GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חגית מסר ירון: אני אספור ארבע סיבות למה בעיניי זאת בעיה.
מאיר שטרית: למה הבעיה הזו עולה רק בקשר למגדר הנשי?
מאיר שטרית: ניקח את המגדר הגברי.
מאיר שטרית: כמה אחים יש?
גילה כליפי אמיר: זה הפך להיות מקצוע נשי.
גילה כליפי אמיר: גבר שייכנס למקצוע כזה, בתדמית שלו הוא נשי.
מאיר שטרית: זאת אומרת, הסטריאוטיפ קובע.
גילה כליפי אמיר: כן.
קריאה: מה שגברי הוא טוב.
קריאה: אז למה אין מהנדסות?
מאיר שטרית: אם זה טוב, שגם הנשים ילכו לשם.
מירי ימיני: ברשותך, אני אומר למה זאת בעיה גם ברמה של הכלל, של החברה, וגם ברמה של הפרט.
מירי ימיני: ברמה של הפרט, יש כאן איזה שהן גדרות של מגדר שמפריעות לבן אדם לממש את עצמו וזה נכון לשני הכיוונים, ואני מסכימה אתך.
מירי ימיני: גם מי שרוצה להיות מורה או גננת או אחות – סליחה שאני משתמשת במינוח נקבה – יש אנשים שלא מצליחים לממש את מה שהם באמת היו רוצים בגלל סטריאוטיפים, בגלל דברים כאלה לשנים הכיוונים.
מירי ימיני: למען הצדק וההגינות צריך לפתור את זה.
מירי ימיני: הסיבה השנייה שבעיניי היא הרבה יותר משמעותית, למען המצוינות.
מירי ימיני: עצם העובדה שנשים מצוינות לא מגיעות לתחומים האלה גורם לכך שלפעמים תופסים את התפקידים אנשים גברים שהם פחות מצוינים אבל הם מה שיש ולא תופסות את התפקידים נשים מצוינות שהיו יכולות לעשות את זה.
מירי ימיני: אנחנו תמיד שואפים למצוינות.
מירי ימיני: יש נקודה מאוד משמעותית שהוכחה כבר ששילוב של נשים בתעשייה ובעיקר בעמדות מפתח בין מקבלי החלטות – ובאינטל יודעים את זה – משפר את התחרותיות הכלכלית.
מירי ימיני: יש אמירה, יש מסמך שיצא עליו חתומים מנהלים של חברות ענק במשק – במשק הגלובלי ולא בישראל – שיצאו בקריאה לשלב נשים בהנהלות כי הטענה שלהם היא שהנהלות משובטות, מביאות רעיונות משובטים.
מירי ימיני: אנחנו לא פותחים דיון על חוק השיבוט כאן היום, אבל הרעיון הוא שבעצם הדייברסיטי, המגוון של הדעות ושל המחשבות מביא כוח שיווקי וכוח תחרותי לחברות תעשייתיות ונוכחות של נשים גורמת לכך שזה לא יהיה הכל נראה אותו הדבר, גברים בחליפות שחורות, עם שיער שיבה, בגיל המתאים וכולי אלא יאפשר גם משהו אחר.
מירי ימיני: יש עידוד למגוון בהנהלות, גם גברים ונשים, גם ממקורות שונים, מאסיה, מאירופה וכולי, אבל נשים במיוחד.
מירי ימיני: יש כאן שיפור של התחרותיות הכלכלית ויש מחקרים שמראים את זה ששילוב נשים בסיכומו של דבר הוא תועלתי לחברה.
מירי ימיני: הנושא האחרון הוא  למה צריך לטפל בזה.
מירי ימיני: אני טוענת שצריכים להגביר את האמון במדע וטכנולוגיה.
מירי ימיני: תמיד מספרים שהמדע והטכנולוגיה הם בלתי מוטים, הם נותנים את התמונה הכללית.
מירי ימיני: אם יש הטיות נסתרות בתוכו שגורמות לכך שתהיינה פחות נשים, בעצם זה מעורר ספקות.
מירי ימיני: אם כן, זאת בעיה שצריך לטפל בה.
מירי ימיני: אני רוצה לציין עוד נקודה אחת.
מירי ימיני: נהוג לדבר במחקרים שנעשים על נשים במדע וטכנולוגיה, מחקרים רבים שנעשו בקהילה האירופית, על שני ממדים: על הממד האופקי ועל הממד האנכי.
מירי ימיני: הממד האופקי הוא שיעור הנשים שעוסקות בתחום הזה.
מירי ימיני: יש פחות או יותר 50 אחוזים באוכלוסייה, ואם זה פחות מדיי, אומרים שזה מקצוע שהייצוג הנשי בו הוא מופחת, ואם זה יותר מ-50 אחוזים, אומרים שהייצוג הגברי בו הוא מופחת, אבל הממד האנכי מדבר על השיעור היחסי של הנשים שלומדות, שעוסקות במקצוע וכולי.
מירי ימיני: יש עוד ממד והוא הממד האנכי.
מירי ימיני: הממד האנכי מדבר על מה הן עושות אחרי שהן למדו חמש יחידות בתיכון בפיזיקה ובמתמטיקה, האם הן הולכות ללמוד הלאה, ואחרי שהן סיימו תואר ראשון, האם הן ממשיכות לתואר שני, ואחרי תואר שני לתואר שלישי, והאם הן מקבלות  משרות, והאם הן מתקדמות לניהול.
