.
משה שהם: רק אני מתחיל, דיברנו, היה כאן את הפרפר שעף, ואמרנו שבאיזה שהוא שלב אפשר יהיה לעשות גם זבוב.
משה שהם: אז אני אומר, מה שקורה היום הייתי שמח להיות זבוב על אחד הקירות פה בתוך הכנסת ולשמוע מה קורה.
משה שהם: בכל מקרה, תודה לאנשים שהגיעו.
משה שהם: שמי משה שהם, אני מהפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, אני ראש המעבדה לרובוטיקה שם, ולפני כ-15 שנה אנחנו זיהינו את התחום של הרובוטיקה הרפואית בתור תחום שהרובוטיקה יכולה להיכנס לשם.
משה שהם: זה היה תחום שהיה בתחילת דרכו באותו שלב, ואנחנו רצינו לנצל את היתרונות של הרובוטיקה לניתוחים.
משה שהם: זאת אומרת דיוק רב יותר, אפשרות לעשות את הניתוחים בפולשנות מזערית, וכך שהרובוט בעצמו הוא לא רגיש לקרינה.
משה שהם: שלושת הדברים האלה רצינו לעשות.
משה שהם: פנינו בזמנו לכל בתי החולים בארץ,
מאיר שטרית: מה זה משנה אם הוא רגיש לקרינה או לא, הרובוט?
משה שהם: כי לפעמים אתה לא רוצה שהרופא ישים את הידיים שלו בתוך הקרינה בזמן שהוא מצלם את החולה וכו', אתה מעדיף שהרובוט יעשה את זה.
מאיר שטרית: אבל לא בזמן הניתוח, זה בזמן הניתוח הקרינה?
משה שהם: מהרנטגן בזמן ניתוח.
מאיר שטרית: רנטגן כן.
משה שהם: בכל מקרה, פנינו לכל בתי החולים בארץ באותו זמן, אמרנו יש רובוט וניסינו לדבר עם האנשים.
משה שהם: קיבלנו תמיכה נלהבת אני יכול להגיד מהרופאים, דבר שהוא לא כל כך שכיח, מכיוון שרפואה בדרך כלל זה מקצוע שהוא מאד שמרני.
משה שהם: יש את הבוס, הסטודנט עומד לידו והוא אומר תעשה מה שאני עושה, אל תעשה דברים אחרים, וככה לומדים.
משה שהם: בכל מקרה, כאן בארץ קיבלנו תמיכה באמת גדולה וזה אפשר את הפיתוח.
משה שהם: אני רק רוצה להדגיש שהרובוט שאנחנו מפתחים הוא לא הולך להחליף את הרופאים.
משה שהם: כשראיינו אותי בתחילה כשנכנסתי לתחום, אז כמובן יצא בכותר – 'תוך שנתיים הרובוטים יחליפו את הרופאים'.
משה שהם: זה לא נכון.
משה שהם: זה לא הכוונה שלנו, והרובוטים אני לאט חושב שיחליפו את הרופאים, אבל זה כלי נוסף בתוך ארגז הכלים של הרופא, שהוא יכול לתת לנו דיוק יותר גבוה מהיד החופשית של המנתח.
משה שהם: זה יכול לתת לנו פולשנות מזערית שהיא לא קיימת.
משה שהם: בכל מקרה, מתוך התחומים של הרובוטיקה שהתעסקנו בהם, אנחנו התמקדנו בנושא הרפואי לאחרונה, ואחד הרובוטים שיצא מתוך ההתמקדות הזאת, זה הרובוט הזה שנמצא כאן לפניכם, ואני אסביר עליו כמה מילים.
משה שהם: נגיד כך, לפחות למספר אנשים בחדר הזה יש להם כאבי גב.
משה שהם: אני מניח שאני לא טעיתי בזה.
משה שהם: ויכול להיות שבשלב מסוים אנשים יצטרכו גם לעבור ניתוח.
משה שהם: הייתי רוצה להגיד שאנחנו לא נגיע לזה, אבל מתבצעים כחצי מיליון ניתוחי גב כאלה, כפי שרובוט יכול לעזור בהם, בשנה בעולם.
