GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרים טלבי: בואו נקווה שאכן השנה פרויקט המזור שכל בתי החולים הממשלתיים משוועים אליו ובגלל זה הם גם הולכים לפתרונות אחרים בינתיים, שזה יקרה השנה ושבאמת שיהיה בהצלחה.
מאיר שטרית: אולי תסבירי לי איך SAP מעורבת בזה.
מאיר שטרית: אנחנו מדברים על פרויקט הנמר.
מאיר שטרית: למה לקח כל כך הרבה שנים להביא לתוצאות?
מאיר שטרית: האם SAP בעצם פה הפלטפורמה שלה, למה זה לקח כל כך הרבה זמן.
מרים טלבי: SAP לא הגיעה למעשה לכאן עם הפתרון.
מרים טלבי: משנת 1998 אני מלווה את הפרויקט הזה ואני מלווה את כל מערכת הבריאות בארץ כנציגה של SAP כאן.
מרים טלבי: המערכות קיימות.
מרים טלבי: המערכות כאן הולכות ומשתבחות ומוסיפים להן עוד שנה ועוד שנה.
מאיר שטרית: למה לקח עשר שנים לעשות את הפרויקט?
מרים טלבי: ל-SAP לא לקח עשר שנים לפתח את המערכת.
מרים טלבי: אנחנו מביאים את המערכת ומאותו רגע למעשה מוסרים אותה לגוף המיישם, אנשי HP שנציגיו נמצאים כאן מהצד התפעולי.
מרים טלבי: הם המיישמים של המערכת הזו.
מרים טלבי: ולמעשה כמו שד"ר רוני גמזו הסביר- - -
מאיר שטרית: את אומרת ש-SAP  לא נכנסת ליישום.
מרים טלבי: אנחנו לא מתעסקים עם היישום.
מרים טלבי: אנחנו מביאים את המערכת וכל שנה אנחנו מביאים גם את כל החידושים שאנחנו מרכזים כדרישות מכל העולם.
מרים טלבי: אנחנו משדרגים את המערכת.
מאיר שטרית: אז HP, למה זה לקח עשר שנים?
ריקי אביב: קודם כל צריך להגיד, אנחנו יושבים כאן ושומעים על מערכת רגישה שקשורה בחיי אדם.
מאיר שטרית: כל דבר קשור בחיי אדם.
מאיר שטרית: גם פיתוח מערכת הנחתת מטוסים זה חיי אדם.
ריקי אביב: יש ממשק בעייתי.
ריקי אביב: עכשיו בישראל עד עכשיו יזמו את התוכנה ואז אלה שיזמו אותו יושבים, צריכים לתאם את זה עם כל בתי החולים, זה לא בית חולים אחד.
ריקי אביב: היום צריכים להגיע להסכמה עם צוותות בתי החולים.
ריקי אביב: אי אפשר היה לכפות את זה.
מאיר שטרית: הרעיון הראשון של פרויקט נמר היה להכניס את המערכת בבית חולים אחד.
מאיר שטרית: ההחלטה הזאת התקבלה בשנת 1998.
מאיר שטרית: בית חולים אחד היה אמור להתחיל לעבוד בזה תוך שנה, ב-2001, תוך שלוש שנים.
מאיר שטרית: בפועל  זה לא קרה.
ריקי אביב: אם יורשה לי, כשבונים את המערכת חושבים על כל בתי החולים, לא רק על בית חולים אחד.
ריקי אביב: לכן היוזמה היתה להידבר עם כל בתי החולים, לסכם איתם איך זה ייראה ואיך הם רוצים ליישם את זה ורק אז להפעיל את התוכנה.
מאיר שטרית: אני מדבר על המחשוב במערכת משרד הבריאות אבל אני אומר לך אצלי בחיים זה לא היה קורה.
מאיר שטרית: חד וחלק, אני אומר לך את זה.
מאיר שטרית: זה בלתי מתקבל על הדעת תקופה כזאת ארוכה כזאת של פיתוחים מחשוב.
מאיר שטרית: אין שום סיבה בעולם שייקח 3 שנים להכניס מערכת SAP שזה לא המצאה מחדש של הגלגל.
מאיר שטרית: זו אימפליקציה שצריך לתאם אותה עם בית חולים אחד, ולראות אותה עובדת, וממנה לגזור לגבי בתי חולים אחרים.
מאיר שטרית: זה לקח שלוש שנים.
מאיר שטרית: תאמיני לי זה כישלון.
מאיר שטרית: אני מכיר מערכות מחשוב.
ריקי אביב: אם יורשה לי, אנחנו כספק לא יכולים להחיל  את זה על בית חולים אחד בלבד.
ריקי אביב: איך ליישם.
ריקי אביב: אנחנו החלטנו על שניים ולפי שניים ביחד לקבל את ההחלטות.
מאיר שטרית: חנה שטרום כהן, פסיכולוגית קלינית, בבקשה.
חנה שטרום כהן: אני פסיכולוגית קלינית בתחנה לבריאות הנפש.
חנה שטרום כהן: אני יושבת ראש של פורום של הפסיכולוגים ועובדים סוציאליים בבריאות הנפש.
חנה שטרום כהן: אנחנו מתנגדים למהלך שמשרד הבריאות עושה בתחום של מחשוב התחנות לבריאות הנפש.