מירי ימיני: ציינת את תחום הרפואה והמשפטים נניח כתחום שיש בו חמישים אחוזי נשים ואולי יותר.
מירי ימיני: זה לא ממשיך להתקדם באותה צורה בממד האנכי.
מירי ימיני: יש סוג של תקרת זכוכית והשאלה היא האם גם במקצועות ההנדסה יש או אין תקרת זכוכית, אותה תופעה שאנחנו קוראים לה לפעמים דיאגרמת מספרים שמתחילים חמישים אחוזים ואחוז הנשים יורד ככל שעולים בדרגות ואחוז הגברים עולה.
מירי ימיני: אני רוצה לציין – זה לא הופיע בדוח שלכם אבל אני בדקתי והבאתי נתונים – שיש תקרת זכוכית גם במקצועות ההנדסה.
מירי ימיני: כלומר, אותו מיעוט של נשים שמגיע לתחום הזה, נתקל אחר כך בתקרת זכוכית.
מירי ימיני: אפשר להביא דוגמאות נגדיות, זה תמיד אפשר, אבל סטטיסטית אתן דוגמה הכי פשוטה.
מירי ימיני: נשים בהנדסה, סטודנטיות להנדסה באוניברסיטאות – אלה נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – ובמכללות, בסביבות 28 אחוזים בכל המקצועות.
מירי ימיני: בסגל האקדמי, בהנדסה 11 אחוזי נשים.
מירי ימיני: זאת אומרת, אפילו פחות מאשר בין הסטודנטיות ובין בוגרות הדוקטורט שם האחוז עומד על 23 אחוזים.
מירי ימיני: אם כן, יש גם תקרת זכוכית בהנדסה והשאלה האם זה משפיע על הרכיב האנכי.
מאיר שטרית: נשים פשוט לא הולכות ללמוד הנדסה.
מאיר שטרית: הן לא רוצות ללמוד הנדסה.
חגית מסר ירון: זה חלק מהשאלה.
חגית מסר ירון: אין לי תשובה חד משמעית.
חגית מסר ירון: ברור שזה גם זה וגם זה ולכן צריך להתמודד עם זה.
חגית מסר ירון: כמו שאמרתי, זאת שאלה יותר מורכבת.
חגית מסר ירון: השאלה האחרונה שאני רוצה להתייחס אליה היא לשאלה מה לעשות.
חגית מסר ירון: גם כאן אין פתרונות פלא, כמו שאמרתי.
חגית מסר ירון: זה לא שאם נגיד שנעשה כך וכך, הכל יהיה.
חגית מסר ירון: יושב לשמאלי מנכ"ל משרד המדע וכשאני הייתי מדענית ראשית של משרד המדע יזמנו אז תוכנית לעידוד נשים במקצועות הטכנולוגיה והענקנו מאה מלגות לסטודנטיות שלומדות הנדסה כסוג של עידוד.
מנחם גרינבלום: גם היום.
חגית מסר ירון: התחלנו עם זה אז.
חגית מסר ירון: תודה על כך שאתם ממשיכים עם זה היום.
חגית מסר ירון: קראתי לזה אז תופעה כמו אבן שזורקים למים כי ביקשנו מכל אחת שמקבלת מלגה להפיץ את הבשורה, לעודד מישהי אחרת, וחלקן הלכו לבתי ספר לעודד בנות ללמוד פיזיקה, חלקן הקימו לשכות ייעוץ באוניברסיטאות ובמכללות כדי לעודד אחרות שקשה להן.
חגית מסר ירון: הייתה לזה פעולה מאוד משמעותית.
חגית מסר ירון: האם זה שינה את הסטטיסטיקה?
חגית מסר ירון: אני לא יודעת.
חגית מסר ירון: אני חושבת שהדרך הכי טובה לנסות לראות מה אפקטיבי ומה עובד זה  ללמוד מהמקומות בהם אין פער מגדרי.
חגית מסר ירון: למה בהנדסה ביו רפואית אין פער מגדרי?
חגית מסר ירון: נבדוק את זה, נחקור את זה ואולי ניישם את זה על דברים אחרים.
חגית מסר ירון: למה באוניברסיטה הפתוחה, שזאת האוניברסיטה -  שאני עומדת בראשה שנתיים, הגעתי אל המוכן ואני לא יכולה לקחת על זה קרדיט – אין פער מגדרי?
חגית מסר ירון: לא בסגל ולא בסטודנטיות.
חגית מסר ירון: זאת אוניברסיטה מסוג אחר וזה כל פעם מפתיע אותי מחדש איך זה קורה.
חגית מסר ירון: בעוד שהסטטיסטיקה בכל מקום ומקום מראה שיש מיעוט נשים באקדמיה בין הסטודנטים בתחומים מסוימים, יש מוסד אחד שהתפתח אחרת, מוסד שמעניק תארים על רמה גבוהה, תארים אקדמיים, אנשים יוצאים משם ועדיין יש שם שוויון מגדרי החל מהוועד המנהל – אתה אמרת שהיית חבר בו – דרך מועצת האוניברסיטה, דרך הסגל האקדמי.
חגית מסר ירון: אם נלמד טוב מה עבד שם, אולי מזה נוכל ללמוד על דברים אחרים.
