GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר שטרית: שמעתי ששר הפנים החדש הוריד את המחיר.
מאיר שטרית: קבעתי כלל אחד, אדם שמאבד דרכון ורוצה על המקום דרכון בשדה התעופה, ישלם אלף שקלים.
מאיר שטרית: אם הוא מאבד דרכון פעם שנייה, בכלל לא יתנו לו דרכון אלא יתנו לו תעודת מעבר.
מאיר שטרית: תיקנו את זה.
מאיר שטרית: אז המחיר היה אלף שקלים והורידו את המחיר.
מאיר שטרית: הדרכון הבסיסי לדעתי עולה סדר גודל של 200 שקלים.
יהונתן קלינגר: יכול להיות.
מאיר שטרית: לא יותר מ-200 שקלים.
מאיר שטרית: אולי 160 שקלים.
הילה דוידוביץ: בכל זאת, צריך לזכור שזאת עלות כספית שהוא יוציא כדי למלא את המוטל עליו בדין.
הילה דוידוביץ: מחייבים אותו לחתום.
מאיר שטרית: רשות המסים מחייבת אותו להוציא חתימה אלקטרונית.
הילה דוידוביץ: והוא משלם עליה.
מאיר שטרית: וזה עולה לו הרבה יותר מאשר הדרכון.
הילה דוידוביץ: אז צריך להוסיף על זה עוד עלות של דרכון?
הילה דוידוביץ: לכן חשבנו שזה לא סביר ואולי אפשר למצוא פתרון בדרך אחרת.
יהונתן קלינגר: בארצות הברית יש מדיניות של הנפקת רשיונות נהיגה שאי אפשר להשתמש בהם לנהיגה, שהם משמשים כזיהוי.
יהונתן קלינגר: בארץ אי אפשר לעשות זאת.
מאיר שטרית: שם אין להם תעודות זהות.
מאיר שטרית: אתם כל הזמן משווים את ישראל למדינות אחרות.
מאיר שטרית: אין שום מקום בעולם שאין בו תעודת זהות.
יהונתן קלינגר: יש עירייה שיכולה להנפיק תעודת תושב.
מאיר שטרית: בארצות הברית יש 28 מדינות שיש להן באמת רשיון נהיגה ושם יש מאגרים ביומטריים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: תעודות התושב של תל אביב למשל, בודקים אותן.
יהונתן קלינגר: יש תמונה בתעודת תושב של תל אביב.
הילה דוידוביץ: ומספר תעודת זהות?
נירה לאמעי-רכלבסקי: בחדשות אין.
יהונתן קלינגר: אפשר לחייב את העיריות להוציא תעודת תושב.
מאיר שטרית: ניר ברקת ישמח לעשות את זה.
יהונתן קלינגר: בחלק מהערים יש תעודות תושב.
יהונתן קלינגר: איזה תעודה הם יכולים להביא לכם שהיא לא תעודת בית ספר, תעודת תלמיד, תעודת אברך או משהו כזה?
יהונתן קלינגר: אברך זה מוסד רשמי, זה מוסד ציבורי, מנפיק משהו?
יהונתן קלינגר: אז אין בעיה.
מאיר שטרית: העוזר שלי אומר שיש תעודת תושב ירושלים עם תמונה.
הילה דוידוביץ: עם תמונה ומספר תעודת זהות?
מאיר שטרית: הוא אומר שהיא עולה 18 שקלים לשנתיים.
הילה דוידוביץ: השאלה אם זה בכל הערים ובכל הישובים הקטנים והכפרים.
מאיר שטרית: הנה, כרטיס תושב תל אביב עם תמונה.
הילה דוידוביץ: השאלה מה לגבי הערים והכפרים הקטנים.
מאיר שטרית: לא עושים חוק לפי המקרה הקיצון.
מאיר שטרית: אנחנו בכל זאת צריכים לעמוד בכללים של המדינה.
מאיר שטרית: אי אפשר לעשות לפי המקרה הקיצון, לפתור את הבעיה של אחרון העוסקים.
מאיר שטרית: שילך ויוציא כמה מאות שקלים.
יהונתן קלינגר: שילך לעורך דין, יביא שני אנשים ויאמת את זה.
מאיר שטרית: אני לא רואה את הלהיטות הגדולה, למה אני צריך להטיל את כל חוקי המדינה כדי לתת פתרון למישהו.
מאיר שטרית: אין סיבה לעשות את זה.
יצחק גורדון: נכנסתי לאתר של משרד הפנים.
יצחק גורדון: דרכון ליחיד עולה 200 שקלים.
מאיר שטרית: הראש בכל זאת עובד.
מאיר שטרית: הנה, כרטיס תושב ירושלים של ענת עם תמונה, מספר כרטיס ותעודת זהות.
הילה דוידוביץ: מה עם מי שגר באיזשהו קיבוץ?
טליה אגמון: השאלה איך זיהו אותה כדי לתת לה את הכרטיס הזה.
קריאה: שמים את זה במקום.
קריאה: אתה מראה תעודת זהות וזה נבדק במרשם און-ליין.
יהונתן קלינגר: ברמה הזאת זה מצחיק.
יהונתן קלינגר: אם הוא בודק מול המרשם ומנפיק לך תעודה, זה מצחיק.