משה שהם: ניתוח גב,
מאיר שטרית: גם בארץ עושים את זה?
מאיר שטרית: בארץ גם משתמשים ברובוט?
משה שהם: כן, בארץ גם משתמשים ברובוט, אני מיד אגיד.
משה שהם: נעשים כחצי מיליון ניתוחי גב בארצות הברית בשנה, בארץ כמובן המספרים יותר נמוכים, אבל המספרים הם די גדולים, ואחד הניתוחים שעושים – עושים ניתוח לקיבוע של עצמות, לוקחים שתי חוליות, מכניסים בהם משתלים ומקבעים את שתי החוליות ביחד, ככה שהחוליות בסופו של דבר מתאחות.
משה שהם: זה נקרא "ספיינר פיוז'ין".
משה שהם: וכפי שאתם יודעים יש הרבה עצבים שעוברים בתוך הגב, ואנחנו לא רוצים לפגוע בעמוד השדרה.
משה שהם: ולשם כך אנחנו לקחנו את הרובוט שיש לו את התכונות הייחודיות, שהוא יכול לכוון את הרופא בדייקנות לנקודת הכניסה, דייקנות יותר גבוהה מהיד החופשית של המנתח.
משה שהם: אני לא חושב שרואים כאן, אני רק אצביע.
משה שהם: יש כאן את הרובוט שהוא רובוט יחסית קטן.
משה שהם: הוא מכוון, יש לו כאן זרוע והוא מכוון את הרופא לנקודה מסוימת בתוך החוליה, בשביל שלשם הוא יכניס את המשתלים או את הברגים.
משה שהם: זה הרעיון של הרובוט.
משה שהם: עד היום הרובוט הזה פעל ב-2,000 מנותחים, כ-10,000 משתלים, והוא מנתח בישראל, בארצות הברית, גרמניה, שוויץ והולנד על בסיס יומי, זאת אומרת יום יום הוא מנתח.
משה שהם: אני רוצה להגיד את הסטטיסטיקה – בין 3% ל-5% מהמנותחים האלה הם נשארים עם מה שנקרא – פרמננט נרב דמג'.
משה שהם: איזו שהיא פגיעה עצבית קבועה, שזה יכול להיות מישהו שהוא משותק לחלוטין או איזו שהיא פגיעה עצבית אחרת.
משה שהם: ובמקרה שלנו,
דניאל הרשקוביץ: זו הסטטיסטיקה הכללית.
משה שהם: זו הסטטיסטיקה הכללית.
משה שהם: במקרה שלנו בניתוחים הרובוטים האלה, שום מנותח לא נשאר עם פרמננט נרב דמג'.
משה שהם: זאת אומרת אם אני מתרגם את זה,
מאיר שטרית: שום מנותח?
משה שהם: שום מנותח.
משה שהם: אם אני מתרגם את זה למספרים, יש כ-100 אנשים בעולם שהיום הם מתהלכים חופשי, הם אפילו לא יודעים אולי שרובוט ניתח אותם,  שבזכות המערכת הזאת שפותחה כאן, ואני אומר עוד פעם – יצאה מהטכניון, עברה לחממה של הטכניון במשך שנתיים.
משה שהם: כרגע היא חברה שעומדת בפני עצמה.
משה שהם: אני חושב שזה הישג, אני רוצה להדגיש את זה פעם נוספת.
משה שהם: בעולם כולו, יש כ-5 חברות שיש להם רובוטים בחדרי ניתוח.
משה שהם: לא יותר מ-5 בכל העולם.
משה שהם: והיחידים בניתוחי גב זה המחלקה שיצאה כאן מישראל, זה הרובוט היחידי בעולם שהוא מבצע ניתוחי גב.
מאיר שטרית: כל רובוט מיוחד לניתוח מסוים.
משה שהם: כן.
מאיר שטרית: בזמנו פורסם, כשאולמרט עבר את הניתוח.
משה שהם: אני רוצה להגיד את זה בדיוק, שיש רובוטים שהם לא כאלה והם רובוטים אחרים, דוינצ'י, שקודם הוצג כאן על הלוח.