חגית מסר ירון: אלה דברי הפתיחה ואני שוב מודה לכם על היוזמה.
מאיר שטרית: גם כאן פעם אחת ידבר גבר ופעם אחת תדבר אישה, כך שיהיה שוויון מגדרי.
מאיר שטרית: הדובר הבא הוא מנכ"ל משרד המדע שנמצא אתנו ואני שמחי שהוא בא לדיון הזה.
מנחם גרינבלום: אני מברך על המקום אליו הגענו.
מנחם גרינבלום: אני מהפריפריה הצפונית ואני מאוד שמח להגיע לעיר שדרות.
מנחם גרינבלום: אני דווקא אפתח בנושא של נשים במדע בתחום העיסוק הקודם שלי.
מנחם גרינבלום: אני במגזר הציבורי חדש, פחות משנה, וכל חיי עסקתי במישור העסקי.
מנחם גרינבלום: הייתי מנכ"ל של חברה שעוסקת בטכנולוגיה, שעוסקת בהתפלת מים, טיהור שפכים, כימיקלים ושמה GS.
מנחם גרינבלום: לצורך העניין, ההנהלה שלי הייתה מורכבת מחמישה אנשים והיו בה שתי נשים – האחת, סמנכ"לית שאחראית על כל נושא הטכנולוגיה, היא מהנדסת כימיה במקצועה, והשנייה סמנכ"לית כספים.
מנחם גרינבלום: הן נבחרו לא בגלל שהן נשים אלא הן נבחרו בגלל שהן היו טובות ומוכשרות.
מנחם גרינבלום: לא הייתה שום סיבה אחרת לבחירתן.
מנחם גרינבלום: אם אנחנו בהשקפת העולם שלנו ניתן לכל אחד את הבחירה או את התפקיד בגלל כישוריו, באופן טבעי הנשים, חלקן, תגענה גם לנושא הניהול הבכיר ביותר וגם ניהול בדרג הביניים.
מנחם גרינבלום: אם במפעל שבו אני הייתי מנכ"ל זה אתר יצור שגם מעסיק בני מיעוטים ומנהלת האתר היא מהנדסת.
מנחם גרינבלום: נכון שהדוגמה שאני מביא היא לא נכונה כי שבעים אחוזים מעובדיי היו בתחום ההנדסה ומתוכם כמעט חמישים אחוזים היו נשים כאשר חלקן עסקו בשיווק וחלקן עסקו במסלול אחר.
מנחם גרינבלום: עכשיו אני בכובע של מנכ"ל משרד המדע.
מנחם גרינבלום: כפי שציינה כרגע פרופסור חגית מסר ירון, אנחנו בעצם ממשיכים את המסורת של חלוקת מלגות לסטודנטיות מצטיינות בתואר שלישי.
מנחם גרינבלום: ללא כל קשר דווקא לנשים אנחנו פועלים לתגבור נושא המדע כפי שציין חבר הכנסת שטרית.
מנחם גרינבלום: בכלל, יש לנו במדע וטכנולוגיה בעיה ולאו דווקא בנושא של נשים.
מנחם גרינבלום: אנחנו מחלקים מלגות לסטודנטים שתפקידם לעזור לתלמידים לעבור מארבע יחידות לחמש יחידות ולהגיע מציון ממוצע של 70 בחמש יחידות לציון של 90-100.
מנחם גרינבלום: בשנה שעברה פעלנו חזק דווקא במגזר הערבי, ברהט, בזרזיר, ואני יכול לבשר לכם כאן שהתוצאות של בחינות הבגרות – וחלקן הגדול של המדריכות היו סטודנטיות, למרות שזה לא היה מכוון – הראו שעשו קפיצת מדרגה מהותית.
מנחם גרינבלום: שר המדע פרופסור הרשקוביץ, עת הגיע למשרד, ניסה לעשות תיקונים.
מנחם גרינבלום: בשבוע הבא יגיעו אל ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת חברי המולמו"פ החדשים.
מנחם גרינבלום: מתוך 15 אנשים פעם ראשונה יש שש נשים.
מנחם גרינבלום: שש פרופסוריות מובילות כמו למשל פרופסור יהודית בריק שכולנו מכירים אותה, פרופסור מינה טייכר, פרופסור שוש ארד, בת-שבע אילון ודפנה שוורץ.
מנחם גרינבלום: אני מציין את זה כי בסך הכל הן נבחרו בגלל שהן היו טובות ומצטיינות.
מנחם גרינבלום: מונתה ועדה - בראשה עומדת פרופסור מרים ארז - לקידום נשים במדע.
מנחם גרינבלום: גם זה דבר שאנחנו רוצים לקדם ואנחנו חושבים שזה חשוב וחיוני למדינת ישראל.
מנחם גרינבלום: אני לא אאריך אבל אני יכול לומר לכם שחגית הייתה בוועדה שמינתה את המדען הראשי  של משרד המדע לפני כשבועיים ללא כל קשר לפגישה שמתקיימת היום והיא יושבת ראש של ועדה מאוד חשובה של משרד המדע והטכנולוגיה לנושא של המו"פים האזוריים.
מנחם גרינבלום: אנחנו מסתכלים בסטטיסטיקה וזה לא שבחרנו את הנשים בגלל שהן נשים אלא פשוט בגלל שהן טובות, מוכשרות ומצוינות.
