GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאל רימון: אנחנו עדיין בשיג ושיח מול התעשייה מתוך כוונה לשנות עוד את המערך הזה, אבל זה המצב נכון לשנה האחרונה.
מאיר שטרית: אני רוצה לומר לכם דבר כללי מאוד ולאו דווקא לגבי הדיווחים שלכם.
מאיר שטרית: יש אין סוף פרסומים בעיתונים ועם כל הכבוד, אף אחד לא מסתכל בהם.
מאיר שטרית: הדבר היחידי, האינטרס היחידי שמניע את העניין הזה ונלחמים נגד השינוי בכנסת, זה האינטרס של העיתונים.
מאיר שטרית: לא צריך להיבהל מהם.
מאיר שטרית: אני בעד זה שנמחק את כל הסיפור הזה כי הכל אפשר לעשות באינטרנט.
מאיר שטרית: אני למשל רואה תוכניות בנייה של משרד הפנים ואני שואל מי קורא את זה.
מאיר שטרית: מישהו באמת יכול לעלות על כך שמפורסמת איזו הודעה בעיתון לגבי הבית שלו ולגבי האזור שלו?
מאיר שטרית: באינטרנט יש לזה יתרון גדול כי כל מי שמחפש יכול למצוא.
מאיר שטרית: הרי איך אדם יכול לדעת אם הולכים לבנות באזור שלו ולהתנגד?
מאיר שטרית: אם היו באינטרנט כל ההודעות, אפשר היה לעשות חיפוש בהודעות למשל לפי אזור המגורים שלי.
מאיר שטרית: אם איכפת לי מהנכסים שלי, אני אכנס פעם בחודש ואסתכל.
מאיר שטרית: אם יש משהו באזור שלי, אני אבדוק אם כדאי לי להתנגד, אבל היום אין לי שום דרך לעשות את זה.
דניאל רימון: המערכת האלקטרונית של הרשות מאפשרת באמצעות שאילתה פשוטה להגיע למידע.
דניאל רימון: אצלנו הכפתור הזה שאתה מחפש, יש לנו אותו.
דניאל רימון: זאת אומרת, זה אפשרי.
דניאל רימון: יחד עם זאת, מתוך הבנה של בעלי יחידות לצורך העניין ומנהלי קרנות – אני לוקחת את הציבור הכי הדיוט בין המשתמשים, שזאת כל גברת כהן מחדרה או רוזנבלום מפתח-תקווה – ההנחה הייתה, לפחות בשלב הנוכחי, שניתן לה עדיין את האפשרות להשתמש בעיתון.
דניאל רימון: זאת גם שאלה האם ההודעה צריכה לרדוף אחריך או שאתה צריך לרדוף אחריה, כי להיכנס לאינטרנט ולעשות שאילתה, זה אומר שאתה מחפש אותה ואם יש דברים שהיינו רוצים, נגיד זימון אסיפה בעניין עסקה עם בעל שליטה, כיוון שאנחנו רוצים שבעלי המניות ידעו עליה וירצו לבוא, אנחנו רוצים שהמידע ירדוף אחריהם, שגם שכאשר הם מדפדפים בבית הקפה, הם עשויים להיתקל במידע.
דניאל רימון: עוד דבר שמובטח בזה הוא שכאשר המידע מגיע אליהם, בדרך שאנחנו מסדירים, אנחנו מבטיחים גם איך הוא יגיע אליהם.
דניאל רימון: זאת אומרת, אנחנו אומרים מה הם הפרטים שמותר שיהיו שם ומה הפרטים שאסור שיהיו שם.
דניאל רימון: גם תצורת הגשת המידע והאחידות.
דניאל רימון: לכן יש לזה איזשהו ערך, ככל שחשבנו למרות שאפשר לחשוב גם אחרת.
ליהי פלדמן: אני עורכת-דין שמלווה פרוייקט של דואר אלקטרוני מאובטח בחברת דואר ישראל.
ליהי פלדמן: דובר כאן על מערכת מגנא ומערכת מגנא היא מערכת שנמצאת בתוך האתר של רשות ניירות ערך וזאת מערכת סגורה ועל זה אני לא חושבת שיש מה לדבר כרגע.
ליהי פלדמן: מחליפים עכשיו את הכיוון ומוציאים מידע מתוך הרשות אל הציבור, וצריך להפריד בין שני החלקים של הדבר הזה.
ליהי פלדמן: יש את המסרים עצמם שיהיו חתומים או לא חתומים ככל שידרשו בחתימה אלקטרונית שתבטיח את זהות החותם ואת תוכן המידע שלא השתנה כמידע עצמו, והשאלה היא איך את אותו מידע חתום לוקחים ומעבירים מהרשות אל אותם גורמים שעומדים בקצה השני כנמענים ומוגדרים כאן כנמענים.
ליהי פלדמן: ממה שאני שומעת כאן – ושוב, זה לא כתוב – מדובר כאן על מערכת שהיא מערכת ספציפית שיש לה מאפיינים כאלה ואחרים, שהיא כן עושה או לא עושה, ואני חושבת שצריך להבחין כדי שיהיה ברור כי יש כמה מערכות כאלה ובוודאי המערכת של דואר ישראל שכרגע עומדת לעלות לאוויר, שיכולות לספק את אותו שירות.