משה שהם: יש כיום שניים או אולי אפילו שלושה בארץ.
משה שהם: רמב"ם רכש את זה לא מזמן, לפני כחודש.
משה שהם: ואולמרט עבר ניתוח באמצעות הרובוט הזה לא בארץ.
משה שהם: באותו זמן לא היה את הרובוט בארץ, אז הוא נסע לחוץ לארץ לעבור את הניתוח.
מאיר שטרית: וגם שם הדיפולטס הוא אפס?
משה שהם: לא. זה משהו אחר.
משה שהם: זה רובוט אחר, זה רובוט שהוא רובוט מניפוליישן, זאת אומרת שהוא עוקב אחרי התנועות של המנתח.
משה שהם: הוא שונה בקונספט  לחלוטין מהקונספט הזה שאנחנו מציגים כאן.
משה שהם: בכל אופן, זה הייתי אומר, ואני אולי אדגיש כאן פעם נוספת, זה איזה שהוא תהליך שהתחיל באקדמיה, עבר דרך החממה והגיע בסופו של דבר לבשלות, למערכת שהיא אופרטיבית.
משה שהם: ותחום המעבר הזה, הרבה פעמים קוראים לזה עמק המוות, או ואלי אוף דת'.
משה שהם: לעבור מתוך האקדמיה לתעשייה זה בעיה וזה באמת בעיה, ואני רוצה לכן לחזק את הבקשה שהייתה לנו כאן בהתחלה, להקמת המכון הלאומי לרובוטיקה, שזו תהיה מטרתו – לקחת את האקדמיה, ואני אומר את זה מתוך ידיעה.
משה שהם: ההישגים שלנו באקדמיה הם גבוהים, הם גבוהים ברמה העולמית.
משה שהם: היו כאן מומחים מחוץ לארץ שהם ניסו לדרג אותנו בעולם.
משה שהם: אנחנו טובים מבחינה אקדמית.
משה שהם: המעבר לתעשייה כפי שראינו, יש רק 15 חברות בארץ, הוא עדיין קשה, וההקמה של המכון הלאומי לרובוטיקה זה משהו שהוא לדעתי מחויב המציאות.
משה שהם: זה נושא אחד.
משה שהם: אני אגיד כמה מילים לגבי הרובוט הזה שנכנס לתוך הגוף.
משה שהם: זה רובוט באמת שצריך להיכנס לתוך הגוף.
משה שהם: כניסה לכלי הדם זה עוד ייקח זמן.
משה שהם: יש לנו אפליקציה אחרת כרגע שאנחנו משתמשים בה.
משה שהם: זה מעניין, אני אומר, ברגע שאנחנו מתחילים לדבר על דברים קטנים שנכנסים לתוך הגוף זה מיד  תופס את הדמיון של האנשים.
משה שהם: הרבה אנשים ראו את הסרט שנקרא Fantastic Watch, שבו מקטינים את האנשים ומכניסים אותם לתוך הגוף.
משה שהם: אז הרבה אנשים חולמים על זה.
משה שהם: בהחלט זה הכיוון.
משה שהם: אני אומר, אם אני  מסתכל קדימה, הרבה שנים קדימה, כי זה באמת Future Vision, רובוטים קטנים שיהיו בתוך הגוף גם יתקנו, גם יתנו לנו דיאגנוסטיקה ואיזה שהן התרעות למה שעומד לקרות, זה לדעתי התחום שאנחנו יכולים להשיג אותו, אני  מקווה שאנחנו כאן נראה אותו.
משה שהם: זה דבר אחד.
משה שהם: אני רוצה להדגיש דבר נוסף.
משה שהם: הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון הקימה מרכז לחינוך רובוטיקה דרך תחרויות, זה נקרא מרכז לרובוטיקה על שם לאומי, שהמטרה היא לקחת תחרויות ברובוטיקה, ויש לנו בארץ מספר תחרויות ברובוטיקה, ולבצע דרכם את החינוך של אנשים.