מנחם גרינבלום: עד כאן.
מאיר שטרית: נמצאת אתנו דוקטור מירי ימיני, ראש המרכז ליזמנות וחדשנות, המכללה האקדמית להנדסה על שם סמי שמעון.
מאיר שטרית: זאת עוד דוגמה בה במכללת סמי שמעון עושים פעולות כדי לעודד נשים ללמוד הנדסה וזה דבר שעובד.
מאיר שטרית: נותנים מלגות ועושים פעולות שונות כדי לעודד נשים ללמוד הנדסה.
מירי ימיני: בוקר טוב לכולם.
מירי ימיני: אני לא רוצה לדבר כרגע על המכללה אלא להתייחס לנושאים שעלו כאן.
מירי ימיני: לשאלה האם צריך לעודד נשים להנדסה ואולי נקרא לזה נשים לטכנולוגיה.
מירי ימיני: יכול להיות שלא אבל צריך להבין שעבודה בהנדסה והשמה אחר כך, זה בעצם שער למוביליות חברתית.
מירי ימיני: היום, כאשר אנחנו מדברים על תעשיות עתירות טכנולוגיה בישראל, אנחנו מדברים על אותה נוחות כלכלית, על אותה קדמה, על אותה יכולת להתפתח, על אותה העצמה.
מירי ימיני: ברגע שציבור מסוים במדינת ישראל לא מגיע לכל זה – וכרגע אני לא מדברת על נשים דווקא – אנחנו לא מנצלים את הפוטנציאל הכלכלי של מדינת ישראל, ושנית, אנחנו פוגעים בציבורים שלמים.
מירי ימיני: בואו נסתכל על הנשים.
מירי ימיני: אני חושבת שהנתונים שהוצגו כאן מטעם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הם נתונים ממש לא נכונים.
מירי ימיני: בואו נסתכל על הפריפריה.
מירי ימיני: אחוז הסטודנטיות בהנדסה באוניברסיטאות הוא הרבה יותר נמוך מ-28 או מ-27 אחוזים.
מאיר שטרית: מהפריפריה.
מירי ימיני: לא. בכלל.
מירי ימיני: מספר הסטודנטיות במכללות להנדסה משפר בעצם את האחוז כך שאנחנו מגיעים ל-28 אחוזים.
מירי ימיני: כאשר אנחנו יורדים למטה ואנחנו מסתכלים על מצב סוציו אקונומי של אותן סטודנטיות, הן במכללות והן באוניברסיטאות, אנחנו רואים שהנשים שמגיעות ללימודי טכנולוגיה הן מגיעות מהרבדים היותר מבוססים של החברה בישראל, מהמקומות היותר מבוססים.
מירי ימיני: למעשה כאשר אנחנו מסתכלים על אחוז הנשים שמגיעות ללימודי טכנולוגיה מהפריפריה, האחוז הזה נמוך עד כדי גיחוך.
מאיר שטרית: זה נכון גם לגבי גברים.
מירי ימיני: יש הבדל מגדרי משמעותי.
מירי ימיני: יושבת לצדי יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים ואני יכולה לספר לכם שאנחנו מתחילים הן מחקר והן תוכנית לעידוד של אותן נשים מהפריפריה ללימודי טכנולוגיה.
מאיר שטרית: אני אומר שמספר הסטודנטים מהפריפריה שלומדים מקצועות הנדסה גם כן נמוך מאוד.
מירי ימיני: נכון.
מאיר שטרית: כי לצערי הרב מערכת החינוך שלהם והנורמות שיקנו להם כניסה לאוניברסיטה הן נמוכות.
גילה כליפי אמיר: החסמים התרבותיים בפריפריה הם הרבה יותר קשים ונוקשים מאשר במרכז.
מאיר שטרית: הייתי סטודנט באוניברסיטה ב-1964, הייתי הסטודנט השני מיבנה, מתוך ישוב של 5,000 תושבים ויבנה לא הייתה בקצה העולם אלא במרכז הארץ.
מאיר שטרית: הייתי סטודנט שני ובשבילי להיכנס לאוניברסיטה היה מחסום פסיכולוגי ענק.
מאיר שטרית: לעבור בגרות זה היה הישג אדיר בישוב.
גילה כליפי אמיר: אבל עדיין המוסכמות החברתיות כן אפשרות לך את זה אבל החסמים התרבותיים לא מאפשרים זאת.
מאיר שטרית: גם היום מאפשרים.
מאיר שטרית: אף אחד לא סוגר את הדרך.
מרים שכטר: עדיין יש הבדל באחוז הנשים.
מרים שכטר: התפיסה היא אותה תפיסה.
מרים שכטר: אומרים שהכל פתוח, אבל לא הכל פתוח כי ילד בפריפריה את מחנכת שהוא ילך לעבוד בדרך כלל.
מרים שכטר: אין את המודלינג ואין את התפיסה המשפחתית והחברתית שצריך להיות מהנדס, שצריך להיות עורך דין, שצריך להיות רופא אלא אתה צריך לעבוד ולקיים את המשפחה שלך.
מרים שכטר: ילדה בפריפריה, וגם לא בפריפריה, מחנכים שהיא צריכה להיות אימא טובה ולגדל את הילדות שלה.
מרים שכטר: לכן יש השוואה מאוד גדולה ונכונה בין פריפריה לנשים.