חנה שטרום כהן: יש כאן הפרה קשה מאוד של הסודיות וזה יחריף מאוד אם יעבור חוק הרפורמה  בבריאות הנפש כלומר העברה של תחום בריאות הנפש לקופות החולים.
חנה שטרום כהן: אנחנו פועלים בתוך מערכת בריאות הנפש לפי כללים של סודיות רפואית שמחייבת את כל אנשי המקצועות בבריאות הנפש.
חנה שטרום כהן: זה אומר שאסור לנו להעביר מידע על החולה אלא בתנאים מסוימים.
חנה שטרום כהן: הכללים הם מאוד ברורים.
חנה שטרום כהן: כל אדם שפונה לטיפול פרטי או לתחנה לבריאות נפש אז נמסרים לו הכללים, באיזה תנאים המידע מועבר, וזה נמסר רק כאשר יש אינדיקציה מקצועית או כאשר מתהווים תנאים מסוימים שהחוק מחייב.
חנה שטרום כהן: כאשר הכניסו את המחשוב לתחנות בריאות הנפש לפני כעשר שנים היתה התחיבות מאוד מאוד ברורה של מרכז המחשוב של משרד הבריאות שהמידע הזה לא יצא מתחומי תחנת בריאות הנפש וכך התחייבו כלפי המטופלים שלנו.
חנה שטרום כהן: כאשר הכניסו את ה-ADP לתחנות נודע לנו במקרה דרך השתלמות שעברו המזכירות דווקא, שחיברו את כל תחנות בריאות הנפש לתוך מערכת מחושב חדשה, ל-ATP.
חנה שטרום כהן: יש שם מידע חושפני מאוד על מטופלים ואני חייבת להדגיש זאת.
מאיר שטרית: למי יש את המידע הזה?
חנה שטרום כהן: המידע הזה נכנס כרגע לכל האזור.
חנה שטרום כהן: נניח באזור ירושלים יש לנו שני בתי חולים פסיכיאטריים, 4 תחנות לבריאות הנפש של משרד הבריאות, מרכז לטיפול בסמים, יחידת אשפוז יום, גיל הרך.
חנה שטרום כהן: יש מערך שלם.
חנה שטרום כהן: כל המערך הזה מחובר עכשיו ברשת אחת כאשר אין שום הצדקה מקצועית לכך.
חנה שטרום כהן: יש מידע אישי מאוד חושפני על הפרט, למה הוא פנה, מי הפנה אותו, מה  האבחנה שלו, יש פרטי בנק.
מאיר שטרית: למי יש גישה למידע הזה?
חנה שטרום כהן: היום יש גישה לכל נקודה שנמצאת בתוך המערכת.
חנה שטרום כהן: כאשר התוכנית היתה לעשות את זה ארצי.
חנה שטרום כהן: כרגע אני לא יודעת את הממדים של זה.
מאיר שטרית: אני מניח שיכולה להיות מערכת שאוגרת את כל המידע, נותנת אפשרות גישה רק למי שמוסמך להסתכל ואחרים לא יכולים שתהיה להם אפשרות גישה.
מאיר שטרית: זאת אומרת בכל תחנת בריאות נפש אפשר להסתכל רק בפציינטים של אותה תחנה.
מאיר שטרית: אולי אני טועה.
חנה שטרום: לא. לא.
חנה שטרום: זה לא כך.
חנה שטרום: רק גם להוסיף.
חנה שטרום: המידע מועבר לא רק על הפונה עצמו, גם על קרובי משפחה שלו, ואם הם היתה להם היסטוריה.
חנה שטרום: כל מיני דברים שהתורן בתחנה, מי שהיה מקבל פונה היה אוסף אותם.
חנה שטרום: וזה חשוב אבל זה לא דברים שנכנסים לתפוצה רחבה וזה חמור במיוחד אם חושבים על זה, אם מתחילים לחשוב על זה.
מאיר שטרית: אני חושב שהנקודה ברורה.
מאיר שטרית: בואו נשמע מה יש לכם לומר על זה.
איתן מלמד: מה עשה משרד הבריאות?
איתן מלמד: יש בתי חולים.
איתן מלמד: החלפנו את ה-ATD.
איתן מלמד: יש שם פרטים שונים ופרטים סודיים .
איתן מלמד: המידע הוא סודי.
איתן מלמד: כאשר המידע עובר למרפאות המסונפות לאותו בית חולים שבאזור.
איתן מלמד: לצורך העניין אני אתן דוגמה.
איתן מלמד: יש מרפאה במקום מסוים.
איתן מלמד: חולים שיצאו מבית חולים פסיכיאטרי או לפני שהם מגיעים לבית החולים הפסיכיאטרי, אותה מרפאה נמצאת באותו ATD שבל בית החולים.
מאיר שטרית: בית החולים יכול לראות את המידע הספציפי של בית החולים שלו.
איתן מלמד: המידע הספציפי שלו, שלו בלבד.
איתן מלמד: אין קישור בכלל בין בתי החולים.
מאיר שטרית: וגם לא בין התחנות.
איתן מלמד: גם לא בין התחנות.
איתן מלמד: רק אותו בית חולים שנמצא באזור של המרפאה.
חנה שטרום כהן: אנחנו מדברים על עובדות.
חנה שטרום כהן: אנחנו כאשר שמענו מהמזכירות על ההשתלמות שלהן, אנחנו בדקנו את זה.
