GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנון הרן: כל ארבעתם הובילו בצורה מדהימה את הילדים לניסוח הזה, שהוא על פי מבנה שאתם יכולים לראות אותו.
מנון הרן: המבנה חוזר על עצמו, בכל הצעת החלטה יש חלק מבוא, שמסומן בסעיפים א' עד, ואחר כך החלק השני של ההחלטות.
מנון הרן: כל ועדה עולה, מציגה את הצעת ההחלטה, מציגה את חלק המבוא ואת ההחלטות האופרטיביות שהם הסכימו עליהן ושהם רוצים להביא בפניכם, זאת אומרת בפני כל הקהל הזה, ובפני כמובן שאר חברי הפרלמנט.
מנון הרן: מתקיים דיון, כפי שאתם ראיתם, והוא עוד יימשך, ויש עוד שאלות וכל אחד פה יכול להעלות שאלה על הנושא ולבקש הבהרות מהילדים.
מנון הרן: בסופו של התהליך הזה מתקיים תהליך הצבעה על הפרק השני, שהוא הסעיף של ההחלטות האופרטיביות.
מנון הרן: מי שמצביע על הסעיפים האלה אלה חברי הפרלמנט.
מנון הרן: יש לנו פה 50 בני נוער שיצביעו בעד או נגד.
מנון הרן: אנחנו אחר כך נאסוף מכל הצעת החלטה את כל הסעיפים שהצביעו עליהם בעד ואנחנו נעביר ליושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת מאיר שטרית, את התוצאות של ההצבעות האלה.
מנון הרן: זה בעצם מה שאתם רואים כרגע.
מנון הרן: אז כרגע אנחנו עומדים לפני הדיון בהצעה מספר 1, של הוועדה בנושא תאי גזע, שיש לכם מול העיניים.
מאיר שטרית: הרבה שאלות לצוות לא היו, יש למישהו עדיין שאלות לצוות?
טארק מסארוה: רציתי לשאול, מבחינה דתית יהודית ומבחינת חוקי מדינת ישראל, יש התנגדות לגבי תרומת ביציות או זרע.
טארק מסארוה: מבחינת האיסלם זה אסור בהחלט עד לרגע זה.
טארק מסארוה: מי שלבעלה אין לו זרע, רוצה לקבל תרומה, זה אסור מבחינה דתית.
שי מלצר: הוועדה לא דנה בזה, אבל אם יש למישהו.
שי מלצר: ..
יובל כהן: לא, לא התעסקנו עם הנושא, ואני גם לא כל כך בקיאה בעניין של התרומה היום, אבל אני חושבת שבישראל היום יש איסור על תרומה של ביציות לצרכי רבייה של אישה אחרת.
יובל כהן: לגבי תרומת זרע, אני לא יודעת.
מחמוד תאיה: תרומות זרע זה דבר שקיים בישראל כבר הרבה שנים.
מחמוד תאיה: הוויכוחים הם אם התרומה תהיה אנונימית, או אם לשמור פרטים וכך הלאה.
מחמוד תאיה: יש עדיין ויכוחים, אבל זה מותר.
מחמוד תאיה: באיסלם זה אסור, כי מישהו שנוצר מזרע של מישהו אחר זה נחשב לממזרות ובאיסלם זה בכלל לא קיים.
מחמוד תאיה: בשום מדינה מוסלמית, אפילו הלא דתיות, אין בנק לזרע.
מאיר שטרית: אצלנו זה מותר, יש בנק זרע בארץ ואנשים שרוצים, יכולים לתרום ותורמים זרע.
מאיר שטרית: יש משפחות שאין להן יכולת להגיע להפריה בגלל חוסר זרע, הם יכולים לקבל תרומת זרע, אנונימית, שהמשפחה לא יודעת מי התורם.
מאיר שטרית: אני מניח שבארץ הרבה מאוד הריונות נעשו באמצעות בנק הזרע.