מירי ימיני: אין ספק שיש כאן עניין של חינוך ואני מגיעה לזה.
מירי ימיני: בשנה האחרונה סקרנו פחות או יותר את כל התוכניות  שמתקיימות בישראל ובאירופה בנושא של עידוד נשים ללימודי טכנולוגיה.
מירי ימיני: בישראל ראינו כ-30 תוכניות ואני חושבת שיש להן מאפיינים משותפים.
מירי ימיני: רוב התוכניות הן תוכניות שמגיעות מעמדת ה-בוטום אפ.
מירי ימיני: כלומר, איזשהו מוסד או איזשהו גוף, עמותה, מקום, אזור, יוזם תוכנית ומנסה לרוץ אתה קדימה.
מירי ימיני: הרבה פעמים התוכניות האלה מיועדות גם למגזר מסוים, לתת מגזר, בין אם לנשים דתיות, בין אם לנשים עולות, למיעוטים.
מירי ימיני: אנחנו יכולים לראות תוכניות מאוד מוצלחות בטכניון, באורט בראודה, במכללה אצלנו, אבל מה שבאמת ראינו זה שאין תפיסה ואין ניתוח וביצוע סיסטמתי של הטיפול בבעיה.
מירי ימיני: זאת אומרת, זה נכון שמשרד המדע מחלק מלגות לתואר שלישי ללימודים טכנולוגיים.
מנחם גרינבלום: נותנים מלגות לחונכות.
מירי ימיני: עליתי על ההבדל הקטן.
מירי ימיני: עדיין אין איזושהי ראייה.
מירי ימיני: בסופו של דבר כאימא לתאומים, בן ובת, עוד מעט בני ארבע, אין ספק שבגן שלהם רואים את ההבדל.
מירי ימיני: רואים את ההבדל ביחס, כמו שנאמר כאן, ורואים את ההבדל בחינוך ובסביבה.
מירי ימיני: תאמינו לי שאנחנו הורים מאוד שוויוניים ובבית אצלנו אנחנו מחנכים לשוויון.
מירי ימיני: השאלה שצריכה להישאל כאן – והתשובה עליה היא די ברורה – שצריך בעצם להמשיך את העבודה הזאת שמתחילה מהגן עד לסיום ההשכלה הגבוהה, וכמובן במקומות השמה, עבודה שתעודד נשים לבחור בלימודי טכנולוגיה.
מירי ימיני: לא מדובר כאן על אפליה ועל מה שנקרא שוויון הזדמנויות אלא מדובר כאן על תועלת כלכלית נטו של חברה ושל מדינה בישראל.
אברהם מיכאלי: השאלה היא האם את חושבת שאנחנו כמדינה, כממשלה, עושים מספיק גם בהכוונה הזאת מגיל אפס.
אברהם מיכאלי: לפעמים אומרים שאנחנו לא מתערבים ושכל אחד יפתח את עצמו לכיוון שהוא רוצה, אבל בסוף אנחנו מגיעים לחסרים במקצועות מסוימים ואנחנו רואים את זה כבר במשך כמה עשורים.
אברהם מיכאלי: יש מקצועות מסוימים בארץ שאם לא הייתה העלייה מרוסיה, לא היו לנו מקצועות אלה.
אברהם מיכאלי: מישהו יאמר שהמקצועות האלה הם לא נחוצים?
אברהם מיכאלי: הם נחוצים אבל בגלל שיש חוסר הכוונה או חוסר חשיבה כבר מגיל אפס לגבי אותם מקצועות, אנחנו מגיעים לאותו חסר.
אברהם מיכאלי: האם את חושבת מבחינת הניסיון שאת כרגע רואה - וזה לא שייך דווקא לפריפריה כי לדעתי זה יכול להיות בכל מקום מבוסס בארץ.
מירי ימיני: ברור, אבל אתה מכניס כאן לדיון עוד נקודה.
מירי ימיני: באותה מידה אתה יכול לשאול האם צריך ללמד מדעי הרוח בישראל.
מירי ימיני: זאת לא הנקודה.
מירי ימיני: כאשר אנחנו מדברים על אוכלוסייה או תת אוכלוסייה מסוימת שכביכול לפי התפיסה הליברלית הכל פתוח, למעשה אנחנו מגלים שיש מגבלות וגבולות פנימיים וחיצוניים שמונעים מאותה אוכלוסייה.
מירי ימיני: זה בסדר גמור ללמוד פילוסופיה.
מירי ימיני: זה מצוין אבל השאלה אם אותה בחורה צעירה יכולה באמת לבחור כאשר בדרך כלל הבחירה המתבצעת בתחילת כיתה ט' אז  בוחרים מגמה.
מירי ימיני: פילוסופיה זה נהדר, אבל השאלה היא האם יש מגבלות והאם אנחנו פותחים את השערים לכולם.
מירי ימיני: התשובה היא לא.
מירי ימיני: התשובה היא לא בתוצאה והתשובה היא לא בדרך.
אברהם מיכאלי: השאלה אם למדינה מותר גם לבוא ולומר שיש דברים מסוימים שהיא כמדינה רוצה לעודד וכאן היא תשים כלים מסוימים לשני המגזרים, גם הגברים וגם הנשים.
אברהם מיכאלי: אגב, החסר בהנדסה, אני לא חושב שבגברים יש לנו עודפים.
