GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סמדר נהב: אלה קורסים שלוקחים אנשים שיש להם את ההשכלה המתאימה, אקדמית, אנחנו לא מוסיפים להם כלום אקדמית, אבל נותנים להם את ההתנסות בתעשייה.
סמדר נהב: אלה קורסים מאוד אינטנסיביים של שלושה חודשים פול טיים ג'וב, שהם יוצאים מזה הרבה יותר מוכנים לתעשייה.
סמדר נהב: אנחנו עשינו בינתיים ארבעה קורסים, 74 בוגרים, 60 כבר עובדים, הקורס האחרון הסתיים לפני שבוע, כך שחלק עדיין לא בהשמה.
סמדר נהב: אחוז ההשמה הממוצע שלנו, לאחר חודשיים או משהו---
מאיר שטרית: אנשים משלמים לקורסים שאתם עושים בשביל להיכנס לקורס?
סמדר נהב: בגדול לא, בוא נגיד מעט מאוד.
סמדר נהב: צופן היא נתרמת מכספים פרטיים, צופן נשענת על שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה שבתקווה יתממש, עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בנושא הכשרות.
סמדר נהב: בינתיים היה לנו מימון של הכשרה אחת, אבל אנחנו חושבים שצריך---
מאיר שטרית: הכשרת מקצועיות, זה לא תקציב שיכול לכסות את זה?
סמדר נהב: כן, זה תקציב, אבל פשוט קשה להשיג אותו.
סמדר נהב: אלה גם ההמלצות שלנו.
מאיר שטרית: יש שם הרבה מאוד כסף שמתבזבז סתם.
מאיר שטרית: הם עושים הכשרות שאנשים אחר כך לא מוצאים עבודה בכלל.
חנא סוייד: זה בדיוק אחד הנושאים החשובים ביותר שאנחנו רוצים ש---
טלב אלסאנע: הגישו תכנית, הגישו את העלות התקציבית?
טלב אלסאנע: גם תלמידים או בוגרים שעוברים את הסטז', הם פונים אליכם?
טלב אלסאנע: אחר כך איך משתלבים בשוק העבודה?
סמדר נהב: יש לנו קשר, אנחנו עובדים עם החברות הפרטנריות שלנו, גם בגליל וגם במרכז הארץ.
סמדר נהב: אחת הפרטנריות שקולטת מאיתנו הרבה אנשים זה צ'ק פרינט, שבכלל יושבת במרכז הארץ ומאוד שמחה ועובדת איתנו, אבל זה היוצא מהכלל.
סמדר נהב: עיקר החברות שקולטות מאיתנו הן החברות כמו גליל סופטוור, כמו באבקום תוכנה ואחרות.
מאיר שטרית: החברות לא יכולות לעשות בעצמן קורסים?
מאיר שטרית: ;
סמדר נהב: זו לא ההתמחות שלהם.
חנא סוייד: למה להן?
מאיר שטרית: זה היגיון.
מאיר שטרית: אני חברת היי טק, אני מחפש עובדים להיי טק.
מאיר שטרית: אם אני מחפש עובדים להיי טק, נגיד אני צריך 30 עובדים, אני עושה קורס, מזמין את האנשים אליי, מזמין 100 ומי שמצליח, לוקח את הראשונים הטובים ומכניס אותם לעבודה.
חנא סוייד: אדוני היושב ראש, בזה אני פתחתי בעצם.
חנא סוייד: אתה לא יכול לכפות---
מאיר שטרית: אני לא כופה.
חנא סוייד: אתה יכול, דרך דיון כזה, להראות את היתרונות של דבר כזה.
חנא סוייד: זו בדיוק הכוונה, ואם זה לא קורה, אז צריך לחפש דרכים אחרות וזה מה שצופן מנסה לעשות.
סמדר נהב: בסך הכל צופן זה משהו שקיים כדי להניע תהליכים כלכליים.
סמדר נהב: ברגע שהם יהיו קיימים, אנחנו יכולים לעשות משהו אחר.
סמדר נהב: אז ההמלצות שלנו כמו שאמרתי, הן מאוד מחודדות והן מאוד קונקרטיות למשרדי הממשלה.
סמדר נהב: קודם כל מסלול תעסוקה הוא הכלי העיקרי לעשות את העבודה בנצרת או בגליל או ביישובים ערביים אטרקטיבית, כי בסוף החברות מונעות מאינטרס כלכלי.
סמדר נהב: מסלול תעסוקה המאפשר סבסוד של כ-25% מהברוטו של העובד בשנים הראשונות, שזה מאוד משמעותי, זה מסלול שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה החל בו, התהליכים הם מאוד קשים, מאוד כבדים, ההמלצה שלנו, ואנחנו יודעים לדבר בפירוט, כאן לא צריך להיכנס לפרטים, צריך לפשט את התהליכים, צריך להוריד את המגבלות ובאופן ספציפי אנחנו מדברים על מכסה ארצית של בוגרים שייכנסו לתהליך ולא פר חברה.
סמדר נהב: אפשר להרחיב על זה, יש כאן כמה מומחים שהתנסו בזה, התהליך כרגע הוא מאוד מעייף והרבה חברות חוששות להיכנס אליו.
סמדר נהב: מתן תקציבים למסלול סטז', מה שצופן עושה ואחרים, עבור אקדמאים כדי לעזור להסיר את החסמים כדי לתת להם את הנט וורקינג ואת מה שיש למועמד היהודי.
