GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר שטרית: לוועדת הכלכלה, לדעתי, אין מושג ירוק על מה מדובר פה.
מאיר שטרית: הם לא היו כשהחוק הזה בושל, הם לא מתעסקים, לא באינטרנט ולא בתקשורת ואין להם שום קשר לעניין הזה, ואני חושב שהמקום הנכון לדון בו הוא פה, מה עוד שוועדת הכלכלה, למיטב ידיעתי, עמוסה כל כך בעבודה שהחוק הסלולרי שאושר על ידי והיה לה ויכוח אם להעביר לכלכלה או לוועדת המדע, שאני הזנתי את החוק בזמנו, הוא הועבר בסופו של דבר, ברוב הקואליציוני הדורס, לוועדת הכלכלה, עברו שישה חודשים מאז החוק אושר בקריאה טרומית ועד היום לא התקיים ולו דיון אחד.
מאיר שטרית: אז אני לא מבין מה הלהט ומה הבהילות של הוועדה לחפש כל חוק ששווה לדון להעמיס על הוועדה, כדי שלא ידונו בשום חוק.
מאיר שטרית: זה פשוט אבסורדי בעיניי, ככה לא מתנהלת כנסת ולדעתי גם לא ממשלה, ואני מקווה שנצליח במאבק הזה, להשאיר את החוק בוועדת המדע.
מאיר שטרית: אני בפירוש אומר, אני התחייבתי לתאם את החוק עם הממשלה ואני מוכן לתאם את החוק עם הממשלה.
מאיר שטרית: אני לא פועל נגד הממשלה בעניין הזה, אני פועל עם הממשלה בעניין הזה, ולכן אני לא רואה שום סתירה בעובדה שוועדת המדע תדון בחוק הזה.
מאיר שטרית: כבר היו דברים מעולם, שוועדות שונות של הכנסת דנו בחוקים שונים, בעיקר שבמקרה הזה כשהחוק נדון במליאה, השר שענה לי, השר בגין הציע בעצמו להעביר את החוק לוועדת המדע, בהכירו את הרקע, שזה ניזום ויוזם על ידי ועדת המדע, הדיון הראשוני היה פה והמליאה הצביעה פה אחד להעביר את החוק לוועדת המדע, ולכן אני תוהה על ההתנהלות של הקואליציה בעניין הזה.
מאיר שטרית: בכל מקרה, אני אאבק שהחוק יישאר פה.
מאיר שטרית: עכשיו אני רוצה לומר בפתיחת הדיון, לפני שנפתח את הדיון; אני לא עומד על כך שיהיה חוק.
מאיר שטרית: אני קורא לממשלה שהיא תודיע, ביוזמתה החופשית, עכשיו, בלי חוק, שהיא מוותרת על זכויות היוצרים, על הצילומים והתמונות של כל הגופים הציבוריים המנויים בחוק, משרדי ממשלה, צבא ההגנה לישראל, משטרת ישראל, לשכת העיתונות הממשלתית, אני מוריד את החוק.
מאיר שטרית: המטרה שלי היא לא לעשות עוד חוק שיהיה כתוב אות, שלפעמים היא אות מתה.
מאיר שטרית: המטרה שלי היא להעביר שינוי בהתנהלות של ממשלת ישראל מול העולם ולגרום לכך שאנשים בעולם, וגם בארץ, יוכלו להשתמש בחומרים האלה שיש לממשלה בצורה שהיא אנטיתזה למה שקורה היום.
מאיר שטרית: היום, לכאורה, בשביל לקבל כל תמונה, צריך לפנות ללשכת העיתונות הממשלתית, לשלם עליה.
מאיר שטרית: אני לא רואה את הנזק הכלכלי הגדול שייגרם למדינה, אני לא רואה קניית תמונות בהמונים, זה שולי, זה כסף קטן לעומת התועלת ההסברתית הענקית שתצא מאפשרות של פתיחת הרשתות להסברה כלל עולמית בכל מקום.
מאיר שטרית: אני חושב שאם הממשלה תודיע ותסכים לעשות בעצמה, ודווקא על רקע מה שקורה בעזה, אולי זה זמן טוב שהממשלה תודיע שהיא מוותרת מרצונה על זכויות היוצרים.
מאיר שטרית: הממשלה יכולה להחליט על כך, היא לא צריכה לשם זה חוק, אני אשמח להוריד את החוק משולחן הכנסת.
מאיר שטרית: לי אין רצון שיהיה דווקא חוק על שמי.
מאיר שטרית: אכפת לי שהמצב ישתנה, לא אכפת לי אם החוק יעבור או לא יעבור, אכפת לי שבאמת יהיה שינוי של המצב הזה ואני מקווה שהממשלה אכן תלך כך, כי גם אני בין אלה שחושבים שלא צריך כל דבר לחוקק, אם אפשר לפתור אותו אחרת.
מאיר שטרית: אני רוצה לומר שיש דוגמאות בעבר מהעניין הזה, שהממשלה נענתה לפנייה של חבר כנסת ועשתה את הפעולה שחבר כנסת רצה בלי לעשות חקיקה.
מאיר שטרית: הדוגמה הכי בולטת בתחום הזה היא שלי.