אברהם מיכאלי: בתחום הזה כבר כמה עשורים אנחנו מתלוננים על כך שיש מחסור רציני בכמה תחומים בהנדסה וטכנולוגיה.
מירי ימיני: זאת שאלה אחרת.
מירי ימיני: באמת כרגולטור אתה יכול להחליט לעודד מגזרים מסוימים.
מירי ימיני: השאלה בסופו של דבר איפה אתה נמצא בין דמוקרטיה לחופש הבחירה.
אברהם מיכאלי: הגענו לחורבן בתחום המשפטים.
אברהם מיכאלי: הגענו למצב כל כך גרוע שעכשיו כולם חוזרים אחורה כדי לראות איך לתקן את זה, למרות שאי אפשר לתקן את זה.
מאיר שטרית: למה חורבן?
מאיר שטרית: לא כולם עורכי דין.
אברהם מיכאלי: יום אחד נקיים דיון בוועדת המדע גם על הנושא הזה.
מאיר שטרית: משפטים, זאת השכלה כללית דווקא ואנשים שלומדים משפטים, לא כולם הולכים להיות עורכי דין.
אברהם מיכאלי: תשאל את הסטודנטים שלא מוצאים מקום להתמחות.
מנחם גרינבלום: בואו נהיה פרקטיים.
מנחם גרינבלום: נניח שיש לנו גם את הזמן וגם את האמצעים הכספיים, וגם אנחנו יכולים לקבל החלטה, את היום ראש ממשלת ישראל, מה היית עושה?
מירי ימיני: במקרה יש לי תשובה לזה.
מירי ימיני: דבר ראשון, אני מאוד מאמינה בחינוך וחינוך יכול לשנות נורמות חברתיות, חינוך יכול לשנות תפיסות ולכן בעצם יש צורך להשקיע משאבים, ולאו דווקא משאבים כספיים.
מירי ימיני: חלוקת תוכנית הלימודים צריכה להיות כזאת שנותנת יחס ונותנת מקום לחינוך לשוויון.
מאיר שטרית: העדפה.
מנחם גרינבלום: חינוך מאיזה גיל?
מירי ימיני: הכי מוקדם שאפשר.
מנחם גרינבלום: מתי המוקדם ביותר לפי המסלול שאת מובילה יראה את המגמה?
מירי ימיני: ברגע שלמדינה יש יכולת להשפיע על התכנים, זה בדיוק הרגע להתחיל.
מאיר שטרית: ציינתי קודם שמכללת סמי שמעון, לפי הנתונים שהוצגו בפני, עושה המון פעולות כדי לעודד נשים.
מאיר שטרית: הניסיון שלכם מראה הצלחה בכיוון הזה?
מאיר שטרית: אתם רואים שינוי ותוצאות במספרים?
מירי ימיני: אנחנו בחרנו לעודד נשים למקצועות הנדסה מסוימים כמו הנדסת חשמל, הנדסת בניין והנדסת מכונות, שאלו הן מקצועות העל.
מירי ימיני: אנחנו כן מצליחים להגדיל את מספר הנשים.
מירי ימיני: אנחנו מצליחים להגדיל את אחוז הנשים.
מנחם גרינבלום: אצלכם יש גידול משמעותי במגזר הבדואי.
מאיר שטרית: יש לכם מספרים?
מאיר שטרית: את יכולה לציין מה השינוי שחל מאז התחלתם בתוכניות?
מירי ימיני: אני לא חושבת שזה רציני לציין אחוזים, אבל אני אספר לכם שיש לנו תוכנית של מאה נשים בדואיות להנדסה והצלחנו לעמוד במכסה של מאה נשים, שזה המון.
אברהם מיכאלי: שהן לומדות ממש מאפס?
מירי ימיני: מאפס, כן.
מירי ימיני: הן לא סיימו את הלימודים.
מירי ימיני: הן לומדות שנה שלישית.
מירי ימיני: צריך להבין שהשינוי הוא משמעותי כי אותן בנות, יש להן הישגים מצוינים בתיכון אבל הן לא מגיעות לאוניברסיטה ובאמת הצלחנו לפתור את החסם הזה בדרכים לא דרכים.
מירי ימיני: מצאנו תורם שמממן הסעות מהפזורה למכללה ובחזרה, וזה היה חסם משמעותי.
מירי ימיני: זאת אומרת, השאלה היא לראות מה חסר.
מירי ימיני: זה לא היה איזשהו פתרון מדעי.
אברהם מיכאלי: אני חושב שגם ברופין יש פרוייקט יפה בתחום הזה של לימודי הנדסה.
אברהם מיכאלי: יש להם גם הצלחות יפות.
מאיר שטרית: תודה רבה לדוקטור מירי ימיני.
מאיר שטרית: רשות הדיבור ליוסי שובל, נציג חברת אינטל.
יוסי שובל: אני מברך על הישיבה הזאת.
יוסי שובל: אחר הצהרים דוקטור מירי ימיני ופרופסור חגית מסר ירון ידונו בנושא הזה מזווית קצת שונה, אבל עדיין השאלה למה נשים לא הולכות להנדסה, וכאן מדובר על עידוד נשים למקצועות ההנדסה.
יוסי שובל: או שהמגיה לא שם לב או שהנושא הוא באמת חשוב ואני מניח שהוא חשוב.