משה שהם: אחת התחרותיות המהותיות והגדולות זה 'פירסט', כפי שאמר אביהו בן נון, שאנחנו גם מדריכים עבורו, אבל ישנם עוד תחרויות בין לאומיות שישראל משתתפת בהן, כמו תחרות פאר פייט רובוט, הרובוקאפ, הרובוט שהוא משחק כדורגל, יש את התחרות שאנחנו יזמנו אותה בישראל, כאן ד"ר קולברג מבר אילן, הוא בא עם הרעיון, אמר בואו נקים תחרות ישראלית.
משה שהם: ואנחנו הקמנו את התחרות הזאת שנקראת רובוט טראפיק, שמשמעותה – רכב שנוסע בתוך מתווה של עיר, יודע לעצור ברמזור, יודע לתת זכות קדימה, לא לדרוס את האנשים שעוברים, מה שלא תמיד אנחנו יודעים לעשות, ומחר בעצם יש לנו תחרות עם 15 בתי ספר עם התחרות הזאת רובוט טראפיק.
משה שהם: ישנה כאן קבוצה אחת של תלמידים, בבקשה לקום.
משה שהם: הם תלמידים שהם השתתפו בתחרות רובוט טראפיק, גם חיים, בבקשה תקום, אני רוצה להציג.
משה שהם: חיים הוא הייתי אומר אלוף העולם, אם מותר לי להגיד, בתחרות של רובונר, הם השתתפו בתחרות העולמית וזכו במקום הראשון, כל הכבוד.
משה שהם: אז הם יהיו מחר בתחרות רובוט טראפיק שאני מדגיש.
משה שהם: אני חוזר פעם נוספת, ישנם כאן הרבה מאד תלמידים ונערים שמשתתפים בנושאים האלה של חינוך לרובוטיקה, והאימפקט הזה מתחיל להגיע אלינו.
משה שהם: עכשיו באקדמיה אנחנו מתחילים לראות אותם כבר מגיעים אלינו למעבדה, ואנחנו צריכים את העזרה שלכם להמשך.
משה שהם: תודה.
מאיר שטרית: תודה רבה לפרופסור משה שהם.
מאיר שטרית: חברים, אני מוכרח להיות בעניין הזה בהמשך הדרך קצת יותר אכזרי.
מאיר שטרית: ניתן לכל אחד מהדוברים הבאים 3 דקות להציג את הנושא שלו, כי אני רוצה שכולם ידברו, ואני לא רוצה למנוע מאף אחד רשות דיבור, ובזמן שיש לנו ניתן את ההזדמנות לכל אחד להציג את דבריו.
מאיר שטרית: בבקשה, רפי ערבות, חברת רובוגרופ.
רפי ערבות: שלום לכולם.
רפי ערבות: שמי רפי ערבות, אני יזם ו,
מאיר שטרית: סליחה, שר המדע צריך לעזוב אותנו, הוא צריך לנהל וועדת שרים.
מאיר שטרית: תדחף שם את הרובוטיקה.
מאיר שטרית: בבקשה, אני חוזר אליך.
רפי ערבות: כמו שאמרתי שמי רפי ערבות, אני יזם ותעשיין.
רפי ערבות: לפני 30 שנה הקמתי עם עוד 3 חברים תיכון בחולון, חברת סטארטאפ בתחום של רובוטיקה וגייסנו כספים גם בארצות הברית וגם בישראל.
רפי ערבות: היינו בזמנו אשדרובוטק, היום אנחנו נקראים רובוגרופ.
רפי ערבות: אנחנו חברה עם כ-100 עובדים שמייצרת מוצרים לשוק ההדרכה בתחום של רובוטיקה ובתחום של ננופקטורין טכנולוג'יס.
רפי ערבות: יש כאן דוגמאות למוצרים שלנו שעומדים לפניכם.
רפי ערבות: אני חושב שאנחנו דוגמא לא רעה לחברה לא גדולה, שיכולה להיכנס לתחום נישה בתחום של רובוטיקה, ולפתח תעשייה ישראלית עם יתרונות יחסיים.
רפי ערבות: בישראל היום יש מעט יתרונות יחסיים.
רפי ערבות: היתרון היחסי אולי הכי גדול זה ההון האנושי שאני רוצה תיכף לומר לגביו כמה מילים, ואת היתרון הזה צריך למנף.