מאיר שטרית: לפני הרבה מאוד שנים אני פעלתי לבטל את המכס על מחשבים.
מאיר שטרית: היה מצב מטורף שכל אזרח פרטי שקנה מחשב במדינת ישראל שילם 100% מכס.
מאיר שטרית: אני מדבר על שנות ה-80, כששר האוצר היה מר משה נסים.
מאיר שטרית: אני הגשתי הצעת חוק להוריד את המכס לאפס.
מאיר שטרית: השר משה נסים פנה אליי ואמר 'אתה לא יכול לגרום נזק כזה, יש הפסד הכנסות למדינה של 200 מיליון שקל בשנה', אמרתי לו 'תשמע, זה טיעון, אבל אני אבדוק את עצמי' וביקשתי לבדוק.
מאיר שטרית: בדקתי את החלוקה של מי קונה מחשבים בארץ והסתבר לי דבר מדהים, 50% מהמחשבים שנקנו בארץ אז, נקנו על ידי הממשלה.
מאיר שטרית: זאת אומרת 50% מההכנסות האלה לאוצר הממשלה שילמה.
מאיר שטרית: עוד 30% היה הסקטור העסקי, שאצלו זו הוצאה מוכרת, אז שוב הממשלה שילמה.
מאיר שטרית: מי נותר?
מאיר שטרית: נותרו 20%-25% האזרחים הפשוטים שקונים מחשב לבן שלהם, או מועצה מקומית שקונה מחשבים לבית ספר, היא משלמת 100%.
מאיר שטרית: באתי לשר האוצר ואמרתי 'תראה את הנתונים, זה לא הגיוני'.
מאיר שטרית: הוא באמת השתכנע, אבל הוא אמר שהוא לא יכול לוותר על הכל, 'תשאיר משהו', היתה לי בררה, להשאיר או לוותר על החוק, השארתי 10%, הסכמנו ל-10% והחוק הזה עבר כש-10% נשארים.
מאיר שטרית: אמרתי לעצמי, נעשה עכשיו 10% ואינשאללה מחר יתחלפו שרי האוצר, יבוא שר אוצר אחר, נעשה סיבוב שני.
מאיר שטרית: זה בדיוק מה שקרה, עשינו 10% והמכס ירד באופן דרסטי.
מאיר שטרית: כמה שנים לאחר מכן שר האוצר היה מר בייגה שוחט והגשתי עוד פעם הצעת חוק להוריד את המכס לאפס.
מאיר שטרית: החוק עבר בקריאה טרומית במליאה, זה עבר לוועדה, אולי כלכלה או כספים, לא זוכר, ובדיון בוועדה האוצר הסכים ללכת לקראתי ולעשות את הפעולה הזאת, בלי חקיקה; להוריד את המכס לאפס ולבטל את המכס גם על כל הציוד הנלווה למחשבים, מדפסות, כי את המדפסות לא הורידו, כל מיני כבלים, כל הציוד הפריפריאלי.
מאיר שטרית: ההחלטה עברה על ידי הממשלה ואני הורדתי את החוק.
מאיר שטרית: נכון לעכשיו, כבר הרבה מאוד שנים, אין מכס על מחשבים בארץ ואני חושב שזה רק הועיל למשק, זה גיבש את המשק, זה נתן אפשרות לאנשים לקנות מחשבים יותר חדישים.
מאיר שטרית: בהמשך באמת עשיתי חוק נוסף שהגדיל את הפחת על מחשבים, מ-20% לשנה, ל-33.333% אחוז לשנה.
מאיר שטרית: זאת אומרת הפחת על מחשב הוא שלוש שנים במקום חמש.
מאיר שטרית: היום אתם ערים לכך שזה היה נכון מכיוון שחילופי הדורות של המחשבים נעשים במהירות אפילו יותר גדולה מזה.
מאיר שטרית: אז נעשו דברים גם בלי חקיקה, ואני קורא לממשלה, ואם היא תסכים, לעשות צעדים בעצמה, בלי חקיקה, אני מראש מודיע שאני אשמח להוריד את הצעת החוק שלי.
מאיר שטרית: אותי מעניין לראות את הדבר הזה קורה, לא מעניין אותי שדווקא יעבור חוק על שמי.
מאיר שטרית: יושבים פה נציגי ממשלה.
מאיר שטרית: הזמנו את נציגי הממשלה, הזמנו את הנציגים של ויקיפדיה, שהם אלו שיזמו את העלאת הרעיון ואני מודה להם על כך, אני חושב שזה שירות טוב למדינת ישראל, זה שירות חשוב שעושים למדינה, לדעתי, ואני אתן כמובן רשות דיבור וכל אחד יציג את העמדות שלו ובואו ננסה להתקדם.
מאיר שטרית: בבקשה, עמדת הממשלה, משרד המשפטים.
הווארד פולינר: קודם כל כמה הערות.
הווארד פולינר: אני מתייחס לזה מההיבט של דיני זכויות היוצרים ולא מההיבט של דיני סודיות, לשון הרע, גישה לחומר וכל העניינים האלה שהם גם חשובים, וגם העניין התקציבי לגבי הגישה לחומר והצד המסחרי של העניין.