סמדר נהב: שוב, מסלול ההכשרות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה היה יכול להיות כזה, היום אנחנו עובדים עם משרד התעשייה על פרויקט אחר ודומה.
סמדר נהב: סך הכל יש כאן תהליכים מאוד ארוכים שעוד לא אושרו ברמה הגלובלית כדי לאפשר כאן תהליך מאוד מאוד מאסיבי.
טלב אלסאנע: יש תכנית מגובשת, עם גיבוי תקציבי ועם עלויות?
סמדר נהב: לגמרי.
סמדר נהב: אנחנו קיימים שנתיים ואנחנו לגמרי מאוזנים.
סמדר נהב: אני רוצה לדבר כאן על נושא שאפשר להרחיב עליו בדיון, אני לא רוצה לקחת את כל הדיון, הנושא של הסבת אקדמאיות.
סמדר נהב: בהיי טק יש מקצועות שהם תומכי היי טק, כמו QA, הבטחת איכות, ארגון של תכנים, גם בסלולר וגם באינטרנט.
סמדר נהב: אלה דברים שלא מצריכים השכלה כמהנדס ולכן יש מאלפי הנשים האקדמאיות המובטלות, לא תת המועסקות, ויש עדיין אלפים כאלה, יש בערך 55% ממה שאני יודעת, מובטלות, אפשר להכניס אותן לזה וגם כאן אפשר להישען על מנגנונים קיימים, אבל צריך לדחוף את זה, שזה יהיה מאסיבי ושלא נצטרך לעבוד על כל קורס בנפרד.
סמדר נהב: מפעלי עוגן, זה שיחה שהיתה לנו עם המנהל הכללי של משרד האוצר.
סמדר נהב: אנחנו חושבים שמה שקרה בקרית גת, צריך לקרות בנצרת או באחד היישובים המובילים הערביים האחרים.
סמדר נהב: אין תחליף לזה ליצירת תעשייה.
סמדר נהב: הדבר האחרון, מאוד קונקרטי.
סמדר נהב: מכרזי ממשלה שיוצאים היום החוצה, הרבה מהמכרזים הם מיקור חוץ, על ידי חברות קבלניות ויש להוסיף שם את הדרישה שדיברת עליה, של העסקת בין 10% ל-20% היום.
סמדר נהב: אין להם שום דרישה כזאת והם לא מעסיקים עובדים ערבים.
מאיר שטרית: לגבי סדר הדיון, עכשיו חברת הכנסת אורית זוארץ.
אורית זוארץ: בוקר טוב לכולם.
אורית זוארץ: אני מברכת על קיום הדיון, הדיון הזה מאוד חשוב.
אורית זוארץ: במסגרת השדולה לקידום יחסי יהודים-ערבים, שאני עומדת בראשה, יחד עם דר' עפו אגבאריה, אנחנו נוגעים גם בנושא התעסוקה וחשוב לדון בסוגיות האלה לא רק בשדולות הממוקדות, שנוגעות לעולם הערבי, אלא זה חייב להיות חלק מהשיח שלנו בכל הוועדות ועל כך אני מברכת.
אורית זוארץ: אנחנו מדברים בטיפול בגרעין ולא בגרעין האירני, בגרעין של עולם התעסוקה ההומוגני, שהוא חסם מרכזי בפני קבוצות מנוחשלות.
אורית זוארץ: אנחנו מדברים על האוכלוסייה הערבית, אנחנו מדברים על נשים ערביות, אנחנו מדברים על נשים בפריפריה, אנחנו מדברים על קבוצות שהן לא חלק מאלה, מאמיד, לבן ומשכיל, ואם הוא זז מההגדרה הזו ימינה או שמאלה, אז הסיכוי שלו לממש, או הסיכוי שלה לממש את הפוטנציאל הולך ומצטמצם.
אורית זוארץ: אני לא נחה על זרי הדפנה כשמדובר על השתתפות בעולם התעסוקה, אני מדברת על מימוש הפוטנציאל בתחום ההשכלה, כי אם אני עובדת כמזכירה ויש לי השכלה של תואר שני בתחום ביו טכנולוגי, אז אני לא מממשת את הפוטנציאל התעסוקתי שלי, גם לא את הפוטנציאל הכלכלי שלי וזה פוגע במישרין גם בתא המשפחתי וגם בסביבה.
אורית זוארץ: זה לא רק משהו שקשור לאדם אחד, אלא נוגע לסביבה מאוד מאוד רחבה לצדו, ואני מדברת גם על החברה הערבית.
אורית זוארץ: אנחנו בישראל נמדדים, כמו כל דמוקרטיה, בהתייחסות שלנו לקבוצות המיעוטים ובמתן העדפה מתקנת, אחרי כל כך הרבה שנות נחשול.
אורית זוארץ: לאורך שנים האוכלוסייה הערבית הודרה גם מעמדות השפעה במקומות של קבלת החלטות וגם מעולם התעסוקה, בטענות כאלה ואחרות.
אורית זוארץ: אפרופו צבא ומילואים, זה גם חסם בפני דרוזים, שהיו בצבא והיו קצינים ושירתו במילואים ומשרתים במילואים, ואני אתן רק דוגמה שהיא לא מתחום ההיי טק, מתוך 5,000 עובדים בתחום הביטחון ברשות שדות התעופה, יש 15 דרוזים.