דן אור-חוף: אני רוצה להציג כיוון מחשבה אולי קצת שונה או להציע הצעה קצת שונה כי בסופו של דבר הוויכוח הזה סביב התעודות הוא סביב השאלה עד כמה תעודה כזאת באמת מזהה בצורה ודאית ברמה סבירה את מי שמבקש את החתימה המאושרת.
דן אור-חוף: אם יש גוף שיכול לוודא שתעודה מסוימת או תהליך ההנפקה של תעודה מסוימת אכן מספיק או נותן רמת ודאות סבירה לעניין של הזיהוי, זה הרגולטור הרלוונטי בעניין הזה, וזה רשם הגורמים המאשרים.
דן אור-חוף: זאת אומרת, דווקא בהקשר הזה, אם יש משהו שצריך להגביל אותו, אלה סעיפים כמו 4 ו-5 ולא סעיף 7 בגלל שסעיפים 4 ו-5 יוצרים מצב בו בפוטנציה יש אסופה מאוד גדולה של תעודות שהגורם המאשר בכלל לא מכיר את הסוג שלהן.
דן אור-חוף: באים אליו עם תעודה שהוא לא מכיר אותה בכלל.
דן אור-חוף: איך הוא אמור לדעת שתעודה מהסוג הזה יכולה לתת לו ודאות של זיהוי ברמה סבירה?
דן אור-חוף: במקום זה, צריך להשאיר את התעודות שהן אכן תעודות מוכרות כמו רשיון נהיגה, כמו דרכון, ואת כל יתר הדברים, כל התעודות האפשריות האחרות, צריך להשאיר את שיקול הדעת בידי רשם הגורמים המאשרים.
דן אור-חוף: הוא זה שצריך לבדוק ולאשר או לא לאשר שתעודה ספציפית היא מספיק טובה לצורך התהליך הזה.
מאיר שטרית: אתה מציע להשאיר את 6?
דן אור-חוף: בהחלט.
דן אור-חוף: לא בגלל שתעודה שהמדינה הוציאה לעובד היא בהכרח תעודה רעה או שהיא לא מזהה, אבל יש מן הסתם אסופה מאוד גדולה של תעודות כאלה, אין לגורם המאשר שום יכולת לדעת מי הנפיק את התעודה הזאת, מי הרשות, מי היחידה שעשתה את זה, עד כמה זה באמת קל להנפיק את התעודה הזאת.
דן אור-חוף: הוא לא יכול לדעת.
דן אור-חוף: אתם דורשים ממנו דרישה שהוא לא יכול לעמוד בה.
דן אור-חוף: מי שיכול לעשות את העבודה הזאת בצורה מסודרת, עם הידע המתאים והיכולת המתאימה, זה רשם הגורמים המאשרים.
דן אור-חוף: הוא זה שצריך לקבוע את העניין, אם תעודה איקס או תעודה ווי היא מתאימה או לא מתאימה לתהליך.
יהונתן קלינגר: אתה צודק לגבי 4.
יהונתן קלינגר: לגבי 5, הרשם צריך לאשר בכל מקרה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: את הרשות הציבורית.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא את הסוג של התעודה.
דן אור-חוף: הרשם אישר את הרשות הציבורית, זאת גם דרך.
דן אור-חוף: אפשר אולי להשאיר את סעיף 5 עם איזשהו סוג של שינוי נוסח אבל איך שזה מנוסח עכשיו, ברור שזה רחב מדיי וזה פשוט פתח לתקלות.
יצחק גורדון: נשמע לי, אם רוצים לצמצם את זה, אפשר להוריד את 6 ולא לפתוח את זה לכל תעודה מזהה כלשהי.
מאיר שטרית: למה צריך את 7? הרי יעלה לו יותר כסף מאשר להוציא דרכון.
מאיר שטרית: אתה הולך לעורך דין, אתה לא נושם והביקור עולה לך 500 שקלים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: וזה עורך דין שמכיר אותך אישית.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה לא עורך דין שמזהה אותך על סמך תעודה.
מאיר שטרית: אתה צריך אישור נוטריוני.
יצחק גורדון: לא בהכרח.
יהונתן קלינגר: זה דומה לטופסי בקשת אזרחות בחוץ לארץ כאשר צריך משהו שנקרא אדם נכבד כלשהו באחד המקצועות היותר חשובים עם ותק כלשהו שמצהיר שהוא מכיר את הבן אדם ויודע מי זה ומאמת את הדברים.
מאיר שטרית: איך הם יבדקו את זה?
נירה לאמעי-רכלבסקי: הם סומכים על התצהיר.
הילה דוידוביץ: זה כמו תצהיר של עורך דין.
מאיר שטרית: אבל תצהיר של עורך דין עולה כסף.
יהונתן קלינגר: ברור שזה עולה כסף.
יצחק גורדון: אם למישהו היה דרכון והוא איבד אותו, הוצאת דרכון חוזר עולה 700-800 שקלים.
מאיר שטרית: לא, זה לא המחיר.
מאיר שטרית: הדרכון עולה 700 שקלים רק אם אתה רוצה להוציא דרכון בשדה התעופה ביום הנסיעה שלך.
מאיר שטרית: במקרה אחר, העלות היא לא 700 שקלים אלא היא יותר זולה.
מאיר שטרית: השאלה כמה פעמים אתה מאבד דרכון.