יוסי שובל: דוקטור מירי ימיני פגשה את המנכ"לית שלנו, מקסים פסברג, שנמצאת היום בפולין ולכן נבצר ממנה להיות כאן למרות שהיא רצתה להשתתף בדיונים החשובים האלה.
יוסי שובל: לגופו של עניין ואני לא מומחה לחינוך ולא מתיימר להיות כזה אבל הזכירו כאן חינוך מצד אחד ואת המספרים מצד שני, והמספרים הם מרשימים מאוד עד איזושהי נקודה.
יוסי שובל: בנות, בנים, גברים ונשים מתקדמים ויש מקצועות שזה בולט בצורה יוצאת מן הכלל, כמו למשל ברפואה כאשר היום יש כבר יותר מחמישים אחוזים נשים ושוב השאלה היא לאן הן מגיעות, איפה זה נגמר ואיפה זה מתחיל.
יוסי שובל: אנחנו לא גילינו את אמריקה אבל גילינו שיש ל-פייפ ליין, לאותו צינור – ואני מדבר כרגע כמי שמגייס נשים לעבודה וגם גברים – בצד אחד יש את העניין של החינוך ובצד השני הנושא שאנחנו מאוד מתלבטים בו והוא איך להבטיח שאותן נשים שכן הגיעו, שכן עשו את זה, ששברו את התקרה או פרצו אותה והשאירו את הילדים במעון שעה יותר, ולוקחות על עצמן את כל המאמץ הנפלא הזה ועושות זאת על מנת להישאר שם.
יוסי שובל: גילוי אמריקה דווקא היה של שני גברים, של מנהלי המפעל הראשון והגילוי היה שהנשים האלה כל כך חשובות למפעל.
יוסי שובל: זה לא היה לא מתוך אלטרואיזם ולא מתוך אידיאולוגיה אלא מתוך פרקטיקה.
יוסי שובל: הם גילו שאחרי שאישה יוצאת לחופשת לידה, היא בדרך כלל מוותרת על המנעמים של לחזור ולהיות מהנדסת.
יוסי שובל: היא אומרת שמספיק, היא עשתה את שלה, היא הוכיחה, היא סיימה את הטכניון.
יוסי שובל: אז נשאלה השאלה איך מביאים את הנשים האלה או איך משאירים אותן.
יוסי שובל: התברר תוך כדי השיחות עם הנשים האלו, שחופשת הלידה היא המפתח.
יוסי שובל: היא לא המפתח היחיד ויש עוד אין סוף סיבות נוספות, אבל זה דבר מאוד פרקטי.
יוסי שובל: התחילו לבצע את מה שקראו לו חופשת לידה גמישה.
יוסי שובל: זה התחיל מזה שהחופשה היא לא שלושה חודשים אלא היא שבעה חודשים ותשעה חודשים או 11 חודשים ויש חזרה מדורגת מחופשת הלידה.
מאיר שטרית: אתם נותנים חופשת לידה 11 חודשים?
גילה כליפי אמיר: 26 שבועות  על פי חוק מה-22 במרץ.
מאיר שטרית: זה לא 11 חודשים.
קריאה: הוא מדבר על אינטל.
יוסי שובל: אני מודיע בהכנעה ואני מוכן להיאסר על כך, שאנחנו נותנים חופשת לידה לנשים בחברת אינטל - יש בה כ-7,000 עובדים היום מהם כ-30-32 אחוזים הן נשים והן בגילאים המתאימים כך שהן גם יולדות -  בתשלום על חשבון המעביד.
יוסי שובל: לחופשת הלידה אין תאריך אלא היא משא ומתן בין האישה לבין הממונה או הממונה עליה.
מאיר שטרית: מה הממוצע?
יוסי שובל: אני לא רוצה להיכנס לממוצעים כי הם לא לנגד עיני אבל בקבוצה שאני מנהל באינטל, נשים חזרו אחרי שבעה חודשים וגם אחרי תשעה חודשים.
יוסי שובל: הן היו בשכר מלא והיה משא ומתן מתי הן חוזרות, כמה זמן הן חוזרות ובאיזו הדרגה, האם הן באות פעמיים בשבוע, האם הן באות לחצי יום או לרבע יום.
יוסי שובל: אני לא רוצה להיכנס לכל הפירוט, אבל זה היה מאוד קשה בנושא של הייצור כי נשים עובדות במשמרת והמשמרות רצות.
יוסי שובל: השאלה הייתה איך אתה מבטיח את הנשים האלה ושם התנהל המשא ומתן.
יוסי שובל: זה נוהל על ידי גברים לא במיוחד פמיניסטיים אבל לא רצו להפסיד את כוח האדם הזה.
יוסי שובל: אני רוצה ללכת מן הפרט אל הכלל ואני רוצה לעשות כאן איזושהי הכללה.
אברהם מיכאלי: מר שובל, מה לגבי מעונות?
אברהם מיכאלי: זה דבר פשוט לחשיבה, להקל על האימהות, אם יש מעון במקום.
יוסי שובל: אני עכשיו אגיד מעונות, אז נשים נכבדות יתנפלו עלי.
יוסי שובל: ישנם מעונות ליד כל מפעל של אינטל שאנחנו מחזיקים ומסבסדים.
יוסי שובל: המעון הוא לא שלנו אלא של נעמ"ת או ויצ"ו.