רוני גמזו: גברת שטרום, התחנות, המרפאות שקשורות לבית החולים צריכות, כל המערכת הזאת זו מערכת אחת.
רוני גמזו: זה שהמרפאה נמצאת מחוץ לבית החולים זה לא אומר כלום.
רוני גמזו: היא שייכת שייכות רפואית לתוך בית החולים.
רוני גמזו: זאת קביעה, זאת החלטה.
רוני גמזו: יש בה היגיון רב.
רוני גמזו: המטופל מגיע לחדר המיון של בית החולים.
רוני גמזו: מישהו צריך לדעת מה היה לו.
רוני גמזו: מספיק עם הדברים האלה.
רועי גולדשמידט: רגע, וזה החיבור היחיד?
חנה שטרום כהן: אני עדיין, בבקשה,
מאיר שטרית: גברתי, לא, לא, נגמר הויכוח.
חנה שטרום כהן: לא. לא.
חנה שטרום כהן: זה לא ייתכן.
מאיר שטרית: אני מנהל את הישיבה, לא את.
מאיר שטרית: שמעתי את השאלה, קראתי גם את הנייר שלכם.
מאיר שטרית: העלית את השאלה.
מאיר שטרית: לדעתי ניתנה כאן תשובה מספקת.
מאיר שטרית: היא אומרת בצורה הכי חדה, יש קשר בין המרפאה לבית החולים שמטפל באותם פציינטים.
מאיר שטרית: אין שום קשר אחר בין תחנות בריאות הנפש האלה לבין תחנות בריאות הנפש האחרות.
חנה שטרום כהן: אנחנו לא מדברים על חולים.
חנה שטרום כהן: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שאינה חולה.
חנה שטרום כהן: רוב הפונים אינם חולים.
חנה שטרום כהן: כאשר מדובר בחולים אז זה מסוג האינדיקציות- - -
מאיר שטרית: אבל למה את מצפה?
רוני גמזו: אז עכשיו אנחנו נקטלג פונה לא חולה ופונה חולה?
חנה שטרום כהן: אז לא צריך להעביר מידע.
רוני גמזו: חנה תרשי לי, זו החלטה של מינהל רפואה.
רוני גמזו: אם יש לך הערות על זה תכתבי לי.
מאיר שטרית: קומדע בבקשה.
מאיר שטרית: זאב שטח.
זאב שטח: אני שמעתי את כבוד מנכ"ל משרד הבריאות רוני גמזו בעניין הרצון שלו, זו אמירה מפורשת שלו, אני הקשבתי למצגת, וכבר יש פניה למערכת ממוחשבת אז אני רוצה ברשותך להגיד רק שתי מילים על חלקת אלוהים הקטנה שאני עוסק בה בתוך כל התחום הרחב הזה.
זאב שטח: נאמר פה קודם, כן לכפות, לא לכפות, בעיקרון, על כל מערכת הרפואה.
זאב שטח: זה עיקרון שמיושם.
זאב שטח: ונאמר הלוואי שיכולנו לעשות את זה בהקדם.
זאב שטח: היום יש כבר כמה פרויקטים  גם בשירותי בריאות כללית, גם בקופת חולים מכבי וגם בקופת חולים מאוחדת שמתגלגלים בקצבים כאלה ואחרים שבהם רופאים כבר מקבלים מידע  וכותבים מרשמים לפי המידע שבידיהם.
זאב שטח: צריך להבין שאותו רופא עובד בבוקר בקופת חולים ובערב בבית חולים או ההיפך.
זאב שטח: מתגלגל כאן איזשהו רעיון ברקע לשנות את החוק כי החוק אומר שבמקום שנדרשת חתימה ידנית, חתימה אלקטרונית צריכה להיות חתימה מאושרת.
זאב שטח: רוצים עכשיו לשנות על מנת שכל בית חולים יוכל להתאים לעצמו את המערכת.
מאיר שטרית: נשמעה הערה.
מאיר שטרית: תודה זאב.
מאיר שטרית: בנושא הזה לא נדון היום.
מאיר שטרית: עופר וייסברג, מכבי שירותי בריאות.
עופר וייסברג: ראשית אני רוצה לברך על עצם קיום הישיבה ואני רוצה לברך גם את מנכ"ל משרד הבריאות ד"ר רוני גמזו על הפרויקט, הדגל שאתה מניף לסטנדרטיזציה ולחיבור של כל מרכיבי המערכת.
עופר וייסברג: אני חושב שזה אתגר מאוד חשוב שכולנו צריכים להתגייס אליו.
עופר וייסברג: כמובן שמכבי שירותי בריאות תתגייס לאתגר הזה ותעמוד לצד המשרד בכל מה שקשור לפרויקט הזה.
עופר וייסברג: במכבי יש מערכת מחשוב מאוד מתקדמת.
עופר וייסברג: אחד הדברים שהוא בראש סדר העדיפויות, מה שאני כמנמ"ר של הקופה, מה שחסר זה הקשר בין בתי החולים והקופות כדי להבטיח את הרצף הטיפול למען בריאות החולים, ואת השירות הזה אנחנו לא יכולים היום לתת למבוטחים שלנו על מנת לתת להם את השירות הכי טוב.
עופר וייסברג: הם נמצאים אצלנו.
עופר וייסברג: הם הולכים לבית חולים וחוזרים.