מאיר שטרית: אם אתה מאבד חמש פעמים בשנה דרכון, זה מוזר כי אולי אתה מוכר אותו ב-5,000 שקלים.
מאיר שטרית: אגב, אלה לא דברים מההפטרה אלא דברים שקרו בפועל.
מאיר שטרית: יש אנשים שאיבדו תעודות עשר פעמים בשנה.
יצחק גורדון: דברי ההסבר של הביומטריה מתייחסים לזה.
מאיר שטרית: במקרה הזה התכוונתי שמי שמאבד דרכון פעמיים, לא מקבל יותר דרכון אלא מקבל תעודת מסע.
יצחק גורדון: בכל מקרה, הרעיון הוא לתת אפשרות נוספת.
הילה דוידוביץ: כל אחד יעשה את השיקול שלו.
הילה דוידוביץ: אולי יש לו בן עורך דין.
מאיר שטרית: זה לא שיקול שלו.
מאיר שטרית: השיקול של הגורמים המאשרים הוא לא שיקול שלו.
מאיר שטרית: הגורם המאשר שאמור לזהות אותו, מחר יבוא הרשם לגורם המאשר וישאל איך הוא אישר את זה, האם לא היה ברור לו שזה מסמך לא בסדר, ותשללו לו את הרשיון כי הוא אישר את זה בטעות.
יהונתן קלינגר: אבל זה אותו תהליך שקורה כאשר מישהו מאבד תעודת זהות ואין לו שום דרך להוכיח את עצמו.
יהונתן קלינגר: מה הוא עושה מול משרד הפנים?
מאיר שטרית: היום יש לו ביטחון.
מאיר שטרית: יש לו תעודת זהות, יש דרכון, יש רשיון נהיגה.
מאיר שטרית: אם מחר יהיה עורך דין שיחתום לו, הוא יאמר שהוא אישר לו בגלל עורך הדין.
הילה דוידוביץ: זה מתווסף לתעודת הזהות ולמרשם.
יהונתן קלינגר: המרשם לא שווה כלום.
מאיר שטרית: אם הייתי רשם מאשר, הייתי מחזיק עורך דין אצלי.
מאיר שטרית: מי שבא בלי תעודות, אומר לו להצהיר בפני עורך הדין.
קריאה: הוא צריך להכיר אותו אישית.
יהונתן קלינגר: במקרה כזה, אם עורך הדין חותם חתימה מאובטחת או מאושרת, הוא מאבד את הרשיון אם הוא נתן הצהרה כוזבת.
מאיר שטרית: הוא לא נתן הצהרה כוזבת.
יהונתן קלינגר: עורך הדין צריך להראות שהוא מכיר את המבקש באופן אישי.
קריאה: בצירוף התמונה שלו.
יהונתן קלינגר: אפשר להוסיף דרישה לכמות השנים שהוא מכיר.
דוד שוורץ: אני מצטער, אני לא מכיר אף עורך דין באופן אישי.
דוד שוורץ: לכן נתנו את האופציה של שני עדים.
דוד שוורץ: הרעיון הוא לתת לציבור אפשרות להזדהות.
מאיר שטרית: חברים, תסלחו לי שאני אומר לכם, אבל אני לא יודע כמה אתם מנוסים בעניין עורכי דין וכן הלאה, אבל מה זה מוכר לי באופן אישי?
מאיר שטרית: אני אבוא, אומר שאני מאיר שטרית, והוא יאמר שהוא מכיר אותי באופן אישי.
הילה דוידוביץ: אז עורך הדין פועל שלא כשורה.
דן אור-חוף: בתצהיר כתוב למטה שעורך הדין זיהה אותו לפי תעודת זהות מספר כך וכך או שהוא מכיר אותו אישית.
נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך לזכור שמכיר אותו אישית, זה לגבי הזהות שלו וזה משהו לא מוגדר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כלומר, אני לא יודע עד כמה הפרטים שלו במרשם מדויקים או לא אבל אני יודע שזה שמו, הוא מוכר לי אישית כי אני יודע שזה שמו או אני יודע שהוא אדם שקיים.
מאיר שטרית: היא נתן לי תעודה.
יהונתן קלינגר: מה קורה אם בן אדם מאבד מחר בבוקר את כל המסמכים המזהים שלו ורוצה ללכת לקבל תעודת זהות?
יהונתן קלינגר: אין לו שום מסמך שמעיד.
יהונתן קלינגר: אין תמונה במרשם כי מעולם לא היה לו רשיון נהיגה, אין שום דבר.
יהונתן קלינגר: איך אנחנו מנפיקים לו תעודה?
מאיר שטרית: חוקרים אותו.
יהונתן קלינגר: חוקרים אותו.
יהונתן קלינגר: מתשאלים אותו.
יהונתן קלינגר: אם הוא יביא שני אנשים שיאמרו שהם מכירים אותו כי הוא למד אתנו בבית הספר היסודי וכדומה, הוא יקבל תעודת זהות בסופו של דבר.
יהונתן קלינגר: השלב הזה הוא שלב א' שאנחנו עושים כדי לאמת.
מאיר שטרית: יש דרך אחרת.
מאיר שטרית: איך משרד הפנים בודק את הנתונים?