ליהי פלדמן: אני חושבת שמה שחשוב לכם זה לקבל את המידע החתום, את המידע המזוהה, ועוד יותר חשוב הוא לדעת מי הנמענים שעומדים בקצה ומזוהים בצורה מאוד ברורה כי זה מה שחשוב לדעת.
ליהי פלדמן: לא רק ששלחתי, לא רק שהגיע כמו שנשלח, אלא לדעת למי הגיע.
מאיר שטרית: זה כבר קיים.
מאיר שטרית: מה שהם מקבלים, כבר קיים.
מאיר שטרית: הם עכשיו הולכים לשלוח אל הציבור.
מאיר שטרית: אני מציע שתיפגשו מחוץ לחדר הזה ותציעו להם את השירות שלכם.
ליהי פלדמן: צריך לוודא שהחוק מאפשר את כל הדברים האלה.
ליהי פלדמן: אחד הדברים החשובים שצריך להדגיש הוא לא רק את אותה חתימה של התוכן, ואני חושבת שכבר עברנו את השלב הזה והבהרנו אותו, אלא גם את הקצה של זיהוי הנמענים בקצה.
ליהי פלדמן: יש כאן אזכור כללי של תהליך של רישום ואני חושבת שהזיהוי של הנמענים, איזשהו תהליך של זיהוי אישי, של אדם שמגיע לגורם אמין ומזהה אותו, חשוב מאוד.
מאיר שטרית: כאן אין בעיה כי זאת חתימה אלקטרונית והוא מזהה אוטומטית.
ליהי פלדמן: חתימה אלקטרונית במשלוח.
מאיר שטרית: לא, משני הצדדים.
נתן הרשקוביץ: תוך שימוש באמצעי הזיהוי שכבר קיים אצל החברות במסגרת מגנא.
נתן הרשקוביץ: זאת אומרת, כבר יש לו תעודה אלקטרונית וכבר יש לו תוקן במסגרת מגנא.
נתן הרשקוביץ: אותו מנכ"ל או סמנכ"ל כספים שכבר הכלים האלה קיימים, באמצעות אותה הזדהות, הוא ניגש למערכת הזאת ושולף את המידע ואנחנו מזהים אותו כי כבר יש לו את הרכיב.
ליהי פלדמן: כאמצעי כניסה למערכת.
ליהי פלדמן: ראיתי את ההגדרות וזה דומה למה שיש בסדר הדין האזרחי.
נתן הרשקוביץ: במלים אחרות, אנחנו יודעים מי בצד השני.
נתן הרשקוביץ: גם אנחנו חותמים עם חתימה מאושרת, אנחנו כעובדי רשות, כדי שהצד השני ידע שזה חתום על ידי מישהו ברשות, אבל אנחנו גם יודעים מי עומד מולנו בצד השני.
ליהי פלדמן: האם יש לכם איזשהו תהליך של פרה-רולינג של המערכות שיכולות לשמש?
ליהי פלדמן: על מי הנטל להוכיח שהמערכת עצמה מקיימת את אותן דרישות כמו שמופיעות כאן?
דניאל רימון: הצעת החוק כרגע לא מתייחסת לשני הגורמים הרלוונטיים כאשר האחד הוא הכספת שבאמצע, אמצעי התיווך דרכו מגיעים המסרים בין הרשות לבין הנמען הסופי, והיא גם לא מתייחסת לזהות של הגורם המאשר.
דניאל רימון: שני אלה אינם מוגבלים בתוך ההצעה הזאת.
דניאל רימון: לכן, ככל שהמדינה שהיא כרגע זאת שהכשירה את המערכת שמכונה הכספת תמצא שיש גורם פרטי, יעיל, בעלויות סבירות שייתן את השירות הזה.
ליהי פלדמן: זאת לא שאלה של המדינה.
ליהי פלדמן: בא אדם ואומר שהוא הקים בבית מערכת או הוא השתמש במערכת קיימת, ולטעמי היא עונה על הדרישות האלה שמופיעות בחוק.
ליהי פלדמן: זה לא קשור למדינה.
ליהי פלדמן: אין כל דרישה לפנות למדינה.
עמית אשכנזי: אבל יש כאן כללים.
דניאל רימון: אפשר לזהות את מערכת הדואר האלקטרוני כזאת שמפעילה הרשות לניירות ערך.
דניאל רימון: זה משפט אחד שנוסיף ואז יהיה ברור.
מאיר שטרית: ההפך.
מאיר שטרית: היא רוצה בדיוק את ההפך.
מאיר שטרית: היא רוצה שיהיה פתוח בפני כולם.
ליהי פלדמן: צריך לוודא שהמערכות עומדות באותה דרישה והשאלה היא מי נושא בנטל לוודא שהן באמת עומדות בדרישה.
ליהי פלדמן: אפשר להשאיר את זה פתוח והיום זה בעצם פתוח וכל אחד יכול לומר שהמערכת הזאת טובה לו או לא טובה לו ואפשר ליצור תהליך.
מאיר שטרית: לא, אנחנו לא ניצור תהליך שמבטיח לשום חברה בלעדיות.
ליהי פלדמן: לא בלעדיות.