אורית זוארץ: כשאנחנו מדברים על דרוזים ששירתו בצבא ויש להם גם רובאי 12.
אורית זוארץ: אז זה לא בדיוק טענה שאפשר להתענג עליה.
אורית זוארץ: תעסוקת נשים ערביות בעולם הערבי עומד על 40% בערך, בישראל הדמוקרטית על 18% וכמובן העולם המזרח תיכוני הרבה יותר מתקדם מאיתנו, כנראה, לכן אנחנו רואים פערים בנתונים לרעתנו.
מאיר שטרית: איפה זה עומד בעולם הערבי היום?
אורית זוארץ: 40% תעסוקת נשים במזרח התיכון.
חנא סוייד: בממוצע, בלבנון הרבה יותר גבוה מאשר בתימן.
אורית זוארץ: בכלל.
אורית זוארץ: היי טק זו בעיה נקודתית.
אורית זוארץ: בכלל, בישראל זה עומד על 18% ואנחנו הדמוקרטיה היחידה באזור.
אורית זוארץ: אנחנו מדברים על תעסוקה בכלל, היי טק זה סימפטום לתופעה הרבה יותר רחבה.
אורית זוארץ: אנחנו מדברים על פערים בין ישראל הדמוקרטית למזרח התיכון, שנחשב לפחות דמוקרטי.
קריאה: מה זה מזרח תיכון?
קריאה: אירן ומקומות כאלה?
חנא סוייד: מדינות ערב.
אורית זוארץ: אנחנו מדברים על המזרח תיכון, על נתונים שנאספו בכל מדינות ערב, שאנחנו לא תמיד יש לנו יחסים---
חנא סוייד: בלבנון זה 60%-70% אחוז, זה המקסימום.
אורית זוארץ: אפשר לקבל את הנתונים האלה.
אורית זוארץ: אנחנו מדברים על תופעה ונושא ההיי טק הוא סימפטום של התופעה וצריך לטפל בגרעין, בבעיה המרכזית, וגם כאן, לדעתי, צריך ליצור העדפה מתקנת, גם בעולם העסקי שמקבל, כבוד יושב הראש, תקציבים מהמדינה ותקציבי עידוד ופיתוח, ויש תקציבים שונים ומשונים שבאמת עולם ההיי טק נהנה מהם ואני חושבת שאנחנו כמדינה יש לנו אחריות גם כלפי האזרחים הערבים בישראל, ולכן צריך ליצור העדפות.
אורית זוארץ: אני לא רוצה לדבר על התהליך של קבלת העובד, או העובדת, לעבודה, לעומת משתמטים שמתקבלים לעבודה ביתר קלות בגלל הקשרים שלהם ואבא שלהם וגורמים נוספים שמסייעים להם להתקבל לעולם התעסוקה.
אורית זוארץ: אני לא כל כך מקבלת את החסם הגיאוגרפי, חבר'ה צעירים במגזר הערבי נוהגים, הם יכולים לנסוע, הם נוסעים, אנחנו מכירים דוגמאות שמגיעים גם מהצפון, גם מהגליל וגם מ אזור ואדי ערה ובקעה והמשולש לאזור הרצליה, ותאמינו לי, מהיישוב שלי לצאת להרצליה זה לא פחות מסובך מאשר להגיע מהצפון, לפעמים משם אפילו יותר קל, אז אסור להיתפס לחסמים האלה.
אורית זוארץ: הצעה קונקרטית.
אורית זוארץ: צה"ל בכל שנה, וזה אולי לכם או לגופים שעוסקים באיסוף המידע, מוציא אוגדן של קצינים בכירים שסיימו את השירות בכל תחומי העיסוק והם מעבירים את האוגדן הזה להתאחדות התעשיינים, לאיגודים שמארגנים בתוכם את כל תעשיית ההיי טק ותעשיות אחרות.
אורית זוארץ: אנחנו עשינו את זה עם נשים, לקחנו אוגדן של נשים שיש להם השכלה ויש להם ניסיון והעברנו אותה גם לרשות לקידום מעמד האישה וגם להתאחדות התעשיינים.
אורית זוארץ: אוגדנים כאלה לא קיימים והם באופן טבעי ניגשים למידע שקיים אצלם.
אורית זוארץ: אז ברגע שהמידע הזה יונגש גם על ידינו, אני באה מהחברה האזרחית לכנסת, אז אני חושבת שזה גם יעזור לחברות לקבל ולקלוט יותר עובדים, כשיש להם את המידע הזה.
אורית זוארץ: זו ההצעה שלי.
אורית זוארץ: צר לי, אני יוצאת לדיון שיזמתי, דיון דחוף בשדולה לזכויות הילד, אז תודה רבה ובהצלחה.
מאיר שטרית: מר אורני פטרושקה הוא סגן יושב ראש של הוועד המנהל של יזמות קרן אברהם, שהם גם עוסקים בעניין הזה, בבקשה.
אורני פטרושקה: בשש-שבע השנים האחרונות אני מעורב ביוזמות קרן אברהם, בנושא של שילוב ושוויון של אזרחי ישראל הערבים בישראל.
אורני פטרושקה: אתחיל באנקדוטה קצרה בנושא שוק חופשי.
אורני פטרושקה: אני מדבר על הנושאים של תעסוקת ערבים בהיי טק, דיברתי באיזה שהוא כינוס פעם והצעתי כל מיני הצעות, חלקן גם עלו כאן בדיון כבר.