הווארד פולינר: מבחינת זכויות יוצרים, אנחנו בעצם חשבנו כמוך, שהדרך הכי טובה ומתאימה להסדיר את זה היא לאפשר רישיון גורף מטעם המדינה של זכויות היוצרים שיש לה בתמונות ואז הקהל הרחב יכול להשתמש בתמונות.
הווארד פולינר: היתרון לעשות רישיון, לא ויתור על זכות היוצרים, אלא רישיון גורף של שימוש בזכויות יוצרים---
מאיר שטרית: איך עושים את זה?
מאיר שטרית: איך עושים רישיון?
הווארד פולינר: זו החלטה ממשלתית, אם זה נכס של המדינה, ובדרך כלל אנחנו אומרים שאנחנו רוצים למסחר קניין רוחני של המדינה, ולא שזה יילך לאיבוד.
הווארד פולינר: אבל עכשיו יש עוד נכס של המדינה, נכון שאנחנו רוצים לאפשר שימוש בזה, אולי בחינם, אולי בתנאים טובים, למטרה הסברתית, שאני חושב שזה רעיון טוב, אבל גם צריך להבין שיש הסברה בעד, יש הסברה נגד ויש שימושים לטוב ולרע של כל מיני נכסים.
הווארד פולינר: לכן אני חושב שאת העניין של הרישיון, או רישיון גורף, שזה אומר שהמדינה מכריזה שהיא מתירה שימוש לא מסחרי בנכס של המדינה, בתמונות, בבעלות של זכויות יוצרים, זה דבר אפשרי, שלדעתי האוצר, או החשב הכללי, צריך להכריז על דבר כזה.
הווארד פולינר: עשינו את זה בעבר, לפי החוק הישן, לגבי פסיקה וחקיקה.
הווארד פולינר: זכויות היוצרים של חקיקה ופסיקה לפי החוק הישן היו בבעלות של המדינה, אבל בהנחיות של היועץ המשפטי, כבר הרבה שנים, אמרנו לכל הציבור שמישהו שרוצה גישה או להשתמש בזה או לעשות עותקים מחקיקה, אז אנחנו לא מתנגדים, בתנאי שלא משתמשים בזה מחוץ לקונטקסט, משתמשים בזה במלוא היצירה, כדי לא להטעות את הציבור, ולהגיד 'הנה חלק של החוק ולא כל החוק', או שזה מעודכן וזה לא מעודכן.
הווארד פולינר: לכן לדעתי העניין של רישיון גורף מטעם המדינה מספק את העניינים באופן מיידי.
הווארד פולינר: וגם אפילו לפי החוק של הרישיון, בלי הרישיון הגורף, לגבי עיתונות של היום, הסטנדרטים של שימוש הוגן חלים על מי שרוצה לצלם את האירועים שקיימים.
מאיר שטרית: אתם עומדים לעשות את זה?
הווארד פולינר: בתיאום עם המשרדים האחרים.
הווארד פולינר: ההמלצה שלנו, של משרד המשפטים, היא כן.
מאיר שטרית: השאלה מי יוזם פעולה כזו, משרד המשפטים?
הווארד פולינר: אני צריך לתאם את זה עם החשב הכללי באוצר.
הווארד פולינר: אבל מבחינת זכויות יוצרים, אין לנו התנגדות לעשות רישיון על נכס של המדינה לצרכים של הסברה או חופש הביטוי.
מאיר שטרית: זו בשורה טובה.
מאיר שטרית: אני אתן רשות דיבור למר דניאל סימן, מנהל לשכת העיתונות הממשלתית.
דניאל בן-סימון: בלי להיכנס לעניין של זכויות יוצרים, או עלויות, התייחסת לאירועים של היום כדוגמה לאירועים, משברים תקשורתיים, שלצערנו הרב אנחנו זוכים להרבה מאלה, אז רק הבוקר דובר צה"ל הוציאו הודעה לכל גורמי התקשורת שצילומים של דובר צה"ל, ששודרו אחר כך בתקשורת הישראלית, קיימים באולפני הבירה להפצה לתקשורת הבין לאומית והישראלית.
דניאל בן-סימון: זו לא הפעולה היחידה.
דניאל בן-סימון: בכל אירוע כזה, גם לשכת העיתונות, באירועים שלנו, באירועים תקשורתיים, לצערי הרב בדרך כלל אלה אירועים קשים, צילומים שאנחנו מצלמים מחולקים או באמצעות אתר ftp, או באמצעות חלוקה של קטעי וידיאו לרשת התקשורת.
מאיר שטרית: חינם?
מאיר שטרית: כל אחד יכול לגשת לאתר הזה?
דניאל בן-סימון: אנחנו עוד בהליך של הקמה.
מאיר שטרית: אבל הבנתי שיש ללשכת העיתונות אתר.
דניאל בן-סימון: יש אתר צילומים סטטי, ששם מתפרסמות תמונות לא מאירועים מידיים, יכול להיות באתר משרד ראש הממשלה, יכול להיות באמצעות אתר דובר צה"ל.
דניאל בן-סימון: את הכלים או הטכנולוגיות החדשות להפצה, אנחנו כרגע בשלבים של הכנסת אותם דברים.
דניאל בן-סימון: אבל שיהיה ברור, צילומים קיימים, השאלה למי מפיצים.