מאיר שטרית: ככל שהדבר תלוי בי, זה לא יהיה.
ליהי פלדמן: אני לא מדברת על בלעדיות.
מאיר שטרית: זה חופשי.
מאיר שטרית: כל אחד ישתמש.
מאיר שטרית: אם יש מערכות חופשיות, שישתמשו .
דניאל רימון: החוק שנמצא כאן לא נכנס לתוקף עד שלא יותקנו מכוחו שלושה דברים: שני סוגים של תקנות שהן באישור שר האוצר ושר המשפטים, שאחד מהם מטפל במה חל.
מאיר שטרית: אנחנו נגיע לשם.
דניאל רימון: כבר כתבנו את הדברים והם לא עלומים.
דניאל רימון: פרסמנו אותם גם באתר הרשות ואפשר לראות אותם.
גד סואן: אנחנו היינו בין אלה שהביאו בכלל את כל העניין של ה-מגנא ודרשנו את זה מיושבת-הראש הקודמת או לפני הקודמת, מירי כץ, להנהיג את האמצעי האלקטרוני הזה.
גד סואן: בהתחלה צחקו מאתנו ואמרו מה אנחנו קופצים.
גד סואן: אנחנו תמכנו לאורך כל התהליך בנושא הזה.
מאיר שטרית: זה מקל על שני הצדדים.
גד סואן: זה ברור.
גד סואן: זה משרת את האינטרסים.
גד סואן: בגדול, אנחנו תומכים בחוק הזה ובכל מה שנאמר בו בתנאי שזה לא יחיל עלויות נוספות על החברות.
גד סואן: נמסר לנו שאין בזה עלויות ואין בזה מאמץ מיוחד מצד החברות.
גד סואן: אני מתייחס להערה שלך שהיא מאוד חשובה כי אנחנו כבר שנים ביקשנו לבטל את הצורך האנכרוניסטי בפרסום מודעות בעיתונות.
גד סואן: אמרנו שברגע שיש את ה-מגנא, לא צריך את זה.
גד סואן: עוד מירי כץ אמרה לנו שכאשר תהיה ה-מגנא, נוכל לבטל את המודעות בעיתונות.
גד סואן: אין איש שקורא את המודעות האלה, לא הגברת כהן מחדרה ולא הגברת רוזנבלום מפתח-תקווה.
מאיר שטרית: אף אחד לא קורא אותן.
גד סואן: אף אחד לא קורא את המודעות האלה.
גד סואן: גם כאשר הן היו אמצעי ייחודי, לא קראו אותן.
מאיר שטרית: אף אחד לא בטוח אם הן כתובות נכון.
גד סואן: זאת הוצאה מיותרת.
גד סואן: אנחנו הצענו שתהיה מודעה קטנה עם הפניה האומרת שפורסם באתר זה וזה.
מאיר שטרית: זה מה שהיא אומרת.
גד סואן: אנחנו הצענו להם את זה.
מאיר שטרית: היא אומרת שאתם עושים את זה.
גד סואן: הלוואי שהייתי יכול להודיע כאן בשמחה שזה התקבל, אבל הטענה הזאת עד לרגע זה עוד לא התקבלה ועדיין יש מודעות מיותרות שמתפרסמות.
מאיר שטרית: אפשר לעשות את זה בתקנות?
גד סואן: אנחנו ביקשנו שיבטלו את הצורך הזה.
דניאל רימון: אי אפשר.
דניאל רימון: זה בחוק.
דניאל רימון: זה קבוע בחוק.
דניאל רימון: החובה לפרסום בשני עיתונים יומיים בעלי תפוצה רחבה, קבועה בחוק.
מאיר שטרית: אנחנו יכולים לשנות את זה בחוק הזה?
דניאל רימון: אני חושבת שלא הייתי תולה את שני הדברים ביחד.
דניאל רימון: אלה שתי סוגיות נפרדות.
גד סואן: החוק קובע מה שהוא קובע והוא קובע את הצורך לפרסם מודעה.
גד סואן: גודל המודעה וכל זה כלול בתקנות, ואנחנו הצענו שתהיה מודעה קטנה שתפנה אל האתר באינטרנט, אל ה-מגנא.
מאיר שטרית: אני רוצה להתחיל בקריאת החוק ואחר כך נעבור לפרטים בתוכו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 36) (מערכת דואר אלקטרוני מאובטח), התשס"ח-2008 1.
נירה לאמעי-רכלבסקי: תיקון סעיף 1 בחוק ניירות ערך התשכ"ח-1968 (להלן – החוק העיקרי) בסעיף 1, אחרי ההגדרה דיווח אלקטרוני יבוא: "אישור הגעה אלקטרוני" - אישור החתום בחתימה אלקטרונית בדבר הגעתו של מסר אלקטרוני מאושר הנשלח לתיבת דואר אלקטרוני מאובטח.
נירה לאמעי-רכלבסקי: "חתימה אלקטרונית" – כהגדרתה בחוק חתימה אלקטרונית.
נירה לאמעי-רכלבסקי: "מנגנון הזדהות מאובטח" – מנגנון המשלב אמצעי חומרה ותוכנה הניתן לשליטתו הבלעדית של בעליו והמאפשר את זיהוי בעליו באופן ייחודי.