עופר וייסברג: אנחנו נתקלים בקושי והפרויקט הזה שאתם מקדמים זה הדבר הפשוט ביותר שצריך לעשות, ומכבי תעמוד לצד הפרויקט הזה.
עופר וייסברג: לגבי ה-SAP.
עופר וייסברג: במכבי יש מערכת SAP מאוד מתקדמת עם כל המודולים, עם FI, עם MA עם כל מה שיש ב-SAP.
עופר וייסברג: אם יש צורך לעזור גם בהעברה של מידע וגם בסיוע אחר לבתי החולים אנחנו יכולים להתגייס ולשתף פעולה בנושא הזה.
עופר וייסברג: בבית חולים אסותא למשל יש את המערכת.
מאיר שטרית: ד"ר ברנדון סטוארט פרידמן בבקשה.
ברנדון סטוארט: אני מנהל רפואי של טרם.
ברנדון סטוארט: טרם עובדת בקהילה.
ברנדון סטוארט: יש לה 6 סניפים.
ברנדון סטוארט: יש אחד ברוממה.
ברנדון סטוארט: כל התחנות הן בירושלים למרות שיש לנו תחנה אחת בבית שמש ובמודיעין.
ברנדון סטוארט: אנחנו פועלים כבר 20 שנה.
ברנדון סטוארט: אנחנו רואים חצי מיליון ביקורים במשך שנה בסניפים שלו.
ברנדון סטוארט: אנחנו בעצם חדר המיון הגדול ביותר אולי למקרים האלה.
ברנדון סטוארט: אנחנו הולכים בעצם לתחום חדש שזה רפואה דחופה בקהילה.
ברנדון סטוארט: אנחנו נעזרים ברפואה דיגיטאלית שזה פותח אצלנו שבעצם עוזר למטופל מרגע ההגעה שלו לתחנת בטרם, רנטגן, בילינג, הצוות והטיפול הקליני.
ברנדון סטוארט: הכול נעשה אצלנו.
מאיר שטרית: אנשים באים אליכם ולא הולכים לחדר מיון של בית חולים:
ברנדון סטוארט: אנחנו מפנים בסך הכול בין 6% ל-7% מהפציינטים שלנו לחדר מיון בבית חולים.
מאיר שטרית: אנשים לא הולכים ישר לחדר מיון?
ברנדון סטוארט: ה- raison d'etre שלנו זה מניעת שליחה לחדר מיון בבית חולים בעצם.
רוני גמזו: טרם היא מערכת שעובדת יפה מאוד בירושלים והיא עכשיו עברה למספר ערים.
רוני גמזו: היא באמת נותנת שירות רפואי קהילתי.
רוני גמזו: אני ביקרתי בסניפים שלהם ויש להם אכן מערכת מחשוב כניהול המיון שהיא באמת מרשימה עם אפילו העברה לדברים שנמצאים מחוץ למערכת, מידע מדויק.
מאיר שטרית: אם מגיע אליכם פונה, אתם עושים לו רנטגן, כשהוא בא לבית חולים הוא לא צריך לעבור את התהליך שנית?
רוני גמזו: אין להם את זה.
רוני גמזו: יש אולי בבית חולים שערי צדק.
ברנדון סטוארט: אני לא בדיוק הבנתי את השאלה.
מאיר שטרית: אם הפציינט מגיע אליכם והוא וצריך בדיקות דם או צריך צילום רנטגן, כשהוא מגיע לבית החולים כל המידע הזה כבר נמצא בבית החולים?
ברנדון סטוארט: לא. אבל יש לנו משהו דומה לזה.
ברנדון סטוארט: אחרי 7 שנים יש לנו תוכנית בשם רום ששייכת לטרם.
ברנדון סטוארט: שייכנו 400 עד 500 רופאי משפחה וילדים אלינו.
ברנדון סטוארט: כל ערב בשעה שתיים לפנות בוקר בעצם אנחנו מעבירים כל תיק ממוחשב שלנו לרופא הקהילה.
ברנדון סטוארט: לא רק אם הרופא הפנה את החולה בגלל שלא כל רופא משפחה יכול לעשות את זה.
ברנדון סטוארט: אני אמרתי סינפנו את רוב רופאי הקהילה אלינו באזור ירושלים וגם אם הרופא שלהם לא הופנה אלינו, אלא הוא הגיע על דעת עצמו, התיק מגיע לרופא הקהילה למחרת.
ברנדון סטוארט: הוא מגיע לקופת חולים לרופא המשפחה.
ברנדון סטוארט: הוא קיבל לינק לאי מייל שלו.
ברנדון סטוארט: לוחץ על הלינק.
ברנדון סטוארט: הוא מכניס את הסיסמה שלו, זה נושא של סודיות, הוא מקבל את כל הפרטים של החולה שלו.
ברנדון סטוארט: זה נותן לנו קודם כל אבטחה שיהיה המשך טיפול.
ברנדון סטוארט: זה עוד זוג עיניים לצורך הטיפול.
ברנדון סטוארט: אם מישהו אלרגי למישהו שנתנו לו, וזה נותן בעצם את השליטה לרופא המטפל.
ברנדון סטוארט: זה בטרם.
ברנדון סטוארט: אנחנו כמובן נשמח לתת סיוע למשרד הבריאות.
ברנדון סטוארט: זה מה שעשינו עד עכשיו.