אורני פטרושקה: באיזה שהוא שלב קם בחור, בן 30 ומשהו, ערבי, מהקהל, והוא אמר לי 'כל מה שאתה אומר, אורני, זה הכל טוב ויפה, אבל תגיד לי אתה, מה אני עונה לבן שלי שהוא בן 8, שהוא אומר לי, הוא לא שואל אותי, הוא מודיע לי, שכשהוא יהיה גדול הוא יהיה טייס.
אורני פטרושקה: תגיד לי אתה מה אני עונה לו'.
אורני פטרושקה: אני כמובן הייתי speechless, לא היתה לי שום תשובה.
אורני פטרושקה: אני חושב שזה מדגים את הפער בין הילד שחושב שהשוק הוא באמת חופשי ושהשמים הם הגבול מבחינתו, לבין האבא שמבין כמה קשה במציאות הישראלית לדבר על מצב שכביכול יש חופש.
מאיר שטרית: למה הוא לא יכול להיות טייס?
אורני פטרושקה: אתה מכיר טייס ערבי בארץ?
מאיר שטרית: הוא לא הולך לצבא.
מאיר שטרית: איך הוא יהיה טייס אם הוא לא הולך לצבא?
מאיר שטרית: שיילך לצבא, יהיה טייס.
מאיר שטרית: אם יהיו 1,000 ערבים בצבא שיתחרו בקורס טיס, אני בטוח שיהיו ערבים טייסים.
מאיר שטרית: יש דרוזי טייס---
קריאה: יש גם קורסים אזרחיים שגם אל על מכיר בהם ואפשר להיות טייסים.
אורני פטרושקה: אל על לא יקבל אף טייס שלא היה בצבא.
מאיר שטרית: אני לא מאשים את אל על בזה, כי אין לו היום היצע, אז אין בעיה, אבל הלוואי שיעמדו בהיצע הזה.
מאיר שטרית: תאמין לי, כשיעמדו במצב הזה, אני הראשון שאלחץ על אל על לקבל טייסים ערביים לאל על.
אורני פטרושקה: אדוני היושב ראש, העניין כאן זה המטפורה.
טלב אלסאנע: מדינת ספרטה, הכל צבא?
מאיר שטרית: אנחנו חיים במדינה מסוכנת, שכל הערבים רוצים להרוג אותנו.
מאיר שטרית: יהרגו גם אתכם, לא רק אותנו, את כולם.
קריאה: תאמין לי, אם יתגייסו כל הערבים לצבא, לא יהיה טייס בשום פנים ואופן.
מאיר שטרית: אתה טועה
קריאה: אולי במטוס הזה שמרססים את החקלאות.
מאיר שטרית: למען הגילוי הנאות, אני בעד שכולם ישרתו בצבא, ערבים, חרדים, כולם.
טלב אלסאנע: למה לשרת בצבא?
טלב אלסאנע: מה אנחנו צריכים את הצבא?
מאיר שטרית: להגן על המדינה הזאת.
טלב אלסאנע: ממה?
מאיר שטרית: ממך.
טלב אלסאנע: מעצמה.
טלב אלסאנע: מראש הממשלה.
טלב אלסאנע: האויבים של המדינה זה מנהיגיה, תאמין לי.
טלב אלסאנע: טירוף.
מאיר שטרית: בבקשה, מר פטרושקה.
מאיר שטרית: אנחנו מתבדחים לפעמים.
אורני פטרושקה: אני חושב שכאן פספסתם את המטפורה, שמה שחשוב פה זה העניין של התחושה שמרגיש יזם ערבי, איש היי טק ערבי, מבחינת היכולות שלו והסיכויים שלו להצליח בחברה הישראלית.
אורני פטרושקה: אני רוצה להגיד, מעבר למה שגב' סמדר נהב אמרה, שמעבר להקמת מרכזים בפריפריה, יש צורך לשלב בהיי טק הקיים, ובהקשר הזה יש חוסר מודעות.
אורני פטרושקה: אני יכול לספר על עצמי עוד פעם, שכשלמדתי בטכניון, למדתי בקבוצה, היינו ארבעה חבר'ה, למדנו בסטדי גרופ, היינו שני יהודים, שני ערבים.
אורני פטרושקה: בעיניי זה היה אל"ף, טבעי והכל היה בסדר, לא היתה לי שום בעיה עם זה, דבר שני, לא הבנתי כמה האפשרויות שונות כשאני גומר את הלימודים, ביני לבין חברי הערבי.
מאיר שטרית: ומה קרה עם שני החברים הערבים?
אורני פטרושקה: אני לא יודע.
אורני פטרושקה: אני אומר שלא הבנתי אז, אני רוצה לדבר על חוסר המודעות שלי.
חנא סוייד: יש לך משימה מהוועדה---
מאיר שטרית: למצוא את החברים האלה.
חנא סוייד: אולי הם בעמק הסיליקון.
חנא סוייד: קל מאוד למהנדסים ואנשי היי טק ערבים למצוא עבודה---
מאיר שטרית: בכל מקום.
חנא סוייד: כן, בעמק הסיליקון אני מכיר הרבה שם.
אורני פטרושקה: וזה מאוד חבל, זה הפסד של כח אדם איכותי.