דניאל בן-סימון: אני לא יודע אם ויקימדיה זה גוף תקשורת, אבל זה עניין של להיות מרושתים, כשהכוונה שלנו באמצעות האינטרנט ליצור את אותן פלטפורמות שמהן כל אחד, כל בלוגר, כל אוהד, או אנטי ישראלי, בעולם יוכל להוריד את המחירים ללא מחיר, במקרה הזה.
דניאל בן-סימון: שידור זה משהו אחר וזה לא נושא הדיון פה.
מאיר שטרית: מעניין אותי מספר, מה ההכנסות של לשכת העיתונות הממשלתית בשנה שעברה משימוש בזכויות יוצרים על תמונות?
דניאל בן-סימון: לא משימוש בזכויות יוצרים, אלא רכישה של תמונות.
דניאל בן-סימון: למעשה זה תשלום עבור ביצוע ההפצה.
מאיר שטרית: כמה כסף נכנס בשנה?
דניאל בן-סימון: מדובר באזרחים, סופרים שרוצים לספרים שלהם, עיתונאים וכל מי שפונה אלינו, בסביבות 350,000 שקל לשנה.
מאיר שטרית: אתם היום טכנית לא נמצאים במצב שאנשים יכולים להיכנס לאתר של לשכת העיתונות הממשלתית ולהוריד צילום.
דניאל בן-סימון: דווקא את זה אפשר.
דניאל בן-סימון: כל תלמיד יכול להיכנס לאתר, חינם, תלוי ברזולוציה.
דניאל בן-סימון: הרזולוציה לעבודת בית ספר זו רזולוציה טובה מאוד, היום הרזולוציות הן די גבוהות.
דניאל בן-סימון: הצורך בתשלום הוא למעשה מעין אגרה של הפקת הצילום למי שרוצה את זה לתמונה של ראש הממשלה, או תמונה שהם היו עם ראש הממשלה, או תמונה של נופים בארץ, תלוי לאיזה צורך הם רוצים את זה.
דניאל בן-סימון: אבל התשלום, ביחס לגופים מקצועיים, כמו נניח סוכנויות ידיעות או סוכנויות צילום, הסכומים הם אפסיים.
דניאל בן-סימון: אנחנו גובים מחיר של 20 שקלים להפקת תמונה, כשהממוצע הוא בערך 100 דולר עד 400 שקלים לתמונה בגופים תקשורתיים.
מאיר שטרית: ביקשה לדבר גם גב' מי-טל גרייבר-שוורץ מאיגוד האינטרנט הישראלי.
מי-טל גרייבר שוורץ: אנחנו באיגוד האינטרנט הישראלי מאוד בעד הצעת החוק שלך.
מי-טל גרייבר שוורץ: עם זאת יש דברים שצריך לשפר בה, אם זה בדרך של למחוק את זכויות היוצרים או לתת אותם בדרך של מתן רישיון, כמו שמציעים במשרד המשפטים, אם זה בדרך שמוגדרת פה, שהשימוש לא יינתן לשימוש מסחרי, מה שימנע מאתרים עיתונאיים לפרסם את התמונות האלה, ואנחנו מציעים למחוק את המניעה הזאת.
מי-טל גרייבר שוורץ: יש כל מיני תיקונים שהעברנו בנייר עמדה שהופץ לכולם, אבל בגדול בהצעת החוק יש רציונל מאוד טוב ואנחנו מודים עליה.
תומר אשור: קודם כל, אנחנו לא מתנגדים כמובן להעביר את ההצעה הזו ללא הליך חקיקה, אלא על ידי מתן היתר של המדינה.
תומר אשור: אנחנו מאוד שמחים לשמוע שגם משרד המשפטים מאפשר ותומך ברעיון הזה.
תומר אשור: לגבי מה שאמר נציג לשכת העיתונות.
תומר אשור: אנחנו שמחים שלשכת העיתונות אומרת שניתן להשתמש בחומרים האלה.
תומר אשור: הם אומרים במפורש, אפשר להוריד, אנחנו מפיצים, זה בר שימוש לכולם, וכמו שאני מבין, זה בדיוק מה שהצעת החוק באה גם להסדיר, בדיוק מה מותר.
תומר אשור: כי אני רואה כאן נייר של המחלקה המשפטית שאומר שזה מכוסה במסגרת שימוש הוגן בחוק הקיים.
תומר אשור: השימוש ההוגן הזה מאפשר רק שימוש מינימלי, זה אומר, לפחות לפי שימוש הוגן, ועוד פעם, אם לשכת העיתונות מאפשרת להשתמש בה כל הזמן זה נהדר, אבל שימוש הוגן מאפשר להשתמש בשתיים-שלוש תמונות, הוא לא מאפשר לקחת כמות של תמונות ולהשתמש בהן.
תומר אשור: הזכרת את עניין המשט לעזה.
תומר אשור: דובר צה"ל מבין את החשיבות שבהפצת החומרים האלה, הוא לקח איתו עיתונאים מכלי התקשורת המסורתיים כדי שאפשר יהיה לתעד את מה שקורה שם.
תומר אשור: בצורה הזאת החומרים האלה מוגבלים רק לכלי התקשורת המסורתיים.