רפי ערבות: אנחנו מדינה שאין בה אוצרות של טבע, ובסך הכל הסביבה היא לא סביבה תומכת תעשייה מבחינת מיסוי ולא מבחינת עלויות ותשתיות.
רפי ערבות: ולכן אנחנו צריכים להתייחס ליתרון היחסי שלנו בעולם, וזה ההון האנושי.
רפי ערבות: אם אנחנו מסתכלים על פירמידה של תעסוקה, אז על כל חוקר אחד נאמר בתחום הרובוטיקה, יהיו אחר כך כחמישה מהנדסים שיעסקו ב- Engineering , ואחר כך יהיו טכנאים והנדסיים שיעשו יישום של זה בתעשייה, ועשרות עובדים בקווי הייצור של המפעלים.
רפי ערבות: ואני חושב שהמדינה כגוף שמסתכל אסטרטגית על התעשייה, ותעשייה אני חושב היום היא חלק מהחלוציות של הציונות במדינת ישראל, צריכה לבוא ולתמוך בכל הפירמידה הזאת.
רפי ערבות: מדובר כאן על האקדמיה, ואין ספק שבלי  מחקר ואקדמיה אין תוחלת לתעשייה כזאת, כי זאת תעשייה עתירת ידע.
רפי ערבות: אבל צריך גם את המשך הפירמידה, עד לרמת הייצור.
רפי ערבות: אנחנו מדברים על נושא של חינוך טכנולוגי, יש כאן את ד"ר עופר רימון ממשרד החינוך, שאחראי על התחום הזה.
רפי ערבות: אני מקווה שהתחום הזה בראשותו יעבור שינוי, כי מדינת ישראל ב-20 השנה האחרונות ירדה מאד בהשקעות שלה ובקידום של החינוך הטכנולוגי, ואני חושב שנעשה עכשיו שינוי משמעותי.
רפי ערבות: אני מודה ואני מקווה שהוא ימשיך, אבל אני חושב שהוא צריך לקבל גם גיבוי של מדיניות ממשלתית, לא רק בתור איש מקצוע שעוסק בתחום, אלא לקבל גיבוי ממשלתי לנושא הזה של חינוך טכנולוגי.
רפי ערבות: שרגא ברוש בהתאחדות התעשיינים משקיע הרבה מאמצים בתחום הזה, וגם מביא כספים בצורה מסוימת.
רפי ערבות: אבל אני חושבת שבשביל זה צריך מדיניות וכאן אני חושב זה המקום המרכזי במדינה שקובע את המדיניות, והחינוך הטכנולוגי צריך להיות על המפה.
רפי ערבות: נושא אחרון שאני רוצה לציין אותו, וזה דובר כבר הנושא של תחרויות ברובוטיקה.
רפי ערבות: רובוטיקה זה נושא מולטי דיסציפלינארי.
רפי ערבות: התחרויות ברובוטיקה הן לא באות רק ללמד רובוטיקה.
רפי ערבות: צריך להבין שהתחרויות האלה שהיום קיימות מגני ילדים, ש'פירסט' ירד כבר לרמה של גני ילדים, בעולם יש היום עשרות מיליונים של אנשים שמתחרים בתחרויות רובוטיקה, מרמה של גני ילדים ועד אנשים בוגרים.
רפי ערבות: ובמדינת ישראל זה בחיתוליו.
רפי ערבות: אמנם שמעון פרס כנשיא, לפני מספר שנים התחיל לקדם את הנושא, אבל זה ממש בחיתוליו.
רפי ערבות: מדברים כאן על 200 בתי ספר, זה ממש קצה הקרחון.
רפי ערבות: ותחרויות רובוטיקה הן לא מלמדות רובוטיקה.
רפי ערבות: הן מלמדות איך לעבוד בצוות, איך לשתף פעולה, איך לעשות  חלוקה דיסציפלינארית בצוות שהמשימה שלו והייעוד שלו הוא מאד ממוקד בלוח זמנים, לעמוד במטלות, לעמוד במטרות, זה דברים שבתי ספר מתקשים ללמד.