נירה לאמעי-רכלבסקי: "מערכת דואר אלקטרוני מאובטח" – מערכת המשמשת להעברת מסרים אלקטרוניים שמתקיימים בה כל אלה: (1) היא מספקת לשולח אישור הגעה אלקטרוני.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (2) היא מאפשרת גישה לתיבת דואר אלקטרוני מאובטח במערכת רק באמצעות מנגנון הזדהות מאובטח.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (3) היא נוקטת באורח סדיר אמצעי הגנה סבירים מפני חדירה אליה ומפני שיבוש עבודתה לצורך הבטחת מהימנות המידע שבה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כאן אני אעיר שלנוכח ההערה של ליהי פלדמן, אולי נוסיף כאן שמדובר במערכת שמפעילה רשות ניירות ערך ולא נתבל
נירה לאמעי-רכלבסקי: בל שזאת איזושהי מערכת גנרית שכל אחד יכול להשתמש בה.
ליהי פלדמן: בדיוק ההפך.
מאיר שטרית: היא רוצה הפוך.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת מערכת שהרשות לניירות ערך חייבת להתקין.
מאיר שטרית: נכון, אבל היא אומרת שהיא לא רוצה שיגבילו אותם.
מאיר שטרית: אין צורך בתיקון.
נירה לאמעי-רכלבסקי: "מסר אלקטרוני מאושר" – סמר אלקטרוני שנחתם בחתימה אלקטרונית מאושרת.
נירה לאמעי-רכלבסקי: "תיבת דואר אלקטרוני מאובטח" – תיבת דואר אלקטרוני במערכת דואר אלקטרוני מאובטח.
מאיר שטרית: הערות לסעיף 1.
עמית אשכנזי: אדוני, בשלבי הנסחות נפלה תיבה שצריך לתקן אותה וזה קשור לשאלה ששאלת קודם.
עמית אשכנזי: אישור הגעה אלקטרוני, כתוב כאן אישור החתום בחתימה אלקטרונית אבל זה צריך להיות בחתימה אלקטרונית מאובטחת כי חתימה אלקטרונית, בחוק חתימה אלקטרונית, אין לה משמעות משפטית.
עמית אשכנזי: ביררתי שכך זה גם עובד.
עמית אשכנזי: לכן אישור ההגעה בגלל סעיף 3 לחוק חתימה אלקטרונית, גם הוא קביל כראיה.
עמית אשכנזי: מדובר במכונה שהיא לא מכונה אישית.
עמית אשכנזי: זאת מכונה של המערכת.
נתן הרשקוביץ: השרת הזה הוא עם תעודה אלקטרונית שמונפקת על ידי גורם שלישי.
נתן הרשקוביץ: למה זה לא מאושר?
עמית אשכנזי: התעודה האלקטרונית מזהה אדם.
עמית אשכנזי: אתה מדבר על מכונה אוטומטית שיושבת אצלך או באיזשהו מקום, בתהילה למשל, ואתה רוצה עכשיו למסור דואר, אז הפקיד המוסמך ברשות ניירות ערך מוציא הודעה לחברה פלונית, הוא חותם עליה בחתימה אלקטרונית שלו, אישית, היא מאושרת ועכשיו הוא שולח את זה לתיבת הדואר.
עמית אשכנזי: תיבת הדואר אומרת לו מתי הדואר הזה נמשך.
עמית אשכנזי: מאחר שתיבת הדואר אומרת את זה, מדובר בחתימה של המערכת.
עמית אשכנזי: זאת חתימה של מכונה, של שרת.
עמית אשכנזי: זאת הודעה שמגיעה מהשרת והיא לא הודעה של אדם שבאמת מסר את זה.
עמית אשכנזי: לכן זאת חתימה אלקטרונית מאובטחת.
מאיר שטרית: אם היא מאובטחת, המקבל צריך לאשר את זה?
עמית אשכנזי: אני הולך רגע צעד אחורה.
מאיר שטרית: אתה אמרת עכשיו שאם השרת עונה, זאת חתימה מאושרת אבל לא מאובטחת.
עמית אשכנזי: לא, היא מאובטחת אבל לא מאושרת.
עמית אשכנזי: מאובטחת אומרת שזה לא השתנה מאז זה יצא מהמכונה ושזה תקף.
עמית אשכנזי: מאושרת אומרת שהחתימה הזאת שייכת לאדם מזוהה ספציפית, זה אותו אדם שהלך לגורם המאשר.
מאיר שטרית: זה אומר שהחתימה צריכה להיות מאושרת ומאובטחת.
עמית אשכנזי: לא, מאובטחת ולא מאושרת, כי מאובטחת זה אומר שהיא תקפה משפטית ומאושרת מזהה את הבן אדם שעומד מאחוריה, את אותו חותם.
עמית אשכנזי: מאחר שמדובר בחתימה אוטומטית של המערכת, מתאים שהיא תהיה מאובטחת בלבד ולא מאושרת.
עמית אשכנזי: היא בתוך המערכת.
עמית אשכנזי: הוספנו את זה כי המערכת הזאת היא בעצם סוג של ג'ימל אבל ג'ימל מאוד מתועד.