תומר אשור: זה לא עולה לאינטרנט, זה לא יגיע לאינטרנט, זה לא משרת את ההסברה הלא מסורתית.
תומר אשור: אני הבנתי שכבר מחלקים תעודות עיתונאי היום לבלוגרים, זה אומר שכבר מכירים בחשיבות האינטרנט לתיעוד המציאות.
תומר אשור: ההצעה הזאת היא רק צעד כדי להנגיש את המידע הזה, שהוא אכן ברשות הציבור והוא שייך לציבור.
תומר אשור: מניסיוני אני יכול להגיד שכשאנחנו פונים לגופים כדי לקבל חומר, למשל פנייה לדובר צה"ל כדי לקבל תמונות מהמשלחת בהאיטי, אנחנו מוצאים את עצמנו מתכתבים במשך חודשים עם הגורמים הרלוונטיים אם כן אפשר להשתמש בזה בקונסטלציה כלשהי, או שאי אפשר, וזה גם נושא שהיינו שמחים להסדיר.
דרור קמיר: אם אפשר להעיר משהו.
דרור קמיר: המחסום בעיקרו הוא מחסום משפטי ביורוקרטי.
דרור קמיר: לדעתי אין פה אפילו ממש מחסום כלכלי, אם כי יש עלות מסוימת, אבל כמו ששמענו היא לא מאוד גבוהה.
דרור קמיר: הבעיה היא שגם אם מחר המדינה תחליט שהיא מוותרת על ה-350,000 שקלים אלה בשנה, עדיין יש לנו את המחסום המשפטי הביורוקרטי.
דרור קמיר: היום, אדם שרוצה לעשות שימוש שהוא מעבר לשימוש הוגן ביצירה שזכויות היוצרים אליה שייכות למדינת ישראל, הוא צריך לבקש אישור ממדינת ישראל.
דרור קמיר: לא כל כך פשוט להשיג את האישור הזה.
דרור קמיר: אנחנו ניסינו, בכמה הזדמנויות.
דרור קמיר: קודם כל בחלק מהמקרים בכלל מופתעים לשמוע שיש בכלל זכויות.
דרור קמיר: פעם צלצלתי לאיזה שהיא עירייה, אם אני לא טועה, לשאול אם אפשר להשתמש בעיצוב של איזה פוסטר ומי שענתה אמרה 'מה, יש לנו בכלל זכויות על זה?' היא בכלל לא ידעה.
דרור קמיר: אחר כך היא אמרה 'תשתמש, נו, אני לא אתבע אותך', אמרתי לה 'זה לא יעזור שאת לא תתבעי אותי, אני צריך אישור שלך', כי אולי פה בארץ אנחנו רגילים לעשות דברים מתחת לשולחן, אבל אנחנו מדברים פה על כל העולם ובעולם הגדול זה לא מקובל, הם מבקשים לראות אישור.
דרור קמיר: הרעיון של רישיון גורף מטעם המדינה הוא רעיון טוב.
דרור קמיר: חשוב לציין פה שאנחנו מדברים על חומרים שהם כבר ממילא חשופים לציבור.
דרור קמיר: זאת אומרת, כל הבעיה של הגנת פרטיות או חומר חסוי, זה בכלל לא שייך לעניין.
דרור קמיר: אני תמיד את הדוגמה עם דגל ישראל.
דרור קמיר: דגל ישראל לא מוגן בזכויות יוצרים, זה עדיין לא אומר שאפשר להשתמש בו בכל דרך שרוצים.
דרור קמיר: יש חוק שמגן על הדגל.
דרור קמיר: מבחינת זכויות יוצרים, זה איזה שהיא מגבלה משפטית ביורוקרטית שראוי להסיר אותה, או בדרך של חקיקה ראשית, או בדרך של חקיקה משנית, אבל איכשהו להסיר אותה.
דרור קמיר: וגם חשוב לציין שאנחנו פה נכנסים לגל שהוא עולמי.
דרור קמיר: זאת אומרת ממשלות בכל העולם עכשיו הולכות בכיוון הזה.
מאיר שטרית: אתה אמרת ש'לצורך שימוש לא הוגן בתמונה', מה זה שימוש לא הוגן בתמונה?
דרור קמיר: הגבול פה הוא לא חד.
דרור קמיר: כל שימוש שהוא מעבר.
דרור קמיר: ..
דרור קמיר: ביצירה שהיא טקסט קל מאוד להדגים את זה, עם תמונות זה קצת יותר קשה.
דרור קמיר: למשל, להעתיק יצירה שלמה זה לא שימוש הוגן, לצטט מתוכה זה כן שימוש הוגן.
מאיר שטרית: בתנאי שאתה מייחס את הציטוט למצוטט.
דרור קמיר: בדיוק.
דרור קמיר: בתמונה זה קצת יותר בעייתי, כי אתה לא יכול לצטט תמונה.
גיורא לנדאו: שימוש הוגן זה מונח משפטי, זה מופיע בחוק זכויות יוצרים ויש לו הגדרה של מה היקף השימוש שמותר לעשות ביצירה שהיא של מישהו אחר, ויש כללים מאוד מוגדרים וחוק זכויות יוצרים עסק בזה.