ברנדון סטוארט: עוד נקודה.
ברנדון סטוארט: אנחנו גם בתוכניות לעזור למשרד הבריאות בקניה.
ברנדון סטוארט: אנחנו התקשרנו כמה פעמים לרופאים באנגליה.
מאיר שטרית: כמה חולים מטופלים אצלכם בשנה?
ברנדון סטוארט: יש לנו 250 אלף ברפואה דחופה  ועוד רבע מיליון רק טיפול.
ברנדון סטוארט: הדמיה.
מאיר שטרית: אלי ירקוני, מנהל מכירות של חברת מטריקס.
אלי ירקוני: יש לנו מערכת מחשוב.
מאיר שטרית: אתם אימצתם את הנמר?
אלי ירקוני: עשינו משהו אחר.
אלי ירקוני: בין המסוף לבין קבלת המידע יש תחומים נפרדים.
מאיר שטרית: נשמע לי בלגן.
אלי ירקוני: זה אולי נשמע בלגן אבל זה לא ככה.
אלי ירקוני: זה הדבר הכי מסודר.
אלי ירקוני: המידע מועבר לבית החולים.
רוני גמזו: כבוד היושב ראש תרשה לי להסביר.
רוני גמזו: גם אני בתפקידי הקודם בבית חולים איכילוב בשנת 2005 הייתי בדילמה.
רוני גמזו: היתה לנו מערכת לוגיסטית נוראית ואמרנו מתי מזור, מזור, מזור, מרכבה, מזור, מרכבה, מזור ומה עושים עד אשר זה יקרה?
רוני גמזו: אז אתה הולך לאחת מהתוכנות.
רוני גמזו: היום יש בבתי החולים שתי תוכנות עיקריות.
רוני גמזו: אחת אביב אחת תפנית.
רוני גמזו: ויש כאלה שלוקחים אביב ויש כאלה שלוקחים תפנית.
רוני גמזו: לאביב יש יתרונות, יש גם את הפיננסים.
רוני גמזו: לא נכנס לזה.
רוני גמזו: אתה משקיע באמת סכום קטן יחסית.
רוני גמזו: אתה מקבל מערכת שעובדת מערכת לוגיסטית טובה, אבל היא לא מלאה בכל הפונקציונאליות המורכבת שהיית רוצה לראות בתוך אימפריות כאלו של שני מיליארד שקל מחזור.
רוני גמזו: גם הממשקים שאחר כך אתה צריך לבנות אותם, ממשקים למול FI, ממשקים למול המערכת האדמיניסטרטיבית, אתה רוצה שבסופו של דבר כאשר חולה נמצא בחדר ניתוח לנפק פר חולה וכל מיני מערכות מורכבות  שכאלו, בסופו של דבר אתה רוצה שכולם גם יהיו באותה מערכת לכן יש בדרך ונקרא לזה טלאים, או מערכות מעבר, זאת דוגמה למערכת מעבר.
מאיר שטרית: למה אתם לא יוצאים במכרז?
אלי ירקוני: כי פשוט לא היה צורך.
אלי ירקוני: המדינה פנתה לאפיקים אחרים.
אלי ירקוני: זו החברה הכי גדולה בישראל.
מאיר שטרית: משה בר שלמה ראש מגזר ציבורי בחברת נס.
משה בר שלמה: כן, צהריים טובים.
משה בר שלמה: אני שמח על הדיון הזה משום שהוא חשוב בעיניי.
משה בר שלמה: אני רוצה להגיע למידע מסוים ואני רוצה לעשות את זה במהירות יחסית.
משה בר שלמה: אני צריך לעמוד בלוחות זמנים.
משה בר שלמה: אני לא אכנס לפרטים.
משה בר שלמה: בנושא הזה של סטנדרטיזציה שייך לבריאות והוא מערב את כל הגורמים, לא משנה איזה גורם זה.
משה בר שלמה: נאחל הצלחה למשרד הבריאות וחשוב שיהיה המשך לפעילות הזאת בין עם זה בוועדת היגוי ובין אם זה בועדות משנה כדי לראות איך אנחנו מסייעים לספקים להגשמת אותו חזון שכרגע ד"ר רוני גמזו מוביל.
מאיר שטרית: רבותיי אני אסכם את הישיבה.
מאיר שטרית: אני מודה לכל המשתתפים בישיבה.
מאיר שטרית: אני רק יכול לקוות ולאחל לך ד"ר רוני גמזו שבאמת התוכנית הזאת תוגשם בזמן הקצר הזה שבו מתחלפות ממשלות או מתחלפים שרים אבל אני מקווה שלא יחליפו אותך.מבחינה מקצועית צריך פסק של זמן בין 5 ל-8 שנים כדי באמת לחולל שינוי מערכת.
מאיר שטרית: אי אפשר לתאר את ההרס שנוצר בעיקר בדרג המינהלי שהוא המוסמך המקצועי.
מאיר שטרית: הוא צריך מספיק זמן כדי לתכנן וליישם  ולהביא לתוצאות.
מאיר שטרית: קודם כל אני שמח לשמוע שיש מטרות, ויודעים לאן רוצים להגיע.
מאיר שטרית: אני מאמין שאם קוראים נכון את החזון ויודעים לאן רוצים להגיע אכן מגיעים למטרה.