מאיר שטרית: האיש ממלא טופס עם כל מיני פרטים כמו שם האבא שלו, שם האימא שלו, איפה הוא עובד וכולי.
מאיר שטרית: בודקים את הפרטים האלה מול המרשם.
יהונתן קלינגר: אבל זה לא שווה כלום כי המרשם באינטרנט.
מאיר שטרית: האיש צריך להגיע.
יהונתן קלינגר: בסדר, האיש הלך לאינטרנט, הוריד את המרשם, למד את הפרטים בעל פה.
מאיר שטרית: אתה עושה טעות גדולה.
מאיר שטרית: אומרים מרשם משרד הפנים דלף אבל לעולם לא דלף המרשם של משרד הפנים.
מאיר שטרית: מה שדלף זה קובץ הבוחרים.
יהונתן קלינגר: לא, כל המידע שאמרת עד עכשיו – שם האב, שם האם וכולי – מופיעים בגרסה.
מאיר שטרית: מה שמופיע בספר הבוחרים.
מאיר שטרית: כל הפרטים עליך, תאמין לי שיש לך תיק וזה לא שהסתכלתי בו.
יהונתן קלינגר: עלי, בטוח.
מאיר שטרית: לכל אחד יש תיק ובו כל הפרטים עליו.
מאיר שטרית: בפרטים האלה, כאשר אתה שולח טופס כזה, בודקים.
מאיר שטרית: יש עליך פרטים רבים שאתה לא מודע אליהם וזה לעולם לא דלף.
מאיר שטרית: מה שדלף זה רק קובץ הבוחרים.
יהונתן קלינגר: אני חולק עליך ואני אשמח להראות לך הרבה פעמים את מה שדלף.
מאיר שטרית: אני ראיתי מה שדלף.
יהונתן קלינגר: יש ייחוסים, יש משפחות, יש דברים נוספים וזה לא רק מי שרץ למפלגות.
מאיר שטרית: אני ראיתי מה שדלף ואני אומר לך שמה שדלף זה לחלוטין לא מרשם משרד הפנים.
מאיר שטרית: אגב, מאגר משרד הפנים, אם באמת היו חושפים את האינפורמציה בתוכו, זאת הייתה פצצה.
מאיר שטרית: זה אף פעם לא דלף למרות שניסו לתקוף אותו ומנסים, אבל לעולם לא הצליחו.
מאיר שטרית: שם יש את כל הפרטים על כל אדם.
מאיר שטרית: זה לעולם לא דלף.
מאיר שטרית: אפשר לבדוק אדם.
מאיר שטרית: כשהוא בא ואומר שהוא היה כאן, נסעת, חזרת, אפשר לבדוק את זה.
יהונתן קלינגר: מתי יצאת וחזרת, נכון, לא מופיע, אבל אם מעולם לא היה לו דרכון, הוא מעולם לא יצא את הארץ.
יהונתן קלינגר: אם זה המצב, איך מאמתים אותו?
מאיר שטרית: יודעים לגבי אבא שלו, לגבי אימא שלו, לגבי סבתא שלו וכולי.
יהונתן קלינגר: הדברים האלה מופיעים במה שדלף.
מאיר שטרית: הכל מופיע.
מאיר שטרית: משפחה, קרובים, אחים, אחיות, דודים, איך הקשר וכולי.
יהונתן קלינגר: בסדר, אבל איך אנחנו מאמתים אדם אם אין לו שום מסמך זיהוי?
יהונתן קלינגר: זאת השאלה שצריכה להיכנס ל-7 לדעתי.
מאיר שטרית: מאמתים איפה, במשרד הפנים או כאן?
יהונתן קלינגר: זה אותו הדבר.
יהונתן קלינגר: איך אנחנו לוקחים אדם שאין לו זיהוי.
מאיר שטרית: כאן הם לא אמורים להחליף את משרד הפנים.
מאיר שטרית: הוא חייב לבוא עם תעודת זהות בכל מקרה.
יהונתן קלינגר: יש לו רק תעודת זהות.
מאיר שטרית: הוא צריך עוד תעודה.
יהונתן קלינגר: אין לו שום תעודה אחרת.
מאיר שטרית: אם יש לו תעודת זהות, הוא יכול בעיקרון להוציא דרכון.
יהונתן קלינגר: בעיקרון כן.
נירה לאמעי-רכלבסקי: דרך אגב, כאשר בודקים פרטים מהמרשם, בודקים אותם מול תעודת הזהות או שיש שאלון ששואלים אותו ואז מאמתים את מה שהוא אומר מול המרשם?
יהונתן קלינגר: האם מאמתים את תעודת הזהות או את האדם?
מאיר שטרית: איך אתם בסקיורנט מאמתים?
אבי נגר: היום אנחנו עוד לא מאמתים.
מאיר שטרית: איך אימתתם?
אבי נגר: מול המרשם.
מאיר שטרית: מול המרשם עם תעודת הזהות או את האדם?
אבי נגר: תעודת הזהות שלו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אולי דווקא מה שצריך זה לשאול את האדם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני לא בטוחה שיש את כל הפרטים של המרשם בתעודת הזהות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: המרשם רחב יותר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אולי דווקא צריך לאמת את האדם עצמו, למלא איזשהו שאלון ולראות אם מה שהוא אומר לך תואם את המרשם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אז המרשם הופך להיות משהו שהוא תקף ולא רק תואם תעודה שהיא לא מזויפת.