עמית אשכנזי: אנחנו רוצים שכל פעולה, כניסה לדואר, יציאה מהדואר, תהיה מתועדת ברמה משפטית.
עמית אשכנזי: לכן אנחנו דורשים אישור הגעה.
עמית אשכנזי: זאת אומרת, כאשר הדואר הזה מגיע לנמען שלו, המערכת שולחת הודעה חזרה לפקיד ברשות ניירות ערך שאומרת שהדואר הגיע.
מאיר שטרית: מקובל עליכם?
נירה לאמעי-רכלבסקי: תיקון סעיף 44ה בסעיף 44ה לחוק העיקרי, במקום סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב) כללים לפי סעיף קטן (א) אין חובה לפרסמם ברשומות, ואולם הרשו תפרסם ברשומות הודעה על קביעת כללים כאמור ועל מועד תחילתם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני מבינה שבסעיף (א) שר האוצר נדרש לאישור הכללים, בסעיף המקורי אותו אנחנו עכשיו מחליפים.
דניאל רימון: אני לא חושבת שזה שר האוצר לגבי הכללים עצמם.
דניאל רימון: אלה כללים של הרשות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: סעיף (ב) אומר היום שהפרסום יהיה בדרך שיקבע שר האוצר בהתייעצות עם הרשות.
דניאל רימון: הפרסום נעשה באתר הרשות ובאתר ההפצה.
דניאל רימון: זה נמצא באתרים אלקטרוניים, אינטרנטיים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני מניחה שזה על דעת משרד האוצר.
דניאל רימון: כן, זה על דעת משרד המשפטים אשר דרש שיהיה פרסום מפנה ברשומות.
מרים אילני: עשויות להיות לזה השלכות עקיפות פליליות ואזרחיות, אמרו שלפחות יהיה אזכור ברשומות.
מאיר שטרית: הכללים לא צריכים לבוא לאישור הוועדה?
דניאל רימון: הכללים הם רשימה של כללים טכניים.
דניאל רימון: ברשותך, אני אעביר לך את טיוטת הכללים הקיימים ותוכל לראות שאלה כל מיני דוגמאות של טופס, איזה כפתור ואיזו מערכת.
דניאל רימון: זה מאוד לא משפטי אלא מאוד טכני.
דניאל רימון: הכי טוב מראה עיניים, כך שתוכל לראות מה צפוי להיות בטיוטת הכללים.
מרים אילני: עצם הכללים, כבר נקבע מראש שרק הרשות תקבע.
דניאל רימון: הכללים אומרים איזה חומרה ותוכנה צריך שתקלוט.
דניאל רימון: דברים מהסוג הזה.
דניאל רימון: כמובן שבגלל ההתפתחויות הטכנולוגיות נדרש שזה יהיה משהו בעל גמישות גבוהה.
דניאל רימון: נכון להיום הכללים של ה-מגנא גם לא מצריכים פרסום ברשומות.
דניאל רימון: לבקשת משרד המשפטים אמרנו שנעשה פרסום מפנה ברשומות.
דניאל רימון: אגב, זאת הטכניקה הנהוגה גם לגבי הוראות היוצאות מכוח חוק הייעוץ.
גד סואן: באופן כללי, כללי הרשות לא צריכים אישור של הכנסת.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (ג) כללים לפי סעיף קטן (א) וכל שינוי בהם, יועמדו לעיון הציבור במשרדי הרשות ויפורסמו באתר האינטרנט של הרשות, ורשאי הרשות להורות בדבר דרכים נוספות לפרסומם.
מאיר שטרית: הערות?
נירה לאמעי-רכלבסקי: הוספת פרק ז'2 אחרי סעיף 44ו לחוק העיקרי יבוא: פרק ז'2: דואר אלקטרוני מאובטח 44ז.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הגדרות בפרק זה – "נמען" – כל אחד מאלה – (1) תאגיד מדווח.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (2) תאגיד שחלה עליו חובת דיווח לפי פרק ה'3 או פרק ה'4.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (3) תאגיד אשר הגיש לרשות בקשה להתיר את פרסומו של תשקיף, אשר על פיו יציע לראשונה ניירות ערך לציבור.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (4) תאגיד אשר הגיש לרשותש לראשונה בקשה לרשום נישירות ערך למסחר בבורסה, לפי פרק ה'3 או פרק ה'4.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (5) מציע בהצעת רכש של ניירות ערך של חברה רשומה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (6) חתם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (7) נאמן לתעודות התחייבות, כמשמעותו בפרק ה'1.
נירה לאמעי-רכלבסקי: 44ח.