גיורא לנדאו: כשהוא משתמש במונח '
גיורא לנדאו: שימוש הוגן' זה לא בשפה האתית, אלא זה שימוש במונח המשפטי.
דרור קמיר: אני רוצה להגיד עוד דבר שמתקשר לזה.
דרור קמיר: ברגע שאנחנו מגבילים, למשל שימוש מסחרי, זה כאילו לא עשינו כלום.
מאיר שטרית: אם מותר לי, כתוב בחוק זכויות יוצרים, סעיף 19 'על אף האמור, שימוש הוגן ביצירה מותר למטרות כגון אלה; לימוד עצמי, מחקר, ביקורת, סקירה, דיווח עיתונאי, הבאת מובאות או הוראה או בחינה על ידי מוסד חינוך'.
מאיר שטרית: כל אלה מותרים.
דרור קמיר: במידה.
מאיר שטרית: אני אומר מה זה שימוש הוגן.
הראל קין: הפרקטיקה של ויקיפדיה לגבי שימוש הוגן לא מספק אותנו.
הראל קין: זאת אומרת בשביל להציג תמונה של מר בנימין נתניהו בערך עליו, עוד איכשהו, בערך על ראשי ממשלות ישראל לדורותיהם, כבר לא.
הראל קין: זה מגביל אותנו---
דרור קמיר: אני אסביר גם למה, אני אסביר איפה הבעיה פה.
דרור קמיר: ברגע, וזה נוגע גם לעניין של שימוש מסחרי, שמישהו רוצה אחר כך להעתיק את התמונה הזו---
מאיר שטרית: לסֵפֶר.
דרור קמיר: למשל.
דרור קמיר: היתה לנו פנייה ממדריך תיירים, שאמר 'אני מקבל על זה כסף, אני מדריך תיירים תמורת תשלום, אבל אני רוצה לשים תמונות'.
דרור קמיר: במקרה הוא שאל לגבי תמונות שמופיעות בוויקיפדיה.
דרור קמיר: לגבי ויקיפדיה אמרתי לו שאין בעיה, כי מוגדר ברישיון שוויקיפדיה מפיצה שגם שימוש מסחרי כזה הוא לגיטימי.
הווארד פולינר: זה מעבר למטרה ההסברתית של כל הצעת החוק פה, כבר מתחיל להיות שימוש מסחרי לצרכים שאינם קשורים להסברה, לטוב או לרע.
הווארד פולינר: באופן כללי אני מסכים עם מה שאתה אמרת ואני מכיר את העניין, שפונים אלינו ואנחנו לא רוצים למסחר, אין לנו מנגנון כדי לעשות clearance של תמונות, לא באופן מהיר, וגם למסחר אותן, אז לכן אני מבין שכאשר אתם פונים בתום לב ואתם לא יכולים לקבל תשובה, התשתית לא קיימת, או לפחות לא מפותחת.
הווארד פולינר: מצד שני אני לא שמעתי על אף תביעה מהמדינה כנגד מישהו שמשתמש בתמונות של מדינה, ולגבי דיווח עיתונאי, אני בטוח ששימוש הוגן כן יעזור לכם אם יחול על מצב כזה.
הווארד פולינר: גם, עוד פעם אני חוזר לעניין של רישיון גורף מצדנו, אפשר להגיד שכל שימוש מהאירוע עצמו ייחשב כשימוש מותר, או משהו כזה, אבל כשאני משתמש בתמונות בספר, או צד שלישי משתמש בתמונות כנגד מדינת ישראל, לצורך הסברה כנגד משהו, ואם רוצים לשלוט על שימוש כזה, לפעמים אפשר להגיד שמבחינת זכויות היוצרים אנחנו לא מתירים את שימוש כזה, אלא אם כן זה שימוש הוגן ממילא, כי אנחנו רוצים לקדם את העניין של חופש הביטוי.
הווארד פולינר: אתה חותר לפתרון שהוא מאוד גורף, שבעצם זה אומר, בוא נכניס את הצילומים בתוך סעיף 6 לחוק החדש שאומר שאין זכויות יוצרים בתמונות שנעשו על ידי המדינה, ואז זה פתוח לכל אחד בלי שליטה מההיבט של דיני זכויות יוצרים.
הווארד פולינר: יכול להיות שמדיני סודיות או לשון הרע, עדיין יש משהו.
הווארד פולינר: אני אומר, אולי בואו נתחיל עם משהו יותר צנוע, שזה רישיון גורף, שמספק את העניינים שלך.
הווארד פולינר: אני לא מכיר את כל הבעיות שלך ואני אשמח לשבת איתך ולחשוב ביחד על זה.
דרור קמיר: את התקנות של בנק ישראל, או את ההצהרה של בנק ישראל בנושא, אתה מכיר?
דרור קמיר: טיילתי באתר של בנק ישראל.
דרור קמיר: לגבי עיצוב של שטרות למשל, יש להם הנחיות שלא אוסרות על שימוש מסחרי, אבל הן מאוד דומות ל---
הווארד פולינר: אני לא מכיר את התקנות, אבל אולי יש שם פתרון.
תומר אשור: אתה אומר שזה לא משרת את ההסברה, ההסברה היום מתקיימת באינטרנט.
תומר אשור: מה היא הסברה?