מאיר שטרית: תחשבו על משפחה ששאיפתה הגדולה היא להיות עם ילד, זה דבר אדיר ילדים במשפחה, אז כשלמשפחה אין ילד והיא נתקלת בחומה אטומה, לא יכולה, ויש פתאום פתרון טכנולוגי לעניין, זה פשוט מביא אושר למשפחה הזאת והופך את החיים שלה למשהו אחר לגמרי.
מאיר שטרית: לכן יש בזה את התועלות.
מאיר שטרית: מעבר לתפיסות העולם הדתיות, של דת זו או אחרת, יש לזה דבר אדיר מבחינת היכולת של משפחה כזו לחיות באושר ולהשלים את הקן המשפחתי שלהם ולגדל ילדים חדשים.
מאיר שטרית: במשפחות רבות זה עושה את ההבדל בין חיים לבין חיים מאוד אומללים.
מאיר שטרית: מעניין אותי, האם עד הפרויקט הזה, אתם, התלמידים שיושבים פה, התעסקתם ולמדתם ואתם הולכים ללמוד במגמה מדעית?
מאיר שטרית: מי מכם הולך ללמוד במגמה מדעית לבגרות?
מאיר שטרית: מי מכל חברי הפרלמנט הולכים למגמה מדעית לבגרות?
מאיר שטרית: אני חושב שאם זה הושג, זה כבר שווה את העניין.
מאיר שטרית: אני מניח שהבחירה נעשתה על בסיס של הראייה המדעית.
מאיר שטרית: יש מישהו שהחליט שהוא יהיה מדען?
מאיר שטרית: אחת, שתיים, שלוש.
מאיר שטרית: ארבע.
מאיר שטרית: כבר ראיתי ששה-שבעה.
מאיר שטרית: חברים, אני רוצה לומר לצעירים משהו.
מאיר שטרית: לכאורה אתם בגיל שאומרים 'תשמע, זה רחוק ממני, אני לא יודע מה אני אהיה, אני אגמור את הלימודים, בגרות, צבא, טיול לחוץ לארץ, אלוהים גדול', אבל אני רוצה לומר לכם, למרות שלפעמים כשאדם קובע לעצמו מטרה, לעתים רואים את המטרה כל כך גבוהה, כל כך גדולה, שקשה להגיע אליה.
מאיר שטרית: אני רוצה שתדעו, מניסיוני לפחות, שקביעת מטרה היא, בעיניי לפחות, 50% מהשגת המטרה.
מאיר שטרית: זאת אומרת, אני טוען שאם אדם מחליט וקובע לעצמו מטרה מסוימת, ולא חשוב מה היא המטרה, אם הוא באמת מאמין בקביעת המטרה והוא קבע אותה לעצמו, יש לו כבר 50% סיכוי להגיע לשם, כי מה שנותר לו זה באמת להגשים את השאיפה שלו.
מאיר שטרית: לכן קביעת המטרה, אלה שהחליטו להיות מדענים ומחליטים באמת, הם יהיו מדענים, כמעט ללא שום ספק.
מאיר שטרית: התחושה שלי מבוססת על ניסיון חיים ומוכיחה את זה בהרבה מאוד מקרים; קביעת מטרה היא כמעט חצי מהשגת המטרה.
מאיר שטרית: החצי השני הוא לפעמים יותר קל מאשר הקביעה עצמה.
מאיר שטרית: הקביעה הרבה יותר קשה, כשאדם באמת מאמין בעצמו ואומר 'אני אגיע'.
מאיר שטרית: אז אם חלק מכם באמת החליט להיות מדענים, אתם תהיו שם.
מאיר שטרית: זה עניין של הנכונות שלהם להקדיש לזה את המשאבים של הזמן, של השכל, של ההתמסרות לעניין הזה.
מאיר שטרית: אם מקדישים לזה, מגיעים לשם.
מאיר שטרית: אני אומר בצער שבארץ הרבה מאוד תלמידים בתוך תהליך החינוך מתייאשים מהיכולת שלהם אפילו לסיים בגרות ולכן גם מאבדים את הסיכוי להגיע לבגרות, כי הם לא מאמינים בזה.