מאיר שטרית: נראה לי שאנחנו חוזרים על עצמנו.
מאיר שטרית: אני מציע לבטל את 6, כפי שהוצע כאן, וב-7 לבטל את (ב) ולהשאיר רק את (א).
נירה לאמעי-רכלבסקי: עוד לא הקראנו את זה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו צריכים להקריא גם את 5 כי גם הוא בעייתי.
מאיר שטרית: אני מציע ב-7 לבטל את (ב) ולהשאיר רק את (א), אישור עורך דין לגבי זהותו של המבקש.
מאיר שטרית: אם אתם אומרים שמספיק אישור של עורך דין, מאה אחוזים.
יהונתן קלינגר: לגבי פסקה (ב), לגבי שני העדים, הם לוקחים אחריות.
מאיר שטרית: איזו אחריות?
מאיר שטרית: אומרים לך להביא שני עדים, אתה יכול להביא מאה עדים שיאמרו שמכירים אותך.
יהונתן קלינגר: לא, הם צריכים לחתום על הצהרה או תצהיר בעניין הזה.
הילה דוידוביץ: בסעיף (ב) נאמר ש"הוכחה לגורם המאשר זהותו של המבקש", זאת אומרת, הגורם המאשר התרשם.
הילה דוידוביץ: יש כאן איזשהו אלמנט.
מאיר שטרית: הוכחה של הגורם המאשר?
הילה דוידוביץ: הוכחה לגורם המאשר זהותו של המבקש.
הילה דוידוביץ: זאת אומרת, הגורם המאשר צריך להשתכנע לגבי הזהות.
מאיר שטרית: העדים צריכים לבוא לגורם המאשר?
נירה לאמעי-רכלבסקי: נותנים לו שיקול דעת.
מאיר שטרית: איך הוא יכול לדעת?
מאיר שטרית: באים אלי שני עדים ואומרים לי שהם מכירים אותו.
יצחק גורדון: הם צריכים לחתום על טופס.
מאיר שטרית: הם יחתמו.
מאיר שטרית: המטרה היא למנוע רמאות.
מאיר שטרית: אם אני יוצר רמאות, אין לי בעיה.
מאיר שטרית: אני אביא עשרה עדים ולא שניים.
יצחק גורדון: זה יותר מסובך ככל שאתה צריך להכניס עוד אנשים לתוך המעגל.
מאיר שטרית: זה בכלל לא מסובך.
מאיר שטרית: תאמין לי שזה בכלל לא מסובך.
מאיר שטרית: אפשר להביא עשרה עדים.
מאיר שטרית: שום דבר לא מסובך.
מאיר שטרית: אני חושב שלא צריך לפתוח את זה באופן טוטלי.
מאיר שטרית: אנחנו פותחים כאן פתח גדול מאוד, נותנים הרבה יותר תעודות.
מאיר שטרית: אלה שיישארו בפינות, ילכו להוציא דרכון, יוציאו תעודת תושב, יעשו משהו אחר.
מאיר שטרית: חברים, זה לא בלתי נסבל.
מאיר שטרית: שילכו להוציא דרכון, יעלה להם 200 שקלים ויהיה להם פעם אחת דרכון.
מאיר שטרית: דרכון תקף לעשר שנים ואפשר להאריך את התוקף לעוד עשר שנים.
מאיר שטרית: לא צריך להגזים.
מאיר שטרית: 200 שקלים לעשר שנים זה אומר 20 שקלים לשנה.
מאיר שטרית: אל תגזימו בזה.
מאיר שטרית: לכן אני מציע להוריד את (7)(ב).
מאיר שטרית: אני מוכן להשאיר את (7(א).
מאיר שטרית: גם כאן יש לי ספקות, אבל נגיד עורך דין, אני סומך על עורכי הדין שהם לא ייתנו תצהיר שהם חותמים עליו אם הוא באמת לא מכיר את האיש כי אחרת הוא אחראי ויכול לאבד את הרשיון שלו.
מאיר שטרית: את סעיף (6) הורדנו.
מאיר שטרית: מה הבעיה שלך עם (5)?
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני אקריא את הסעיף כי לא קראנו אותו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא הגדרנו כאן רשות ציבורית ורשות ציבורית בחוקים שונים מוגדרת אחרת.
נירה לאמעי-רכלבסקי: למשל, בחוק חופש המידע, רשות ציבורית מוגדרת כממשלה ומשרדי ממשלה, כל היחידות, כולל יחידות הסמך, הכנסת, לשכת נשיא המדינה, מבקר המדינה, רשות מקומית, תאגיד בשליטת רשות מקומית, תאגיד שהוקם בחוק, חברה ממשלתית וחברה בת ממשלתית, גוף ציבורי אחר הממלא תפקיד על פי דין.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת רשימה ענקית ורחבה.
יצחק גורדון: יש לנו מסננת שהרשם אישר לעניין זה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: למה לא נעשה ודאות בתקנות?
נירה לאמעי-רכלבסקי: למשל, בחוק השימוש בתאריך העברי, רשות ציבורית מוגדרת כמדינה ומוסדותיה, רשות מקומית, מוסד חינוך רשמי, מוסד מוכר להשכלה גבוהה, תאגיד שהוקם בחוק וחברה ממשלתית.