נירה לאמעי-רכלבסקי: המצאת מסר אלקטרוני מאושר הודעה, הוראה, דרישה וכל מסמך אחר שהרשות או עובד שהיא הסמיכה לכך רשאים להמציא לפי חוק זה לנמען, יכול שייערכו כמסר אלקטרוני מאושר ויומצאו לנמען במשלוח לתיבת הדואר האלקטרוני המאובטח שלו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (א) מסר אלקטרוני מאושר שנשלח לנמען כאמור בסעיף 44ה, ונתקבל לגביו אישור הגעה אלקטרוני, יראו אותו כאילו הומצא לנמען בתום שני ימי עסקים ממועד ההגעה שצוין באישור האמור, אלא אם כן הוכח כי הנמען קיבל את המסר האלקטרוני האמור במועד מוקדם יותר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (ב) חל מועד ההגעה המצוין באישור כאמור בסעיף קטן (א) ביום ו' בשבוע, ביום מנוחה כמשמעותו בסעיף 18א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח-1948, או ביום שבתון שנקבע בחיקוק, יראו את מועד ההגעה לעניין סעיף קטן (א), כאילו חל ביום העסקים שלאחר מכן.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הבהרה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אלא אם כן הוכח כי הנמען קיבל את המסר האלקטרוני במועד מוקדם יותר – זה אומר שהחזקה היא שהאישור מראה שזה הגיע קודם.
דניאל רימון: התביעה שתרצה לומר שזה הגיע אליו קודם, תצטרך להרים נטל ולהראות מבחינה מחשובית ואחרת שהוא אכן קיבל את זה קודם לכן.
מאיר שטרית: למה יש כאן תביעה?
דניאל רימון: נניח שאני דרשתי המצאת חוות דעת חלופית לזאת שצורפה לדוח שהמציא תאגיד וביקשתי שחוות הדעת הזאת תומצא בתוך חמש שעות ואני רוצה לטעון שהוא קיבל את המסר ממני בחלוף אותן חמש שעות ולא בחלוף שני ימי עסקים, במקרה כזה הנטל יהיה עלי כרשות שמזמינה את התביעה להוכיח שאכן הוא קיבל את זה קודם לכן אבל אני לא אוכל ליהנות ולהתבסס על זה.
מאיר שטרית: אתם אומרים שהתמסורת היא מובטחת, היא רשומה ואין מקום לטעויות ואם זה כך, למה בכלל מתעורר ויכוח כזה?
עמית אשכנזי: כי שני הסעיפים שקראנו, הם לב החוק.
עמית אשכנזי: סעיף 44ח' אומר שהרשות בכלל יכולה להודיע הודעות מחייבות באמצעות תקשורת אלקטרונית מהסוג שקבענו.
עמית אשכנזי: לכן קבענו שזאת תקשורת אלקטרונית ברמה די גבוהה.
עמית אשכנזי: הצד השני הוא גם דבר מאוד חשוב.
עמית אשכנזי: זה אומר שמי שעכשיו מקבל מסרים במערכת, חזקת מסירה.
עמית אשכנזי: חזקת מסירה תוך 48 שעות.
עמית אשכנזי: כלומר, גם אם אדם לא נכנס בפועל לתיבת הדואר, זה כמו אישורי המסירה בדואר רשום שמדביקים לך על הדלת, העובדה שהרשות שלחה ויש לה הוכחה שהיא שלחה, כאילו התקבל תוך 48 שעות.
עמית אשכנזי: משמע, חברה נדרשת כתוצאה ממה שכתוב כאן, לפחות פעם ב-48 שעות לבדוק את הדואר שלה ויראו אותה כאילו קיבלה, אבל מוסיפה הרשות – ולרשות לפעמים יש צורך בתקשורת הרבה יותר אינטנסיבית עם חברות – ואז אם היא מודיעה לאותה חברה שהיא שלחה לה עכשיו, המערכת, כמו שאמרנו קודם, תדע להראות בדיוק מתי זה הגיע.
עמית אשכנזי: זאת אומרת, זה נועד כדי שהרשות תוכל לעלות בסטנדרט מעבר לאותם 48 שעות.
מאיר שטרית: אם יוצא לה דיווח תוך חמש שעות והאיש נכנס אחרי 48 שעות?
מרים אילני: היא תתקשר אליו ותאמר שעכשיו שלחתי אליך וזה דחוף.
מאיר שטרית: אם כן, כן מודיעים בדרך אחרת.
מרים אילני: בכל מיני דרכים.
מרים אילני: אני לא רוצה לומר לך איזו דרך, אבל הרשות תצטרך להוכיח.
דניאל רימון: אני רוצה להחזיר אותנו לתחילת הדיון.
דניאל רימון: המערכת הזאת היא טובה בזה שהיא מספרת לי שבוודאות הזהות של מי שקיבל – ואני יודעת בוודאות – המסר נקלט שם בתיבה.
דניאל רימון: אני לא יכולה לדעת בוודאות שהוא פתח את התיבה וקרא.
דניאל רימון: כדי שאני אוכל להשלים את הנדבך החסר, אחד מהסטים של התקנות שמטפל בגורם הקולט, תקנות דואר אלקטרוני מאובטח, זה אחד מהסטים, בתקנות האלה תיקבע בין השאר גם התדירות שהגורם המשתמש צריך להיכנס ולפתוח.
דניאל רימון: היא בוודאי תהיה לכל המאוחר התדירות של החזקה.
דניאל רימון: נגיד, כל יום עסקים הוא צריך לפתוח ולהסתכל.
דניאל רימון: השילוב של שני אלה, זה שאני מחייבת אותו לפתוח ולהסתכל וזה שאני קובעת חזקה, יגרום לכך שלכל המאוחר בתוך יומיים אני אוכל לומר שקמה כאן ראיה לכאורה שהוא קיבל וכי יש כאן חזקה שהוא קיבל.