רפי ערבות: רובוטיקה זה משהו שמרכז תלמידים בדברים שונים, ונותן להם עניין.
רפי ערבות: ולכן אני חושב שתחרויות הרובוטיקה שבכל העולם, נתנו כאן את קוריאה לדוגמא, ויפן, וארצות הברית, מדינות שיש שם מיליונים של אנשים שמשתתפים בתחרויות האלה.
רפי ערבות: התחרויות האלה מגובות, ויש כסף במדינה שמוקצה לתחרויות האלה, וזה בסך הכל מקדם את בסיס הידע והעניין של הנוער גם במדעים וגם בטכנולוגיה.
רפי ערבות: תודה רבה.
מאיר שטרית: הדובר הבא זה עופר שחר מחברת מיטרוניקס, בבקשה.
עופר שחר: אני רוצה ברשותכם להציג את הדברים שלי באמצעות מצגת קצרה.
עופר שחר: בוקר טוב.
עופר שחר: תודה על ההזדמנות.
עופר שחר: שמי עופר שחר, אני נשיא חברת מיטרוניקס.
עופר שחר: מטרוניקס היא מייצגת פה אולי באופן מובהק את התעשייה.
עופר שחר: אנחנו חברה תעשייתית מזה 27 שנים רק בתחום של רובוטיקה.
עופר שחר: אז ככה בכמה מילים, והשקף האחרון יהיה גם מה מבחינתנו היינו מצפים מהממשל לתמוך בעניין הזה.
עופר שחר: אז בכמה מילים, נוסדנו בשנת 83, אנחנו היום מובילים בשוק העולמי של רובוטים לניקוי בריכות שחייה פרטיות וציבוריות.
עופר שחר: יש פה מספר מכשירים שלנו קצת יותר גדולים וחכמים, וגם יותר קטנים.
עופר שחר: מטה החברה בישראל, כל הפיתוח נמצא בישראל, כל ההרכבה בישראל.
עופר שחר: אני אומר את זה כי זה מבחינתנו  חשוב, יש בזה גם אלמנטים של ציונות.
עופר שחר: החברה הונפקה בבורסה ב-2004.
עופר שחר: יש לנו חברות בנות גם בארצות הברית, גם בצרפת.
עופר שחר: אנחנו נמכור השנה בסדר גודל של בין 230 ל-240 מיליון שקל.
עופר שחר: אני מדבר על שנת 2010.
עופר שחר: החברה רווחית, ותראו אחרי זה גם את עקומות הגידול.
עופר שחר: כאמור, פרישה בכל העולם, כולל חברות בנות.
עופר שחר: אנחנו מאד חזק בדיסציפלינה עסקית שבאה ואומרת – כמו שיש סוגים שונים של רכבים, ככה יש סוגים שונים של רובוטים.
עופר שחר: כל אחד לפי מחירו, במקרה הזה הדגמה מול קבוצת המכוניות של מרצדס – מהפשוטים ביותר ועד המתוחכמים הנשלטים בשלט רחוק וכן הלאה.
עופר שחר: דבר דומה גם בתחום הציבורי, הרגלי הקנייה הם אחרים, הציפיות הן אחרות, המחרים הם אחרים.
עופר שחר: חשוב מאד פה אמינות ושירות.
עופר שחר: אנחנו בעניין הזה מוכרים מכשירים מאד מתוחכמים.
עופר שחר: בתור דוגמא, הרובוט הגדול שנמצא פה הוא יודע להיכנס לבד לבריכה, הוא מנווט בתוך הבריכה, עם יכולות מאד מתקדמות.
עופר שחר: אנחנו עוסקים גם במוצרים נוספים, אבל המוקד הוא בהחלט הרובוטים.
עופר שחר: אם אני צריך לחדד מה הציפיות שלנו מהממשל, הייתי שם את זה אולי על שלושה דברים.
עופר שחר: אחד זה באמת עידוד ההשקעה וההכוונה בתחום החינוך הטכנולוגי.
עופר שחר: אני חושב שבעניין הזה צריך להיות מוקד אחד שהממשלה והממשל מבצעים מאמץ.
עופר שחר: גם בתחום של תגמול מצוינות.