הילה דוידוביץ: אם אני רוצים להגדיר, צריך הגדרה כמה שיותר רחבה.
הילה דוידוביץ: מתווסף לה שיקול הדעת של הרשם.
הילה דוידוביץ: הוא הרגולטור.
דן אור-חוף: אתם דורשים מהגורם המאשר שהוא ידע אם תעודה מסוימת הונפקה על ידי מוסד להשכלה גבוהה שהוא כן מוכר או לא מוכר.
דן אור-חוף: זה תהליך שהוא בלתי אפשרי.
יהונתן קלינגר: יש רשימה של תעודות שהרשם אישר.
דן אור-חוף: של תעודות, אבל לא של מוסדות.
דן אור-חוף: אם יש אישור של תעודות, זה בסדר אבל לא של מוסדות.
הילה דוידוביץ: הרשם צריך לאשר תעודות ולא מוסדות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בסדר גמור.
מאיר שטרית: מסמך מזהה מסוג אחר המונפק בידי רשות ציבורית אשר הרשם אישר לעניין זה.
דן אור-חוף: הרשם אישר את המסמך.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו לא אומרים שהוא מונפק רק לעובדים שלו, אלא יכול להיות שהוא מונפק גם לעובדי קבלן שלו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: תחשבו על חברות בת ממשלתיות שזה משהו עצום.
קריאה: מה עם תעודות סטודנט?
מאיר שטרית: לפי ההגדרה הזאת, גם תעודת סטודנט.
הילה דוידוביץ: הרשם יבדוק.
דן אור-חוף: הרשם יבדוק תעודה של איזו מכללה שלא טורחת בכלל לבדוק והוא לא יאשר.
הילה דוידוביץ: הוא לא יאשר.
דן אור-חוף: אם הוא יראה שזה לא רציני, הוא לא יאשר.
הילה דוידוביץ: לרשם אין שיקולים זרים.
יהונתן קלינגר: אני יודע מה לקחו ממני לפני עשור כאשר נרשמתי ללימודים.
יהונתן קלינגר: אני נרשמתי בדואר ומעולם לא אימתו את זה.
הילה דוידוביץ: בסדר, אז לא יאשרו מסמך כזה.
מאיר שטרית: איך אני יכול לדעת שלא יאשרו?
דן אור-חוף: הרשם אחראי על כל הנושא של חתימה אלקטרונית.
דן אור-חוף: זאת אומרת, הוא בדיוק מודע לזה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך להגדיר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: קודם כל צריך להגדיר כי היא מוגדרת בחוקים אחרים.
מאיר שטרית: מה זה רשות ציבורית?
נירה לאמעי-רכלבסקי: שוב, זה מוגדר באופן שונה בחוקים שונים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו לא יודעים כרגע בתקנות מה זה רשות ציבורית.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני חושבת שההגדרה מחוק השימוש בתאריך עברי.
הילה דוידוביץ: לפי מה שהקראת, היא נראית לי מצומצמת.
הילה דוידוביץ: בסדר, נגדיר, אבל צריך למצוא הגדרה שהיא רחבה דיה.
מאיר שטרית: מה זה רחבה דיה?
מאיר שטרית: בעיניי היא יותר מדיי רחבה.
הילה דוידוביץ: לא, הנוסח הראשון שהוקרא.
מאיר שטרית: מה שהוקרא, זאת הגדרה מאוד רחבה בעיניי.
מאיר שטרית: כל מוסד להשכלה גבוהה יוציא תעודות לגורם המאשר?
מאיר שטרית: זאת בדיחה.
מאיר שטרית: האוניברסיטאות בכלל לא בודקות מי הסטודנטים וזה בכלל לא מעניין אותן.
הילה דוידוביץ: אז הרשם לא יאשר.
מאיר שטרית: אבל אני מחוקק את החוק ואני לא רוצה לתת סמכות לרשם לאשר תעודה שהוא לא ישים לב וייכנסו לשם עוד מיליון אנשים בלי שום אישור.
יהונתן קלינגר: למה שהרשם יאשר כל תעודה ספציפית?
מאיר שטרית: כתוב כאן שהרשם אמור לאשר את התעודה.
הילה דוידוביץ: הוא אמור לאשר את המסמך.
הילה דוידוביץ: זאת הייתה הכוונה ואם זה לא ברור, נבהיר את זה.
הילה דוידוביץ: הוא לא מאשר את הרשות אלא את המסמך.
יצחק גורדון: בסעיף (5) צריך לתקן את הנוסח שלו כדי שזה יהיה ברור.
הילה דוידוביץ: אם זה לא ברור, נבהיר.
מאיר שטרית: מסמך מזהה שהרשם אישר.
יהונתן קלינגר: מסמך מזהה, שהרשם אישר לעניין זה, המונפק בידי רשות ציבורית.
מאיר שטרית: מסמך מזהה אשר הרשם אישר לעניין זה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ואשר מונפק בידי רשות ציבורית.
הילה דוידוביץ: בסדר.
מאיר שטרית: אשר מונפק בידי רשות ציבורית לפי דין ושמכיל תמונה ומספר תעודת זהות של המבקש.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני חושבת שעדיין אנחנו צריכים להגדיר רשות ציבורית.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה לא מסובך.