מאיר שטרית: מה שאמר פה נציג מטריקס הוא צודק.
מאיר שטרית: לא כל חברה קטנה תציע תוכנה.
מאיר שטרית: החוכמה היא ליישם בכל הגופים את הפרויקט הזה.
מאיר שטרית: זו החובה של משרד הבריאות.
מאיר שטרית: לא מעניין איך, אבל צריכים לעמוד בלוח זמנים.
מאיר שטרית: ככה זה פועל בעולם.
מאיר שטרית: ואנחנו כמו חצי עיר גדולה בעולם.
מאיר שטרית: זה לא נשגב מבינתנו לעשות דבר כזה.
מאיר שטרית: לכן ד"ר רוני גמזו אני מאחל לך שתצליח להגשים את התוכנית הזאת.
מאיר שטרית: בסופו של דבר גם לאזרח יהיה טוב אם יש מערכת אחת שמטפלת בו, שיש לה מה הוא עבר, איזה בדיקות הוא עשה, אלה הם החיים שלו.
מאיר שטרית: אפשר לחסוך הרבה צער, כאב וטרטור למטופלים.
מאיר שטרית: מחשוב יכול להיות הפתרון.
מאיר שטרית: אין שום סיבה בעולם שבית חולים כלשהו בארץ יגיד אני לא מוכן.
מאיר שטרית: זה לא עשה כמיטב ראותך.
מאיר שטרית: אנשים צריכים לעמוד בסטנדרטים מסוימים שהמדינה צריכה לקבוע.
מאיר שטרית: אם המדינה לא קובעת אז כל אחד עושה מה שהוא רוצה.
מאיר שטרית: ברגע שהמדינה תקבע את הסטנדרט כולם ייענו.
מאיר שטרית: בשביל זה קיימת רגולציה.
מאיר שטרית: הרגולציה תפקידה לקבוע  אנחנו רוצים מכל בית חולים.
מאיר שטרית: זה התפקיד שלה.
מאיר שטרית: מאותו רגע לפקח שהם יעשו את זה.
מאיר שטרית: ואני אומר לך בתחום הזה עצם הקביעה היא השגת חצי מהמטרה.
מאיר שטרית: אז אני מקווה ומייחל שנראה תוצאות.
מאיר שטרית: זאת ישיבה ראשונה בנושא.
מאיר שטרית: אני אתאם איתך ועם שר הבריאות כדי לעקוב אחרי התהליך.
מאיר שטרית: אני מודה לכם שבאתם.
מאיר שטרית: אני מאוד שמח שהשר בני בגין נמצא עמנו, לאחרונה הנושא של הטיפול ברעידת אדמה הועבר לאחריותו ממשרד התשתיות ואני שמח על כך.
מאיר שטרית: בני בגין הוא לא רק דוקטור לגיאולוגיה, והיה גם ראש המכון הגיאולוגי הרבה שנים, כמה שנים טובות, כאשר היה מחוץ למערכת הפוליטית.
מאיר שטרית: אני מברך את כל האנשים שהגיעו לדיון, כל האנשים שהזמנו והגופים השונים הרלוונטיים לעניין הזה.
מאיר שטרית: הישיבה היום נערכת גם בעקבות הצעה לסדר שהיתה בעניין הזה, נכון?
ענת לוי: שתי הצעות לסדר.
מאיר שטרית: נמצאים פה המציעים?
מאיר שטרית: לא כל-כך.
מאיר שטרית: יש שתי הצעות לסדר שהוגשו, אחת על-ידי חבר הכנסת נחמן שי, אורלי לוי, עבו אגבאריה, מיכאל בן ארי, זבולון אורלב, חבר הכנסת אברהים צרצור.
מאיר שטרית: השנייה, שוב, של אורלי לוי אבקסיס, אחמד טיבי, ראלב מג'אדלה, רוחמה אברהם בלילא, אף אחד מהם לא נמצא פה, אם הייתי רוצה לנהוג ברשות, הייתי אומר – חבר'ה, הם לא פה, נסגור את הישיבה, שלום, אתם חופשיים.
מאיר שטרית: אבל הדיון נעשה גם ביוזמתי, כי אני מעוניין באמת לטפל בסוגיה הזאת, בעיקר על המשך הדיון שעשינו פה בוועדה, בנושא הזה, לפני זמן מה, שממנו התרשמתי, אני אומר בצער, שאנחנו לא ערוכים לעניין.
מאיר שטרית: המדינה לא רק שלא ערוכה, גם לא נערכת.
מאיר שטרית: לפי הנתונים שבידי, אנחנו רחוקים מאוד מלומר – אנחנו ערוכים לרעידת אדמה.
מאיר שטרית: אנחנו לא ערוכים, אני אומר בפירוש, אנחנו לא ערוכים לרעידת אדמה.
מאיר שטרית: גם כשאני קורא את הדו"ח של יושב-ראש ועדת ההיגוי, של ועדת ההיגוי לרעידות אדמה, שנמצאים כאן איתנו, של ד"ר אבי שפירא, וקורא את תוכנית החומש, ואני עובר עליה לפרטים, אז אני רואה שבעצם מתוכנית החומש אפילו הדברים האלמנטאריים לא יכולים לקרות, לא יקרו.
מאיר שטרית: אני סתם אשתמש בדוגמה.