תומר אשור: האם לדעת שיש חיים נורמליים בישראל, זאת הסברה?
הווארד פולינר: אני לא רוצה להיכנס לְמה זה הסברה
תומר אשור: לא, אבל תמונה של ראש ממשלת ישראל היא גם הסברה.
תומר אשור: הסברה זה לא רק להראות את חיילי צה"ל כשהם משתלטים בצורה מנומסת על הספינות של המשט, זה גם להראות שיש חיים רגילים בישראל.
תומר אשור: גם זו הסברה.
מאיר שטרית: אני אתן לך דוגמה שהביאה לידיעתי מגברת אחרת שמתעסקת באינטרנט וחושבת שצריך לעשות איזה פעולה מאוד חזקה מטעם המדינה באינטרנט.
מאיר שטרית: היא אומרת לי - אם ילד ישראלי עושה עבודה על שדרות, הוא מחפש בגוגל שדרות, אתה מקבל המון אתרים על שדרות מהחיזבאללה, מאירן, מפלשתינים, בעברית, שאומרים 'שדרות זה שטח כבוש', 'המדינה לקחה את זה ב-47' בכח מהערבים', 'הערבים מסכנים, אומללים, הם סגורים בתוך גטו'.
מאיר שטרית: זה מה שילד שמכין עבודה על שדרות יראה.
מאיר שטרית: הוא לא יראה בתוך האינטרנט את הצד הישראלי על שדרות, מה זה שדרות, מתי הוקמה, למה הוקמה, איך הוקמה, תמונות מתוך שדרות, תמונות בקשר למה שקרה בהפגזות על שדרות.
מאיר שטרית: הוא לא יראה את זה שם, לא קיים.
מאיר שטרית: זאת אומרת, לגישתה, אגב, ואני חושב שהיא נכונה, צריך להקים אוגדה שביעית, כך היא קוראת לזה, לעשות מערכת שלמה של ישראלים שיעבדו באופן קבוע, שהממשלה אפילו תתקצב אותם, שיכתבו באינטרנט, דברים נורמליים, אינפורמציה אלמנטרית על ישראל, שכל אחד שפותח את זה יכול לראות.
מאיר שטרית: ויקיפדיה יוצרת מן דבר כזה, מדוע?
מאיר שטרית: כי בוויקיפדיה כותב כל אחד, כל מי שרוצה יכול לכתוב, להתייחס לערך, הוא יכול לכתוב מה שהוא רוצה, הוא יכול לתקן את מי שכתב, לכן זה בעצם עורך את עצמו לבד, כי אם אתה כותב משהו לא בסדר, מאה אנשים יכתבו ויתקנו אותך, יגידו 'אתה טועה פה', 'זה לא נכון', זה כך וכך.
מאיר שטרית: אנחנו צריכים ללמוד מאחרים שיש להם את המכשיר הזה.
מאיר שטרית: הבית הלבן הוא דוגמה קלאסית.
מאיר שטרית: הנשיא אובמה ויתר על זכויות היוצרים של כל החומרים של הבית הלבן.
מאיר שטרית: אם ארצות הברית יכולה לעשות את זה, אנחנו לא יכולים?
מאיר שטרית: וגם בקונגרס, אנחנו לא יכולים לעשות את זה?
הווארד פולינר: לחקיקה, דברי כנסת ופסיקה, אין זכויות יוצרים בישראל, על זה ויתרנו.
מאיר שטרית: אני מדבר על תמונות ועל הכל.
מאיר שטרית: בארצות הברית זה משוחרר לחלוטין.
מאיר שטרית: כולל לשימוש מסחרי, כולל הכל, מה שאתה רוצה.
מאיר שטרית: למה לא? מה רע בזה?
מאיר שטרית: תסביר לי מה החשש שלכם, למה אתם חוששים שיעשו שימוש מסחרי?
מאיר שטרית: אני רוצה לעשות ספר על המעברות ויש בלשכת העיתונות הממשלתית אלפי תמונות מתקופת המעברות.
מאיר שטרית: במקרה הטוב מישהו מסתכל בהם, אבל אם אתה רוצה להוציא ספר כזה, בשביל לעשות את זה היום אני צריך אישור של לשכת העיתונות הממשלתית, צריך לשלם על התמונות כמובן, וכל תמונה שאני צריך לשלם עליה, אני צריך לבחור תמונות, אם אני קונה עשר, אני צריך לשלם על כולן, מה זה נותן לי שזה תקוע בלשכת העיתונות הממשלתית?
מאיר שטרית: זה הרבה יותר חזק אם מישהו היום מוציא ספר---
הילה דווידוביץ: זה נותן במובן מסוים שליטה על החומרים.
מאיר שטרית: למה צריך שליטה על החומרים?
הילה דווידוביץ: יש מצבים שאנחנו חוששים, למשל משימוש לרעה בתמונה דווקא נגד מדינת ישראל.
הילה דווידוביץ: קח למשל איזה שהוא ארגון שהוא חותם---
מאיר שטרית: מי שרוצה להשתמש לרעה, הוא לא שואל.
הילה דווידוביץ: בסדר, אבל אז זכות יוצרים נשארת אצל המדינה והיא יכולה לאכוף אותה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: שאלתי אותם אם הם תובעים בחוץ לארץ על הפרת זכויות יוצרים.