אברהם מיכאלי: זה קיים במכללות.
אברהם מיכאלי: אצל עדינה, לכל הנשים החרדיות יש מעון.
יוסי שובל: המעון נפתח בשעה 6 בבוקר ונסגר ב-7 בערב.
יוסי שובל: זה לא אומר שאישה צריכה להביא את הילד ברבע ל-6 בבוקר ולבוא לקחת אותו ברבע ל-7 בערב אבל זה אומר שהאופציה נמצאת שם.
יוסי שובל: גם הבעל יכול לבוא לקחת את הילד או את הילדה מהגן ויכולה גם הסבתא לבוא אבל האופציה היא כזאת.
יוסי שובל: אנחנו משלמים את השעות הנוספות לגננות שעובדות מעבר לשעות הרגילות, שאני לא יודע אם זה 8 עד 4 או 7 וחצי עד 5.      	אני רוצה לברוח מהדוגמאות הקונקרטיות ואני רוצה להשאיר לחגית מסר ירון ולמירי ימיני לאחר הצהרים קצת חומר.
יוסי שובל: אני רוצה כאן לעשות איזושהי הכללה והיא לא מדעית אלא אינטואיטיבית.
יוסי שובל: אני רוצה לומר שצריך להשקיע כאן בשני קצותיו של הצינור, של ה-פייפ ליין, כאשר צד אחד הוא הצד של החינוך ולכן יושבים כאן אנשים שמבינים יותר ממני, איך להביא נשים למקצועות ההנדסה ואיך לסייע להן לעבור משלוש וארבע יחידות לחמש יחידות, והצד השני הוא איך לשמר ולהבטיח שאותה אישה נפלאה שכבר הגיעה, שהיא מהנדסת, שהיא מביאה תועלת עצומה למפעל או לארגון, שהיא לא תברח.
יוסי שובל: צריך לטפל בשני הצדדים של הצינור הזה כי אם מטפלים רק בחינוך, הן מגיעות ונופלות כמו שגילתה פרופסור מסר ירון.
יוסי שובל: לכן צריך להבטיח שכאשר הן באות, שיקבלו אותן וייתנו להן את כל התנאים.
יוסי שובל: אז הן תחלטנה אם כן להישאר או לא.
יוסי שובל: תודה.
מאיר שטרית: נכנסו לוועדה שני אנשים שאני רוצה לציין אותם.
מאיר שטרית: האחת, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, חברת הכנסת ציפי חוטובלי שציינתי קודם שנתקעה בדרך לכאן.
מאיר שטרית: אני שמח שהגעת ותכף אעביר לך את ניהול הישיבה.
מאיר שטרית: אמרתי בתחילת הדברים שהתכוונתי שאת תתחילי לנהל את הישיבה.
ציפי חוטובלי: זאת ישיבה משותפת.
מאיר שטרית: אני נותן העדפה דווקא לנשים.
מאיר שטרית: נכנס גם עוזי דיין שהוא היוזם של כנס שדרות.
מאיר שטרית: ציינתי קודם לכן את תמר דיין בנושא הנטרול מוזיאון היסטורי.
מאיר שטרית: פרופסור תמר דיין היא רעייתו של עוזי דיין.
מאיר שטרית: רשות הדיבור לעוזי דיין.
עוזי דיין: רציתי לברך.
עוזי דיין: ועדות הכנסת שמתכנסות כאן היום הן לא ת"פ הכנס אבל הן ממלאות את התפקיד היותר חשוב מבחינתנו של עשייה.
עוזי דיין: התפרסם דוח העוני וכולם מדברים עליו.
עוזי דיין: כנס שדרות שם לעצמו למטרה לא רק לדבר על מה זה עושה לנו אלא לעסוק בשאלה שהיא מה אנחנו עושים עם זה.
עוזי דיין: כלומר, לתרגם את זה לדברים מעשיים.
עוזי דיין: אני לא אלאה אתכם אלא רק אומר שהשנה מתכנסות בכנס עשר ועדות של הכנסת ומבחינתנו זה אומר להעביר את הכדור למגרש הפוליטי ששם מקומו.
עוזי דיין: משנים דברים בחינוך ובפוליטיקה.
עוזי דיין: אנחנו מנצלים את המצב הזה שוועדות הכנסת מוכנות לבוא לכאן ולדון בנושאים של הכנס כדי למסור את הכדור הזה לרחבת ה-16 של הפוליטיקה בהנחה שאנשים כמו חבר הכנסת שטרית וחברת הכנסת חוטובלי יודעים איך לתת את הרגל המסיימת בנושאים האלה.
עוזי דיין: זה מה שאנחנו משתדלים לעשות.
עוזי דיין: כיוון שזאת ישיבה משותפת וכיוון שמאיר שטרית אמר שיש חלוקה, תרשו לי להתפאר בדבר אחד שהוא מאבק של הכנס מהכנס הראשון, והכנס הנוכחי הוא השמיני, כי הגענו סוף כל סוף פעם ראשונה היום למצב שחמישים אחוזים מיושבי הראש בכנס הן נשים.
מאיר שטרית: קיבלת הוראה מאשתך.
עוזי דיין: לא, בעניין הזה ההוראות לא עוזרות.
עוזי דיין: הנשים כידוע לא מתנדבות יותר מדיי אבל כך עושים את זה.