מאיר שטרית: אתם בתוכנית החומש אומרים שהדבר הכי חשוב זה לעשות מה שאני קורא היפחות Mitigation, לקח לי זמן להבין מה הרעיון.
מאיר שטרית: Mitigation זה הרעיון כאילו להפחית את הנזק שייגרם בגין רעידת אדמה, אם היא תקרה, אם נערים מראש, ה- Intensity, או האסון יהיה יותר קטן אם נערכים לו מראש והפגיעה תהיה יותר קטנה.
מאיר שטרית: זה נקרא היפחות או Mitigation באנגלית.
מאיר שטרית: אבל גם כדי לעשות את זה, ואתם מציעים שאחד הדברים כדי להשיג את זה, זה למשל סתם מתן הנחיות כיצד לתת הנחיות למערכות השונות, כיצד להיערך.
מאיר שטרית: וכאן אני כבר לא מדבר על פעולות שיקום, ואני לא מדבר על פעולות הבנייה של תמ"א 38, אני מדבר אפילו על הדברים הפשוטים ביותר, להגיד – אתם טוענים שאתם יכולים בעצם לעשות הערכה יותר נכונה, איזה בניין יעמוד ברעידת אדמה, איזה לא יעמוד ברעידת אדמה.
מאיר שטרית: ואת המהלך הזה אני לא רואה אפילו מתחיל, של בדיקה כזאת או היערכות כזאת.
מאיר שטרית: אתם רוצים לקבוע, ליצור על-פי תוכנית החומש שלכם, שיטות להערכת עמידותו ברעידת אדמה של בניין קיים.
מאיר שטרית: עד שתמציאו את השיטה ועד שהיא תעבוד, יכול לקחת שנים רבות.
מאיר שטרית: אתם רוצים לפתח שיטות חדשות לחיזוק בניינים קיימים?
מאיר שטרית: שוב, אני מכיר את התהליכים מהארץ, עד שתפתחו שיטות חדשות לחיזוק בניינים, יכולות לעבור עוד שנים רבות ויכולות להיות עוד חמש רעידות אדמה לפני כן.
מאיר שטרית: בנייה חדשה, הוצאות הנחיה לגופים המוסמכים.
מאיר שטרית: יש חוק התכנון והבנייה, ואני מניח יש שם תקנים לנושא רעידות אדמה, אתם רוצים ליום הנחיות חדשות?
מאיר שטרית: OK, תוציאו.
מאיר שטרית: בינתיים לא יצא כלום.
מאיר שטרית: התקנת תקנים ותקנות לתכנון ובנייה של בניינים ופיתוח שיטות ואמצעי בקרה לאכיפת הבנייה על-פי התקנים.
מאיר שטרית: אלה דברים שהם כאילו מאוד מאוד בסיסיים, שאפשר כאילו לעשות אותם והעצוב הוא שהסתבר לי שוועדת ההיגוי בעצם, שקיימת כבר כעשר שנים, או פחות, בתקציבים של 2011, 2012, תוקצבה בתקציב אפס.
מאיר שטרית: זאת אומרת מה המשמעות כשאתם סוגרים את העסק והולכים הביתה?
מאיר שטרית: כי הבנתי שבתקציב המדינה 2011, 2012, לא תוקצב בכלל תקציב לוועדת ההיגוי.
מאיר שטרית: אם כי מופיע בתקציב, כמו שאתם אומרים, 120 מיליון שקל, לחיזוק כמה בנייני ציבור, שאנחנו כבר בפיגור עמוק מאוד, בתחום הזה של חיזוק בנייני ציבור.
מאיר שטרית: בישיבה הקודמת, אדוני השר, אני הערתי שעל-פי התוכנית שאני מכיר בממשלה הקודמת שהייתי חבר בה, ועדת ההיגוי הקודמת, בראשותו של נאור, ההמלצה היתה שהממשלה צריכה להקצות רק לצורך חיזוק בנייני ציבור, סדר גודל של לפחות 200 מיליון שקל לשנה, במשך עשר שנים, כדי לטפל באותם בניינים כמו בתי-ספר, בתי-חולים, גני ילדים, שנבנו לא על-פי תקנים של רעידות אדמה, לפני 1980 ונכון לעכשיו, כמות הכסף שמוקצבת לעניין הזה, היא שולית ואני אומר בצער שאנחנו מאוד רחוקים מהמטרה והבעיה היא כמובן כשיש רעידת אדמה ופוגעת במוסד שיש בו ילדים, נגיד בית-ספר או גן ילדים, האסון יכול להיות גדול, או בית-חולים.
מאיר שטרית: בוודאי שלפחות מה שמוטל על הממשלה, היא צריכה לתקצב ולעשות בעצמה.
מאיר שטרית: כשמדובר על תקציב של 200 מיליון שקל לשנה, לא בשמיים היא.
מאיר שטרית: אם רציניים בעניין הזה, זה יחסית כסף קטן, כדי להיערך, אם היו מתחילים בתקופה שהחליטו על זה, לפני כמה שנים, אז היום כבר היינו עומדים בחצי הדרך.
מאיר שטרית: אבל לצערי, זה עוד לא מתחיל.
מאיר שטרית: התחיל בעצלתיים, במעט מאוד מקומות נעשו שיפורים.
מאיר שטרית: אני אומר בצער שאני לא בונה על תוכנית תמ"א 38, שהיא, אתם מציעים פה לעשות אותה יותר מושכת, יותר אטרקטיבית, כבר עשו כל מיני תיקוני חקיקה.