אורני פטרושקה: מעבר לזה, בקומטיס, אני ראיינתי מאות אנשים, ראיתי קורות חיים של אלפי אנשים, עברו דרכי, לא עבר דרכי גיליון אחד של קורות חיים של מועמד ערבי.
מאיר שטרית: אף אחד לא הגיש מועמדות?
אורני פטרושקה: לא הגיע לידיי שאני אמרתי 'זה מועמד ערבי'.
אורני פטרושקה: וזה לא הפריע לי, זה לא הפריע לי, זו האמת, אני מודה.
אורני פטרושקה: זה לא הפריע לי, כי לא הייתי מכוון לנושא הזה, לא היתה לי המודעות לעניין הזה.
מאיר שטרית: זאת אומרת יכול להיות שהמועמדים הערביים מרגישים שבכלל אין להם סיכוי, לכן הם גם לא מגישים מועמדות.
אורני פטרושקה: אין להם סיכוי.
אורני פטרושקה: חברות ההשמה כבר מלכתחילה מסננות אותם ושמות אותם בצד ושמות בראש הרשימה את המועמדים היהודים, ואת אלה מעבירות לחברות היותר איכותיות.
אורני פטרושקה: אני לא יודע, אבל זאת עובדה שלא הגיעו לידיי קורות חיים של מועמדים ערבים.
אורני פטרושקה: ועובדה נוספת זה שזה לא הפריע לי, ואני מודה על זה, זה פשוט לא הפריע לי בזמנו.
אורני פטרושקה: אחרי שנהפכתי להיות מודע לנושא, אז הבנתי שחלק מהבעיה זה חוסר המודעות של אנשי ההיי טק לנושא הזה.
אורני פטרושקה: חוסר מודעות ליתרון של דיוורסיטי בעבודה.
אורני פטרושקה: אני חושב שמתחילים להבין את זה היום, באופן כללי, בעולם בוודאי, מפני שיש הרבה יותר אנשים, יש מלאומים שונים, בעמק הסיליקון, שיש הודים וסינים וישראליים ומכל מיני וזה נחשב יתרון.
אורני פטרושקה: אבל בישראל אין עדיין את המודעות הזאת ליתרון שבדיוורסיטי ואין את המודעות לעצם הבעיה, שיש לנו איזה שהיא חובה לקלוט מהנדסים ערבים.
אורני פטרושקה: דבר ראשון לדעתי צריך לחזק את המודעות הזאת.
אורני פטרושקה: לחזק את המודעות הזאת גם על ידי עבודה מול חברות השמה, ויש לנו חובה, כי השוק החופשי לבד לא יעשה את זה.
אורני פטרושקה: השוק החופשי לבד לא יעשה את זה.
אורני פטרושקה: צריך לעודד את המעסיקים באמצעות אפליה מתקנת.
אורני פטרושקה: אני מזכיר לכולם איך ההיי טק הישראלי ידע לקלוט עשרות אלפי עולים מחבר העמים בשנות ה-90, עם עידוד ממשלתי.
אורני פטרושקה: אם רוצים, אפשר לקלוט עשרות אלפי עובדים בפרק זמן מאוד מאוד קצר.
אורני פטרושקה: אז לדבר על המספרים שגב' סמדר נהב דיברה, של כמה מאות וזה, זה בטל בשישים, וזה בוודאי אפשרי.
מאיר שטרית: מה העידוד שניתן בשנות ה-90 לקליטת עולים להיי טק?
אורני פטרושקה: פשוט תמיכה למעסיקים שקלטו.
סמדר נהב: אני קיבלתי חצי שנה משכורת על כל עובד רוסי.
אורני פטרושקה: השתתפות בעלות מעביד במשך שנה של תעסוקה.
אורני פטרושקה: דברים כאלה ניתן לעשות ואני חושב שחובתנו לעשות אותם.
אורני פטרושקה: זהו, זה מה שיש לי להגיד.
מאיר שטרית: חבר הכנסת טלב אלסאנע.
טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, כבוד היושב ראש, שהדיון הוא דיון חשוב מאוד.
טלב אלסאנע: אני מברך את חבר הכנסת חנא סוייד שיזם את הדיון וגם את הסקירה שקיבלנו, לדעתי זו סקירה מאוד חשובה.
טלב אלסאנע: אני סבור שהחסם הוא לא גיאוגרפי, אמנם תרבותי, אבל תרבותי לא אצל הערבים, הוא תרבותי אצל אלה שמנהלים את ענף ההיי טק שמבחינת הגישה שלהם הם באופן מיידי נוהגים כאילו באופן אוטומטי, על פי סטריאוטיפים, כאילו הבוגרים הערבים או האקדמאים הערבים לא יכולים ואז הם פוסלים אותם מראש, כי כך הם חונכו, כך חשבו והם לא רוצים לשנות תפיסה או גישה.
טלב אלסאנע: זה יותר נח, יותר קל.
טלב אלסאנע: השינוי החשוב הוא שינוי שחל בתפיסת האנשים.
טלב אלסאנע: קודם כל שינוי מחשבתי, אחר כך הוא ממומש ומתורגם על ידי המעשים.
טלב אלסאנע: אז אין את השינוי המחשבתי.
טלב אלסאנע: אפילו אם הוא מקבל אחד או שניים, אז הדעה הזו נשארת הדעה הרווחת ואם שמענו מנציג קרן אברהם, הוא אמר בכנות, הוא אמר 'אני לא שמתי לב, אפילו אם מבחינת תפיסת העולם שלי זה לא מקובל, אבל לא ראיתי משהו מוזר, משהו תמוה.