עופר שחר: אני חושב שמצוינות זה דבר נכון, זה ערך נכון, זה ההיפך מבושה, צריך להתגאות בזה, צריך לעודד את זה, צריך לתמוך זה.
עופר שחר: זה דבר שהממשלה צריכה לעשות והממשל צריך לעשות.
עופר שחר: והשלישי זה לעודד את ההשקעות שהן ספציפיות בתחום פיתוח מו"פ רובוטי.
עופר שחר: אני לא מצפה מהממשלה או ממישהו לתמוך בחברת מיטרוניקס.
עופר שחר: מיטרוניקס ברגע שהיא מזהה שוק, היא מזהה צורך, היא צריכה להיות ילד גדול שיודע לעשות לבד, והיא עושה.
עופר שחר: אנחנו 99% ייצוא, לא צריכים איזו עזרה מהמדינה.
מאיר שטרית: כמה עובדים יש בחרה?
עופר שחר: עובדים בישראל כ-170 איש, ועוד בארצות הברית ובצרפת, ובעניין הזה אין ספק שמימון נוסף היה מסוגל לעשות מהלכים יותר רחוקים ויותר ארוכים.
עופר שחר: וכאמור זה תחום בוגר, על זה אני לא אבוא ואגיד.
עופר שחר: זהו.
מאיר שטרית: אפילו פחות מ-3 דקות, זה מראה שאפשר.
מאיר שטרית: הדובר הבא זה חיים רוסו, חבר המולמו"פ ונציג התעשייה.
חיים רמון: שמי חיים רוסו.
חיים רמון: אני סגן נשיא באלביט מערכות.
חיים רמון: יושב ראש וועדת החינוך של התאחדות התעשיינים וחבר המולמו"פ, וכל הפונקציות האלה רלבנטיות, למרות שאני רוצה לומר שהמולמו"פ לא דן בנושא הזה, ואני לא מביע פה את דעת המולמו"פ, אני מביע את דעתי.
חיים רמון: אני רוצה להגיד שבראייה של התעשייה, נושא הרובוטיקה הוא נושא מרכזי, חשוב, מפתח לצמיחה.
חיים רמון: יחד עם זה, אני רוצה להסתייג מהמושג של תעשיית הרובוטיקה שעלתה כאן.
חיים רמון: לפי דעתי אין דבר כזה תעשיית רובוטיקה ולא נכון  להשתמש במושג.
חיים רמון: אני חושב שזה מזיק להשתמש במושג של תעשיית רובוטיקה.
חיים רמון: נאמר שיש פה 15 תעשיות רובוטיקה במדינה.
חיים רמון: אני מעריך שיש מעל 100 תעשיות שעוסקות, שמשתמשות ברובוטיקה.
חיים רמון: רובוטיקה זה אמצעי, רובוטיקה זו  מיומנות מאד חשובה, מאד קריטית בתעשייה בכל התחומים.
חיים רמון: בתחום הביטחוני, בתחום הרפואי, בתחום החקלאי, כל הדברים נאמרו פה.
חיים רמון: בתחום המיקרו אלקטרוניקה וכך הלאה.
חיים רמון: ולא נכון לקטלג את זה בקבוצה מסוימת.
חיים רמון: להיפך, צריך להסתכל ברובוטיקה כמוביל להתפתחות של התעשייה הישראלית בכלל, בכל התחומים, כמעט בכל התחומים שבהם התעשייה הישראלית פעילה.
חיים רמון: מה היום מפריע לתעשייה הישראלית בהתפתחות, אחד זה שאין לנו מספיק מהנדסים וב', שלא תמיד המהנדסים שמגיעים לתעשייה הם בעלי מיומנויות רלבנטיות למה שתעשייה צריכה להסתכלות קדימה.
חיים רמון: ואני חושב שבשני התחומים האלה נושא הרובוטיקה הוא מרכזי.
חיים רמון: זה הוכח ונאמר כאן ודובר כאן  - - - אנשים.
חיים רמון: הבעיה שלנו קודם כל זה שיהיו מהנדסים שיהיו מספיק ילדים, ילדים שיראו בכיוון ההנדסי כיוון חשוב להמשך.