מאיר שטרית: אבל עצם האמונה, אם אנשים מאמינים שהם יכולים להגיע למטרה כלשהי, הם יגיעו, כמעט בלי שום ספק.
מאיר שטרית: אגב, אני לא קונה את כל הקשיים, 'אין לי כסף', 'יש לי כסף', שום דבר לא עומד בדרך.
מאיר שטרית: מי שבאמת מחליט ורוצה, הוא יגיע, ולא משנה מה הקושי בדרך, אפשר להגיע, ואני מדבר מתוך ניסיון.
מאיר שטרית: אפשר להגיע לכל מטרה ולכל מקום שמחליטים, אם באמת מחליטים ומוכנים להיאבק על זה.
מאיר שטרית: זה אחד הבסיסים המרכזיים.
מאיר שטרית: לכן גם במדע, מדע נראה כאילו הוא דבר על ונישא, אין שום מחסום בפני מי שבאמת מעוניין להגיע לשם.
מאיר שטרית: לכן אני מאחל לאלה שהצביעו, שרוצים להיות מדענים, שבאמת יגיעו לשם ושנשמע עליהם בעתיד כמדענים פורצי דרך.
מאיר שטרית: לא רק כמדענים, אלא כמדענים פורצי דרך.
רועי הומינר: כתבתם שאתם מתנים את השימוש בטרום עוברים בכמה דברים, אבל מה המצב כיום?
רועי הומינר: אם אני רוצה לעשות מחקר בטרום עוברים, מה אני צריך לעשות היום?
יובל כהן: היום אתה צריך לקבל אישור מוועדת הלסינקי המוסדית בינתיים.
יובל כהן: הנושא של הוועדה זה המחקר בתאי הגזע ובעקבות המחקר ההשלכות שלו.
יובל כהן: מרגע שמכירים את המחקר לגמרי, אז יש השלכות, ואת זה אנחנו רוצים להתנות.
זהר טל: האם אתם שקלתם או חושבים להגביל את תאי הגזע שבהם השתמשו מכוני מחקר רק לתאי גזע שמופקים בארץ?
זהר טל: כלומר האם אתם רואים איזה שהיא חשיבות בכך שצריך להגביל את כל הדברים שאתם רוצים להימנע מהם בארץ גם בחוץ לארץ?
זהר טל: כלומר לא לקבל תאי גזע שאתם לא יודעים כיצד ואיך הופקו ממדינות אחרות בעולם?
עדי קוגן: האמת היא שלא התייחסנו לזה כל כך, אבל אנחנו יודעים שיש במדינות מסוימות אחרות שכן מאפשרות להעביר את זה ממדינות אחרות, אבל אנחנו לא התייחסנו לזה בוועדה.
יובל כהן: אבל אם כבר שאלת, אני חושבת שלדעת כולנו חילקנו את השימוש בתאי הגזע באמת מהמקור שלהם, מהייעוד שלהם מלכתחילה, ולנו היה מאוד חשוב שהייעוד של תאי הגזע היה ייעוד שמלכתחילה היה לטיפולי ההפריה החוץ גופית ולכן אני חושבת שכן יש חשיבות שלא משנה מהיכן תאי הגזע האלה יגיעו, הם צריכים שהמטרה שלהם היתה של הפריות חוץ גופיות ולא שנועדו למטרות מחקר מלכתחילה.
שי מלצר: אני חושב שגם חשוב להדגיש שאחת הסיבות שהנושא הזה למעשה לא נכנס לסדר היום של הוועדה, הוא משום שהמצב הקיים הוא שקווים קיימים של תאי גזע עובריים בעולם נעים כמעט ללא הגבלה בין מוסדות מחקריים ברחבי העולם.
שי מלצר: אנחנו לא נתקלנו במשהו שאנחנו חושבים לשנות אותו, וכמו שהיום אנחנו בעצם יכולים לקבל קווים שקיימים בעולם, אנחנו חושבים שזה נכון שזה יישאר ככה גם בעתיד.