טלב אלסאנע: ככה נהגתי, ככה התרגלתי לחשוב'.
טלב אלסאנע: כך הדברים זורמים, כך המחשבה הקיימת.
טלב אלסאנע: מצד שני לדעתי זה הפסד כפול.
טלב אלסאנע: הפסד של חברות ההיי טק מצד אחד והשוק והענף הזה של כח אדם, של פוטנציאל אדיר שלא ממומש, והפסד נוסף שזה התופעה שצעירים משכילים לא מתקבלים, זה מגביר אצלם את התסכול, את הניכור ואת העוינות.
טלב אלסאנע: גם אם מדברים על ביטחון וטובת המדינה, זה לא לטובת המדינה ולא תורם לביטחון.
טלב אלסאנע: בעידן החדש, שכולם יכולים להתחבר עם כולם, כולם יכולים לנהל פרויקטים משותפים, אחד בקצה אחד של העולם ואחד בקצה השני, מה יותר טוב שאנשים שחיים באותה מדינה, מה המרחק הגיאוגרפי, זה כביש 6 וכולם מחוברים וכולם קשורים אחד עם השני.
טלב אלסאנע: לדעתי צריך שינוי ומי שצריך להוביל את השינוי זה הממשלה, זה אינטרס של המשק וזה אינטרס של המדינה וזה אינטרס של כולנו.
טלב אלסאנע: אני הייתי בחברת אינטל בקרית גת.
טלב אלסאנע: המדינה מתקצבת אותם במיליארדים, אז זה תקציב שמגיע מהמדינה, ולכן צריך להתנות שיתחילו לקבל ויתחילו לנהל פרויקטים של להכשיר צעירים.
טלב אלסאנע: כל תלמיד תיכון, בוגר תיכון עם חמש יחידות פיזיקה ומתמטיקה, יש לו את הבסיס הראוי והדרוש כדי להשתלב בשוק העבודה.
טלב אלסאנע: הוא לא צריך להיות גאון, איינשטיין, כדי להתקבל.
טלב אלסאנע: אנחנו יודעים שהרבה סטודנטים או רופאים, אם היו נשארים כאן בישראל, על פי הקריטריונים של קבלה באוניברסיטאות לישראל, היו לנו שניים-שלושה רופאים במדינה.
טלב אלסאנע: אבל אנחנו רואים שברגע שהם הלכו, קיבלו את ההכשרה בחוץ לארץ, הם חזרו לכאן והם מצטיינים בתחום הרפואה.
טלב אלסאנע: זה אומר שההגבלות הקיימות והחסמים הקיימים הם לא ענייניים, הם פסולים, הם מכשילים וצריך להסיר את החסמים האלה, קודם כל מבחינה פסיכולוגית, מבחינה תודעתית ולשנות גישה.
טלב אלסאנע: מה השם שלו?
טלב אלסאנע: זה לא רלוונטי לעניין, למי הוא מתפלל?
טלב אלסאנע: מה זה חשוב, העניין הוא אם הוא יכול לתרום או לא, יכול להשתלב או לא.
מאיר שטרית: מר עפיף אבו מוך, שהוא מהנדס אינטגרציה בחברת סאפ.
עפיף אבו מוך: בוקר טוב לכולם.
עפיף אבו מוך: האמת שאני באתי מטעם עצמי ולא מטעם איזה שהיא עמותה כזו או אחרת.
עפיף אבו מוך: פשוט מאוד רציתי לדבר בתור בוגר ערבי, גם של הטכניון, אגב, שכן הצליח לעשות את זה, אבל הדרך היתה ממש ארוכה וקשה מאוד.
עפיף אבו מוך: מהניסיון שלי, שאולי אחרי כ-40 ראיונות עבודה, עד שמצאתי חברה שתקלוט אותי, לשמחתי, למרות שהייתי בוגר טכניון.
מאיר שטרית: איפה אתה גר?
עפיף אבו מוך: אני גר בבאקה אל גרבייה ועובד בחברת סאפ ברעננה, כך שהמרחק לא כזה גדול, מה עוד שאני חיפשתי עבודה, אז בזמנו, זה היה לפני כארבע שנים, התמקדתי באזור המרכז, כך שזה פי אלף קשה מלחפש עבודה באזור חיפה והצפון.
עפיף אבו מוך: אני יכול להגיד לכם שכשאני כן התקבלתי לסאפ, לא ראיתי שהחברה קרסה או המניה שלה ירדה למחרת בחצי בבורסה, אחרי שגייסו עובד ערבי.
קריאה: הם לא סיפרו לאף אחד.
קריאה: שמרו את זה בסוד.
מאיר שטרית: אולי להיפך.
עפיף אבו מוך: להיפך, גויסתי אז לחודשיים, עובד זמני, אני עוד מעט סוגר ארבע שנים אצלם.
חנא סוייד: הם בטח מסרו את זה בתשקיף, או נתנו את האינפורמציה לבורסה.
עפיף אבו מוך: הבעיה, אני יכול להגיד שאין מדיניות כזו, באמת אין, בין ההנהלות של החברות לא תמצאו מנהל כללי או סגן מנהל כללי או מנהל שיגיד לכם 'אני לא רוצה עובדים ערבים אצלי'.