יצחק גורדון: ברגע שאנחנו אומרים בידי רשות ציבורית לפי דין, זה לא סתם כל תעודה.
מאיר שטרית: מכללה זה לפי דין?
נירה לאמעי-רכלבסקי: ההנפקה היא לפי דין.
הילה דוידוביץ: נראה לי יותר מוסד שממומן אולי בחלקו.
מאיר שטרית: מכללה זה לא לפי דין?
מאיר שטרית: בית ספר?
יהונתן קלינגר: תעודת סטודנט, התעודה היא לא לפי כל דין.
מאיר שטרית: זאת לא התעודה.
מאיר שטרית: כתוב רשות ציבורית לפי דין.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני לא בטוחה שלשכת רואי החשבון מוגדרת באחד האופנים שנכנסים לרשות ציבורית ואת זה אנחנו דווקא כן רוצים.
הילה דוידוביץ: לכן אני חוששת מהגדרה כזאת.
הילה דוידוביץ: אם רואה חשבון כאשר הוא מקבל תעודת רואה חשבון, אני מבינה שלא שולחים לו סתם בדואר.
מאיר שטרית: אולי אפשר להסתפק ולכתוב מסמך מזהה מסוג אחר שכולל תמונה ומספר תעודת זהות שהרשם אישר לעניין זה.
הילה דוידוביץ: זה מה שאמר סעיף (6).
יהונתן קלינגר: אבל אז אנחנו חוזרים ל-(6) ואז קופת חולים כללית תנפיק תעודות.
יצחק גורדון: נכתוב מטעמים שיירשמו.
יצחק גורדון: צריכה להיות בדיקה.
הילה דוידוביץ: אבל אז זה לא במקום (5).
יהונתן קלינגר: אז אולי אפשר להוסיף לסעיף הזה "ובלבד שלא נמצא בידי האדם מסמך כזה או כזה".
מאיר שטרית: בכל מקרה קבענו את זה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בכל מקרה קבענו מדרג.
יצחק גורדון: דוגמאות שכן קיימות שכבר מראש הייתי שוקל לאשר אותן, זה כמו תעודה של עורך דין.
יצחק גורדון: תעודה של עורך דין היא משהו שכבר מראש הייתי יכול לומר.
מאיר שטרית: זאת לא רשות ציבורית.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, זה נכלל.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה תאגיד.
מאיר שטרית: לכן אמרתי שהרשם יאשר.
מאיר שטרית: מסמך מזהה מסוג אחר שהרשם יאשר לעניין זה ושכולל תמונה ומספר תעודת זהות של המבקש.
הילה דוידוביץ: אנחנו בעצם חוזרים ל-(6).
מאיר שטרית: זה נושא אחר.
מאיר שטרית: מאחדים את שניהם.
הילה דוידוביץ: אבל אז לא מטעמים מיוחדים שיירשמו.
מאיר שטרית: זה כל מסמך, לא מסמך מסוג אחר.
מאיר שטרית: זה כל מסמך שהוא יאשר.
הילה דוידוביץ: בסדר, אבל הוא לא צריך לאשר מטעמים מיוחדים שיירשמו כמו בסעיף (6).
נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל אם אנחנו מגדירים רשות מקומית, ושוב, אנחנו יכולים להגדיר כאן תאגידים שהוקמו בחוק, אנחנו יכולים להגדיר כאן חברות ממשלתיות ואז זה מוציא חברת בת ממשלתית.
דן אור-חוף: אני לא בטוח שיש צורך בזה.
דן אור-חוף: אם את נותנת שיקול דעת לרשם, ואני חושב שאפשר לסמוך עליו בנקודה הזאת, הוא לא ימהר לאשר תעודות.
מאיר שטרית: לכן אני מציע להסתפק בניסוח של (5).
מאיר שטרית: מסמך מזהה מסוג אחר שהרשם אישר לעניין זה והכולל את תמונת המבקש ומספר תעודת הזהות שלו.
מאיר שטרית: את (6) לא צריך.
מאיר שטרית: את (7)(ב) לא צריך.
מאיר שטרית: (7)(א) נשאר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אם כן, זה הופך ל-(6).
יהונתן קלינגר: מה לגבי ביקורת על סעיפים (5) ו-(6)?
יהונתן קלינגר: כלומר, אם אני נניח מחר חושב שתעודה מסוימת לא טובה מספיק או טובה ולא אישרו לי, האם הכנסת יכולה לבקר את המסמכים?
הילה דוידוביץ: זאת החלטה מינהלית של הרשם.
יצחק גורדון: זה הליך מינהלי.
יהונתן קלינגר: זה הליך מינהלי בלבד.
יהונתן קלינגר: זאת אומרת, הכנסת לא יכולה לבקר.
הילה דוידוביץ: זאת המהות של רגולטור.
יצחק גורדון: זה משפט מינהלי והליך מינהלי.
מאיר שטרית: לצערי אין לנו סמכות שיפוט.
יהונתן קלינגר: לא שיפוט.
מאיר שטרית: על כל מסמך יהיה מטעמים שיירשמו?
מאיר שטרית: על לשכת עורכי הדין לא צריך לרשום מטעמים שיירשמו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הוא מאשר סוג תעודות.
יהונתן קלינגר: הוא לא מאשר סוג תעודות.