הילה דווידוביץ: אני לא יודעת אם המדינה אוכפת את זכויות היוצרים שלה פרקטית, אבל יש לה תיאורטית את הזכות ל---
מאיר שטרית: אבל יש עובדה אחת, זה לא עובד.
מאיר שטרית: מאז הקמת המדינה עד היום זה עובד רע, זה לא עובד.
מאיר שטרית: תכל'ס זה לא עובד.
מאיר שטרית: המדינה לא שומרת על שום דבר, היא שומרת את הדברים שלה, שאף אחד לא משתמש בהם.
מאיר שטרית: בי"ת, כתוב פה 'שימוש הוגן', אתם דיברתם על שימוש הוגן, אז אם מישהו לא עושה שימוש הוגן, תבעי אותו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך להבין שאם הסעיף הזה עובר, אנחנו נותנים משהו מעבר לשימוש הוגן.
נירה לאמעי-רכלבסקי: שימוש הוגן כרגע מותר גם לפי החוק.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אם אנחנו מכניסים כאן שימוש מותר, בפרק השימושים המותרים, אנחנו נותנים משהו שהוא מעבר לשימוש הוגן ואנחנו כאן נקבע את הגבולות שלו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כלומר גם אם אנחנו נגדיר כאן מה זה שימוש מסחרי, איפה שהוא באמצע בין שיטתם, אני מבינה, שכל אחד יכול להדפיס מוויקיפדיה 100,000 עותקים, ולמכור את זה וליצור אנציקלופדיה ולעשות כסף על זה, לבין משהו שהמדינה רוצה ליצור---
מאיר שטרית: הלוואי שהיו עושים---
תומר אשור: למה שמישהו ישלם על משהו שהוא חינם?
מאיר שטרית: אם הוא יכול לראות את זה באינטרנט, למה שיקנה אנציקלופדיה?
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו יכולים לקבוע כאן משהו שהוא באמצע, כי זאת באמת האפשרות הקיצונית יחסית.
מאיר שטרית: אני הפסקתי אותך באמצע, התערבתי בשאלה; ארצות הברית עושה את זה, כבר הרבה זמן, ארצות הברית נפגעת בגלל זה?
מאיר שטרית: מעניין אותי להבין את זוויות הראייה, גם של גופים אחרים בממשלה.
שירן שושנה: אני מהלשכה המשפטית במשרד ראש הממשלה, גנזך המדינה.
שירן שושנה: גנז המדינה, שלא נמצא כאן היום, שולח את התנצלותו.
שירן שושנה: מכל מקום, גנז המדינה וגנזך המדינה תומכים עקרונית בהצעת החוק הזאת, תחת הסתייגויות באשר לנוסח שלה, ואם אני מבינה, הדיון הזה עכשיו הוא בשטח האפור שמהעיקרון לעבר גבולות תחולת הצעת החוק.
שירן שושנה: יש עניין שאני אפרט עכשיו את ההסתייגויות ביחס לגבולות הצעת החוק, לתחולה שלה?
מאיר שטרית: כן, על זה אנחנו דנים.
שירן שושנה: נעשה את זה כמה שיותר סדור.
שירן שושנה: תחולת ההצעה הזאת לא ברורה מכמה היבטים.
שירן שושנה: אחד, באשר להגדרה של יצירת צילום, לא ברור לנו, בגנזך המדינה, במשרד ראש הממשלה, מה היא ההגדרה של תמונה כפי שהיא מופיעה בהצעת החוק.
שירן שושנה: חוק זכות יוצרים מדבר על יצירת צילום, הצעת החוק מדברת על תמונה.
שירן שושנה: חשוב לנו מאוד להבהיר, האם הכוונה היא רק לתמונות סטילס או גם לסרטים, האם הכוונה היא גם לאימאג' של קובץ סרוק, כאשר בגנזך המדינה עושים היום מהלך מקיף של סריקת מסמכים, האימאג'ים שלהם, האם ייחשבו לצורך העניין תמונה?
שירן שושנה: כן או לא.
מאיר שטרית: עושים את זה בגנזך המדינה?
שירן שושנה: עושים את זה בגנזך המדינה, לאט אבל בטוח.
מאיר שטרית: לא בנגב.
שירן שושנה: לא, עוד לא, הנגב זה בעוד חמש שנים.
שירן שושנה: חשוב מאוד להבהיר, אם כך, את ההגדרה של תמונה.
שירן שושנה: עוד חשוב להבין מה היקף התחולה מבחינת מוסדות המדינה, מה הוא גוף ציבורי שמוגדר כאן.
שירן שושנה: כאן יש הגדרה, כאן זה מאוד ברור, השאלה אם הנוסח הזה הוא הנוסח שאיתו ממשיכים ואיך ההצעה הזאת מתמודדת עם גופים שהם קוואזי ממשלתיים, עם ארכיונים ציבוריים שהם משהו שבין ארכיון פרטי לבין ארכיון מפוקח על ידי הגנז.
מאיר שטרית: זה מוגבל, רק בממשלה ובגופים ציבוריים.
שירן שושנה: אוקי, אז זה עניין שחשוב להסדיר.