מאיר שטרית: מה קורה עם הזמן הקצר שאמרת, עם החמש שעות?
דניאל רימון: אז אני אצטרך להוכיח.
דניאל רימון: אז יהיה לי יותר קשה.
מאיר שטרית: מה להוכיח?
מרים אילני: שירצו אתו קשר ישיר.
מאיר שטרית: אני רוצה להבין מה קורה בלוח זמנים יותר קצר.
מאיר שטרית: את אומרת שהוא מוסר הודעה תוך חמש שעות, בסדר.
מאיר שטרית: את יכולה להוכיח שזה הגיע, בסדר.
מאיר שטרית: אבל מי אמר שהוא קרא את זה?
מאיר שטרית: את נותנת לו זמן של 48 שעות, הוא יכול לקרוא את זה אחרי 48 שעות.
מאיר שטרית: את דואגת אישית שהוא יקבל את המסר?
דניאל רימון: בעצם זה מחזיר אותנו למצב הנוכחי.
דניאל רימון: המצב הנוכחי הוא כזה שהיום עובד מחלקת תאגידים רוצה לבקש מידע מחברה.
דניאל רימון: הוא עושה את זה באמצעות דואר, פקס, מייל.
דניאל רימון: מצבו בוודאי פחות טוב מהמצב שאנחנו מציעים כאן.
דניאל רימון: כי אז בכלל הוא יכול לומר שהפקס שלו לא עבד, אתה שלחת לי בדואר רשום ומישהו חתם שם ולא קראתי את זה.
דניאל רימון: את כל המצב הזה אנחנו מכירים גם היום.
מאיר שטרית: איך אתם יודעים שהוא עומד לקבל את הדואר?
דניאל רימון: בדרכים הרגילות.
דניאל רימון: אנחנו מתקשרים.
דניאל רימון: דרכים מאוד פרימיטיביות שאנחנו מבקשים לתקן אותן.
מאיר שטרית: כאשר מדובר על חמש שעות, זה כבר פרק זמן שאדם לא חייב לשבת מול המחשב כל היום ולהסתכל על ההודעות שלכם.
מרים אילני: לכן נטל ההוכחה עלינו שהוא עשה את זה.
מאיר שטרית: אתם צריכים להוכיח שהוא קיבל את זה.
דניאל רימון: אני צריכה להוכיח שהוא קיבל את זה.
דניאל רימון: אלא אם כן הוכח.
דניאל רימון: כתוב כאן שאני צריכה להוכיח בכל מקרה אחר.
דניאל רימון: בחלוף שני ימי עסקים, אני לא צריכה להוכיח.
מאיר שטרית: אלא אם כן הוכח כי הנמען קיבל וכולי.
דניאל רימון: בדיוק.
מאיר שטרית: נטל ההוכחה הוא עליכם.
ליהי פלדמן: הם רוצים ליצור כאן הקבלה למשהו שהוא בעצם מקביל לדואר רשום.
ליהי פלדמן: יש אפשרות לעשות אולי סוגים שונים של דיוורים כאשר סוג אחד הוא הודעה אוטומטית, אישור הודעה אלקטרונית כאשר המערכת מאשרת שזה הגיע לתיבה, וברמה הגבוהה יותר, לדאוג שממש אישור מקביל לאישור מסירה.
דניאל רימון: זה לא כל כך מורכב.
דניאל רימון: מבחינת התוכן אני לא רואה צורך בפילוח סוגי הדיווחים.
ליהי פלדמן: דברים שאת רוצה לוודא שהוא קיבל, הדרך לעשות את זה היא לקבל אישור חתימה של האדם עצמו.
ליהי פלדמן: הוא חתם על אישור מסירה, עם אותו אמצעי תוקן שכבר יש לו ביד, והוא שולח את זה בחזרה אליך ואת יודעת שהוא קיבל.
דניאל רימון: אבל אני לא רוצה ליצור אינסנטיב של דממת אלחוט בצד השני.
דניאל רימון: אם אני אתחיל להיות תלויה בו, שהוא נותן לי אישור מסירה, יאמר לי אותו אחד שהוא יודע שהוא צפוי להיות חשוד כמפר דין, הוא ילך לקריבים וידאג לא להיות זמין למחשב ולא יפתח.
דניאל רימון: אני לא רוצה לחכות ולהיות תלויה באישור המסירה שלו.
דניאל רימון: אני צריכה את החזקה הזאת כדי שגם כאשר שלחתי לו והוא בחר להיעלם, הוא ידע שהחזקה היא שהוא קיבל.
עמית אשכנזי: בכל מקרה המערכת מתעדת את זה.
עמית אשכנזי: המערכת מתעדת בדיוק מתי בן אדם מקבל.
מאיר שטרית: הדבר החשוב הוא שחובת ההוכחה היא עליכם שהוא קיבל את המסר.
מרים אילני: לפני 48 שעות.
מאיר שטרית: כאשר כתוב כאן קיבל, את יכולה לומר שאת שלחת במחשב והוא קיבל.
דניאל רימון: בחלוף יומיים, כן.
עמית אשכנזי: אחרי יומיים.
דניאל רימון: לפני כן זה לא יספיק.