יהונתן קלינגר: הוא מאשר מסמך.
יהונתן קלינגר: תעודת עורך דין.
הילה דוידוביץ: מסמך מזהה.
יהונתן קלינגר: הוא לא מאשר רשיונות של עיסוק מקצוע.
הילה דוידוביץ: מטעמים שיירשמו, זה מכביד.
הילה דוידוביץ: מה זה מוסיף?
הילה דוידוביץ: זאת איזושהי הגבלה של שיקול דעת.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הוא לא בודק אינדיבידואלית אלא הוא בודק את כל התעודות של לשכת עורכי הדין, את כל התעודות של רואי החשבון, את כל התעודות של פנקס המהנדסים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הוא בודק סוגי תעודות.
מאיר שטרית: הוא בודק את סוג התעודה.
יצחק גורדון: את דרך הזיהוי.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לכן אני לא חושבת שמטעמים שיירשמו זאת כזאת הכבדה כי ממילא הוא עושה לעצמו איזה פרוטוקול.
הילה דוידוביץ: לשם מה להוסיף אותה?
יהונתן קלינגר: טעמים שיירשמו, זה לא לגבי תהליך אלא לגבי מדוע צריך את זה.
יהונתן קלינגר: לשם כך היה לנו את (6) שהיה שיורי.
יהונתן קלינגר: למה צריך את הכרטיס הזה, כי לאוכלוסייה ממגזר מסוים אין משהו אחר מלבד זה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בטעמים הוא גם כותב למה הליך הוצאת התעודה הוא מספיק רציני.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ברגע שהוא כותב את זה לעצמו, אין שום סיבה שהוא לא יכתוב את זה.
יצחק גורדון: זה מוסיף משהו מגביל.
נירה לאמעי-רכלבסקי: למה זה מגביל?
נירה לאמעי-רכלבסקי: אתם ממילא בודקים את זה.
הילה דוידוביץ: למה להוסיף את זה?
יצחק גורדון: ברגע שיש אישור רשם, הרשם מחליט את זה בכל מיני הקשרים שבית משפט רשאי מטעמים שיירשמו.
יצחק גורדון: זה בעצם אומר שככלל אתה לא עושה את זה מטעמים שיירשמו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אתה עושה את זה באיזושהי זהירות נוספת.
יצחק גורדון: לא, לא זהירות נוספת.
יצחק גורדון: המשמעות היא לא זהירות אלא שאתה צריך לצמצם את זה.
יצחק גורדון: תשתדל לא לעשות את זה.
הילה דוידוביץ: במקרים מסוימים.
יצחק גורדון: אבל בהקשר הזה, אם יהיו מאות תעודות שבעיניו מספיק בטוחות.
מאיר שטרית: מה שאתם מציעים עכשיו, אלה מאות תעודות.
הילה דוידוביץ: בסדר, אז אם הן בסדר והן עברו את הבדיקה שלו.
מאיר שטרית: בסדר, אם.
הילה דוידוביץ: אבל אם נוסיף את המשפט מטעמים שיירשמו, יכול להיות שזה לא על מאה סוגי תעודות.
הילה דוידוביץ: טעמים מיוחדים, זה מוסיף משהו.
הילה דוידוביץ: זאת לא סתם תוספת.
יצחק גורדון: זה לא סתם עצם הבדיקה של האמינות אלא זה משהו מעבר לכך.
יצחק גורדון: למשל, אם ברשימה יהיה צריך להיות כתוב לשכת עורכי הדין, התעודה של לשכת עורכי הדין, אם לא כתוב מטעמים שיירשמו, הוא פשוט בדק.
יצחק גורדון: הוא ממילא יבדוק את האמינות.
הילה דוידוביץ: אני חושבת שלא צריך להוסיף את זה.
הילה דוידוביץ: למה הוא צריך טעם מיוחד?
יצחק גורדון: אלה לא טעמים מיוחדים.
יצחק גורדון: זאת מהות האישור שלו.
מאיר שטרית: לא טעמים מיוחדים אלא מטעמים שיירשמו.
מאיר שטרית: לא צריך מיוחדים.
יצחק גורדון: נכון.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה בסעיף (6).
הילה דוידוביץ: כי סעיף (6) הוא סעיף רחב.
מאיר שטרית: הרחבנו גם עכשיו בכל תעודה.
מאיר שטרית: ב-(5) כללנו את (6) וביטלנו את הסעיפים.
מאיר שטרית: אמרנו ב-(5) כל מסמך שיזהה הרשם, מסמך מזהה מסוג אחר שיזהה הרשם לעניין זה, ובלבד שתהיה בו תמונה של המבקש ומספר תעודת הזהות שלו.
מאיר שטרית: אמרנו שיאשר מסמך מזהה מסוג אחר, שיאשר הרשם לעניין זה מטעמים שיירשמו.
מאיר שטרית: גם אני לא אוהב את זה, אבל אין ברירה.
הילה דוידוביץ: אני לא רואה מה זה נותן.
מאיר שטרית: הרשם יעשה שיקול דעת טוב מאוד לפני שהוא יאשר את המסמך.
נירה לאמעי-רכלבסקי: מה התכוונתם שזה ייתן ב-(6)?
נירה לאמעי-רכלבסקי: למה כתבתם את זה?