מאיר שטרית: תמ"א 38 תעבוד רק בתל-אביב באזור המרכז, שבה יש כדאיות כלכלית, לא בשביל לחזק את הבניינים באמת, אלא בשביל לבנות עוד דירות.
מאיר שטרית: אפרופו, גם מחזקים את הבניינים.
מאיר שטרית: באזורי הפריפריה, אין שום סיכוי לתמ"א 38 להתממש, כי שם הערך הכלכלי הוא כזה שההשקעה והתמורה אינן שוות ערך ולכן אנשים לא ייבנו בפריפריה, לא יעשו חיזוק בניינים, שם גרים האנשים הכי מסכנים שבעצמם לא יכולים לעשות.
מאיר שטרית: אין להם כסף לעשות ואני גם לא רואה פיתרון בשער.
מאיר שטרית: הדבר האחרון הוא ועדת ההיגוי אומרת שצריכה להיערך למקרה, כשיקרה אסון, איך לטפל, איך לקלוט את האנשים, איך לטפל בהם, והם בעצם אומרים שהאחריות על העניין הזה נמצאת בידי רח"ל, אני מקווה שנמצאים פה נציגיה, נמצא פה?
מאיר שטרית: רשות החירום הלאומית, שהם אמורים בעצם לטפל בזה, אני עוד לא ראיתי, ככל שאני זוכר נשאר במשרד הפנים חרף ניסיונותיי הנמרצים כשר הפנים להעביר אותו לאחריות של רח"ל, אבל אני יודע שבמקרה הזה פס"ח עובדים במשרד הפנים לעניין הזה, מעט מאוד אנשים, כי לעצם הפס"ח, הרשויות המקומיות אמורות לעשות את הפעולה ולכן כאילו זה נמצא במשרד הפנים.
מאיר שטרית: פס"ח אמור בעצם להיות מצב שהרשויות המקומיות תהיינה ערוכות לקליטה של מקרה של אסון בעיר שלהן, הנה חברת הכנסת אורלי לוי, אחת המציעות שמכבדת אותנו ובאה ואני שמח שהיא באה.
מאיר שטרית: ברשויות המקומיות בעצם אמורים להיערך ואני זוכר כראש עיר, יש מחסנים שלמים ברשויות של מיטות, מזרנים, שמיכות, ואמצעי מים, לתת מים, תרופות, כל מיני תחומים, מחסנים שמוכנים לעת חירום, קובעים מראש איזה מקומות אנחנו מחרימים בשעת חירום, נגיד בתי-ספר, מוסדות, מתנ"סים ובכם שמים את אלה שמאבדים את הבתים שלהם וכן הלאה.
מאיר שטרית: אני עוד לא רואה את ההיערכות הזו עשויה בארץ ולכן אני מעלה את כל הסוגיות בכוונה בתחילת הדרך, להצביע על כך שלדעתי, אנחנו לא ערוכים.
מאיר שטרית: אדוני השר, עוד עניין אחד, בשבוע שעבר קיימנו פה ישיבה על היערכות המדינה להתמוטטות שירותי התקשורת לשעת חירום, כמו שקרה בסלקום שהתמוטטה לבד, אבל יכולים מחר להתמוטט גם כל שירותי התקשורת האחרים, יכול להיפגע מרכז תקשורת, יכולות להיפגע אנטנות ברעידת אדמה.
מאיר שטרית: רעידת אדמה היא אחד המקרים של אסונות טבע שיכולה להביא התמוטטות שירותי התקשורת בארץ ובדקנו האמנם אנחנו ערוכים לעניין הזה וגם אני אומר בצער כתוצאה מהדיון ההוא, שמתחילים את הצעדים הראשונים, אנחנו עוד לא שם.
מאיר שטרית: אין תשובה, עדיין, יש רעיונות, יש היערכות, רח"ל עושה פעולה בעניין הזה גם כן, הצבא עושה, המשטרה עושה, אבל אנחנו עוד לא שם.
מאיר שטרית: אנחנו עוד לא, אין לנו היום תשובה אמיתית, אני לא יכול לומר, יש לנו תשובה היום, למקרה שכל שירותי התקשורת מתמוטטים, אין תשובה שתפעל בשטח, בהינתן מקרה כזה.
מאיר שטרית: התשובה עדיין לא קיימת, יש התחלות שלה, היא לא קיימת בצורה נכונה.
מאיר שטרית: עד כאן הקדמה.
מאיר שטרית: מאחר ונמצאת אתנו אחת המציעות, אני אתן לך כמובן זכות דיבור ראשונה, להציג את העניין שלך, ואחר-כך אעביר את רשות הדיבור לשר.
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מתנצלת בשבוע שעבר הייתי מאוד מאוד חולה, אבל הפרוטוקול מונח לפניי.
אורלי לוי אבקסיס: ושמעתי את הדברים שאתה אומר ואני רוצה לומר לך שהם הטרידו אותי יותר מאשר אני מוטרדת גם ככה.
אורלי לוי אבקסיס: קודם כל, באמת אני מברכת את היושב-ראש על זה שזה דיון שני ואני מאמינה במספר דיונים לא מבוטל, לקראת ההיערכות לרעידת אדמה ואני אספר לכם סיפור קטן.