עפיף אבו מוך: הבעיה היא בדרג הזוטר, שהמנהלים בהיי טק וראשי הצוותים לא מנותקים מהמציאות, הם גדלו על זה ששמים איקס על ערבי.
עפיף אבו מוך: כשהוא מקבל קורות חיים, במידה והבחורה של ה-HR, זו שמסננת, לא יותר מזה, מעבירה לו קורות חיים של מישהו בשם עפיף, או מחמד, או אליאס, או לא משנה, הוא נרתע מזה והרבה פעמים מעדיף לקבל קורות חיים של בחור יהודי ומה עוד שבחור יהודי, לרוב הוא בא עם ניסיון, מה שלא קיים אצל החבר'ה הערבים.
עפיף אבו מוך: יש עוד נתון ממש מעניין שחוויתי על בשרי ולמדתי את זה.
עפיף אבו מוך: יש לא מעט עובדי היי טק יהודים שהם לא בעלי השכלה בתחום, או שלמדו כלכלה, או ביולוגיה, או שלמדו כל מיני מקצועות, מדעי המדינה או לא יודע מה, שאני לא מזלזל בזה חלילה וחס, אבל אם אתה בתור מנהל כן מוכן לקלוט עובד כזה, שלא למד היי טק, לא למד תעשיית ניהול, לא למד מדעי מחשב, לא למד חשמל, רק בגלל שהוא ערבי ואתה כן קולט מישהו שלמד ביולוגיה, עם כל הכבוד, זה לא נקרא מקצוענות.
עפיף אבו מוך: רק בארץ זה נקרא מקצוענות.
עפיף אבו מוך: אם זה היה קורה באירופה, למועמד יהודי, היו קוראים לזה אנטישמיות, אבל בארץ זה נקרא מקצוענות, אני לא רוצה לקלוט מישהו בלי ניסיון.
עפיף אבו מוך: הקטע של המשכורות, זה ממש נתון חשוב.
עפיף אבו מוך: יש הבדל של 30% לפחות בין המשכורת לאותה משרה שהחברה מציעה לעובד ערבי---
קריאה: גם בסאפ?
חנא סוייד: אתה לא חייב לענות.
עפיף אבו מוך: אני אמרתי בתחילת דבריי שאני באתי מטעם עצמי.
מאיר שטרית: השאלה היא, אני אחדד את השאלה, האם העובדה שאתה עובד בסאפ פותח דלת גם לאחרים?
עפיף אבו מוך: אני אגיד לך איך, חבר מביא חבר.
עפיף אבו מוך: אני דאגתי אישית.
עפיף אבו מוך: ..
עפיף אבו מוך: נכון, המספר הוא לא כזה גדול, אבל אני דאגתי להביא שלושה מועמדים עד הראיון, שזו גם משימה לא קלה.
חנא סוייד: לא קיבלו אותם?
עפיף אבו מוך: לצערי לא, מכל מיני סיבות, לאו דווקא זה, כי אני מכיר אישית את המנהלים שבאו לשם, אבל זה כן פותח דלתות.
עפיף אבו מוך: במידה ויש לך עובד ערבי בתוך החברה, זה כן פותח דלתות.
קריאה: גם אצל היהודים, חבר מביא חבר.
עפיף אבו מוך: אבל היהודי לא יציע מועמדות של בחור ערבי.
חנא סוייד: זו הנקודה, בדיוק.
חנא סוייד: זה ליצור את המאסה הקריטית, כך ש'חבר מביא חבר' יותנע, יתחיל.
חנא סוייד: כי אם אין לך, אז בוודאי אף פעם לא תביא.
עפיף אבו מוך: נחזור לקטע של משכורות.
עפיף אבו מוך: הם יודעים שאין תחלופות לעובד הערבי, או למועמד הערבי.
עפיף אבו מוך: לדוגמה אם המקצוע הזה, סתם, שווה 15 ברוטו, אם היו מציעים לו 10 ו-11, הם יודעים שהוא ייקח את זה.
עפיף אבו מוך: הם יודעים שאין לו אלטרנטיבה והם מנצלים את זה.
עפיף אבו מוך: שמתי לב שמתחילת הדיון אדוני היושב ראש מדבר על הצבא.
עפיף אבו מוך: אני לא חושב שזה תירוץ, כי תראה מה מצב הדרוזים, גם הם לא מצליחים להשתלב בתחום.
מאיר שטרית: ההיי טק?
מאיר שטרית: השאלה כמה יש שלמדו היי טק.
עפיף אבו מוך: תראה בחברה לחשמל.
סמדר נהב: האחוז של דרוזים בהיי טק הוא הכי נמוך.
מאיר שטרית: כמה בוגרים יש אצל הדרוזים בהיי טק?
סמדר נהב: אין לי את המספר, אבל הם לא הולכים ללמוד, כי אין תעסוקה.
סמדר נהב: התעסוקה נותנת אינסנטיב ל---
מאיר שטרית: הצבא שם עובד הפוך.
מאיר שטרית: הרבה מאוד מהדרוזים רוצים דבר אחד, לשרת בקבע, או במשטרה.
מאיר שטרית: רובם אגב משרתים שם.
קריאה: זה הכי בטוח שיש.
מאיר שטרית: החלום של הדרוזי זה לעבוד בקבע, או במשמר הגבול או במשטרה.
סמדר נהב: אבל הוא לא נולד ככה.
חנא סוייד: זה מה שמוכיח ששירות צבאי כשלעצמו זה לא פתרון.
חנא סוייד: יכול להיות דווקא בדיוק ההיפך.
עפיף אבו מוך: חוץ מזה, כל העניין של הרב תרבותיות, להחזיק צוות רב תרבותי ודיוורסיטי, זה רק תורם לעבודה, זה מוסיף צבע לעבודה, כי העבודה בהיי טק היא ממש שוחקת, היא יבשה.
עפיף אבו מוך: כשאתה מחזיק בחדר צוות של כמה אנשים שבאים ממקומות שונים, זה מוסיף צבע וחיים לאופי העבודה ואתה לא מרגיש בשעות העבודה.
עפיף אבו מוך: דבר אחרון.
עפיף אבו מוך: האוכלוסייה הערבית, נכון, אני תמיד מדבר על זה, לא צריך להרים ידיים.
עפיף אבו מוך: בסוף בסוף נגיע איכשהו לאיזה שהוא מנהל שפוי, עם ראש על הכתפיים, שלא מפריע לו שלעובד שלו קוראים עפיף ולא אביב, כמו שהרבה אנשים קוראים לי.
קריאה: אבל אין הרבה מנהלים כאלה, לצערנו.
עפיף אבו מוך: בסוף, אחרי 40 ראיונות הגעתי למנהל שהוא שאל אותי, 'אני מופתע מזה שאתה בוגר טכניון ובא להתראיין למשרה כזו'.
עפיף אבו מוך: הייתי מוכשר מדי.
עפיף אבו מוך: אמרתי לו 'זה המצב, אני רוצה להתחיל לעבוד', אחרי זה התקדמתי והתקדמתי.
עפיף אבו מוך: זה לא בשמים, אבל זה לא קל גם, זה ממש קשה וצריך לירוק דם ולא להתייאש.
עפיף אבו מוך: צריך שגם החברה אצלנו תעודד את זה.
מאיר שטרית: יש סטרט אפים ערבים?
עפיף אבו מוך: יש אינאס סעיד, גליל סופטוור, יש בנצרת.
מאיר שטרית: חבר הכנסת איתן כבל.
איתן כבל: בוקר טוב לכולם, תודה.
איתן כבל: כפי שנאמר, תודה שהעלית את הנושא, אני רק רציתי להסב את תשומת לבכם שבכוונתי, עם חזרתנו מפגרת הקיץ, להקים שדולה בכנסת לנושא ההיי טק, ובכלל זה כמובן כל המגזרים והמגזר הערבי בתוכם.
מאיר שטרית: יש שדולה להיי טק בכנסת כבר.
איתן כבל: לא היי טק, עובדי היי טק.
איתן כבל: זה משהו אחר ואני גם ארצה לדבר איתך על העניין הזה.
איתן כבל: אלה שני דברים שונים לחלוטין, כי מי שנכנס לתוך העולם הזה, שהוא עולם מלא הילה, וכולם רואים את עצמם על פי הסרט 'מסודרים' וכולם מרוויחים וכולם זה, אתה נחשף לעולם לא פשוט, אכזרי אפילו במידה רבה.
איתן כבל: יושב כאן מר צלי גרינברג, שלקח על עצמו להרים בעצם את האיגוד המקצועי של עובדי ההיי טק בתוך המערכת הזו.
איתן כבל: שוב, ככל שאתה נחשף אל העולם הזה, עולות שאלות קשות מאוד וזה לא המקום וזה לא הזמן כדי להרחיב, אבל אדוני היושב ראש, אני אבקש ממך, לאחר הפגרה לקיים דיון בשאלה הזו, היא שאלה מאוד מאוד חשובה ואני מניח שצלי וחבריו גם יגיעו ויציגו את העניין.
איתן כבל: אבל אני רוצה לחזור לעניין הערבי.
איתן כבל: אנחנו פה באמת, אנחנו עכשיו בתקופת המונדיאל, מכדררים ברחבה.
איתן כבל: אתה יודע, מספרים לעצמנו סיפורים וחבר מביא חבר, וסבתא מביאה סבתא.
איתן כבל: חברים יקרים, אדוני היושב ראש, זה רק בהיי טק?
איתן כבל: זו מציאות שמתקיימת בכל, מאז שאני וסאמי, שהיה הסגן שלי באגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית, ועד היום, זו מציאות קשה שמתקיימת בחברה הישראלית, שהולכת ורק מקצינה.
איתן כבל: אז כל פעם אנחנו מעלים איזה עניין אחר וזה בסדר גמור, אם במדינה, אני אומר בפרפרזה, "אם בארזים נפלה שלהבת מה יאמרו אזובי הקיר"?
איתן כבל: אם המדינה עצמה, כבר אדוני היה שר כמה וכמה פעמים, עמד בראש ועדות, חלק מהמשבר של האוזון זה הפרוטוקולים שנכתבו בדיונים פה בכנסת, נאומים במליאת הכנסת, על הצורך שיהיה ערבי, ערבי מחמד, שייכנס לחברת חשמל.
איתן כבל: אני עצמי העליתי את העניין הזה וחבר הכנסת דב חנין העלה את העניין הזה.
איתן כבל: אתה בא ומבקש מהמגזר הציבורי שיפתח את ה... הרי בסוף איפה זה?
איתן כבל: זה נמצא בראש.
איתן כבל: זה לא קשור לשום דבר.