נתן הרשקוביץ: הוא לא יוכל לנסוע לקריבים ולומר שהוא לא ידע במשך חודשיים.
חוזה ג'ואי פלג: רציתי לציין שאני בעד המערכת ואני ממש תומך.
חוזה ג'ואי פלג: אני חושב שיש עדיין כמה בעיות ועדיין לא השתכנעתי בנושא של הזיהוי.
חוזה ג'ואי פלג: אנחנו יודעים שבעיקר אנשי מקצוע משתמשים.
חוזה ג'ואי פלג: אם הודעתי לאדם חמש דקות לפני שהוא קיבל את המסר שהוא הולך לקבל דואר, אבל איך הוכחתי את זה?
מאיר שטרית: זה לא מספיק.
חוזה ג'ואי פלג: איך הוכחתי שדיברתי עם האדם הזה ולא עם הפקידה שלו או עם החבר שלו או מישהו שסתם עבר ליד הטלפון?
חוזה ג'ואי פלג: האדם אומר שהחוק מתיר לו 48 שעות, אבל אני התקשרתי אליו לפני כן.
מאיר שטרית: לכן חובת ההוכחה היא עליהם ולא עליו.
חוזה ג'ואי פלג: אבל איך היא תוכיח את זה?
מאיר שטרית: יש כל מיני דרכים להוכיח את זה.
חוזה ג'ואי פלג: דיברתי עם מישהו.
חוזה ג'ואי פלג: אני הולך לבית משפט ואומר שחמש דקות לפני התקשרו אלי ואמרו לי.
מאיר שטרית: זאת באמת לא הוכחה, אבל חובת ההוכחה היא עליהם.
מאיר שטרית: אם היא טלפנה אליו ורשום שהטלפון יצא מרשות ניירות ערך לבחור הזה, לטלפון שלו בשעה מסוימת, אם אתה היית השופט, היית אומר שיש פה הגיון.
חוזה ג'ואי פלג: יש מערכת שמזהה חד-ערכית מי זה האדם, ומצד שני אנחנו בונים את כל הנושא הזה.
חוזה ג'ואי פלג: אני מזהה קולית מישהו שמאוד דומה בקול שלו.
חוזה ג'ואי פלג: זאת אומרת, יש כאן איזושהי סתירה יסודית, בעיקר כאשר יש פתרונות.
חוזה ג'ואי פלג: אפשר לבקש שהצד השני באמת ישלח מייל שאכן קיבל.
חוזה ג'ואי פלג: דיברתי אתך, בבקשה תוכיח לי שקיבלת את המסר הקולי שלי.
מאיר שטרית: הם אמורים לאשר שאתם הודעתם להם?
נתן הרשקוביץ: המערכת יודעת מתי הוא נכנס.
חוזה ג'ואי פלג: המערכת מזהה כניסה לחשבון אבל לא לבן-אדם, אלא אם כן הבנתי לא נכון.
מרים אילני: אדוני, זה המצב היום והוא לא משתנה.
מרים אילני: אם הרשות רוצה לוודא שבאמת האיש קיבל את זה והוא לא יכחיש את זה, היא תאמר לו שישלח לה מכתב עכשיו שהיא דיברה אתו.
חוזה ג'ואי פלג: בדיוק, ותשלח לי את זה בחזרה באותה מערכת חד-ערכית.
דניאל רימון: מחלקת חקירות נוהגת ללוות בשיחת טלפון ולנסות להשיג באופן אקטיבי את הגורם אליו פנו כדי שהוא יחזור עם אישור.
דניאל רימון: זה המצב הנוהג.
דניאל רימון: אנחנו לא חושבים שנדרש לעשות תיקון חוק שמסדיר את זה.
מאיר שטרית: לא נתקלתם בבעיות בעניין הזה?
דניאל רימון: לא נתקלנו בבעיות בעניין הזה.
דניאל רימון: אני אפילו וידאתי את זה מול המחלקה.
מאיר שטרית: אם זה כך, לא נתקן.
נירה לאמעי-רכלבסקי: 44י תקנות בעניין דואר אלקטרוני מאובטח (א) שר האוצר יחד עם שר המשפטים יתקינו לפי הצעת הרשות או לאחר התייעצות עמה, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, תקנות בדבר -
מאיר שטרית: למה באישור ועדת הכספים?
דניאל רימון: כי חוק ניירות ערך הוא בוועדת הכספים.
מאיר שטרית: חוק ניירות ערך יכול להיות כאן.
מאיר שטרית: בעניין של מסר, זה רק ועדת המדע ולא ועדת הכספים.
מאיר שטרית: מה פתאום ועדת הכספים?
דניאל רימון: יש כספים ויש ועדת מדע וטכנולוגיה.
דניאל רימון: אגב, גם ב-מגנא לדעתי זה היה הפיצול.
דניאל רימון: החלק שמדובר על הגוף מאשר החתימה, זה נדון כאן.
דניאל רימון: החלק שמדבר על החובות שיש על הלקוח הסופי כמו ביחס לכל החובות שאנחנו מדברים לגבי ציבור המדווחים, הוועדה הרגילה בה הדברים האלה נדונים היא ועדת הכספים, וגם בעניין ה-מגנא זאת הוועדה שדנה ברכיב הזה.
מאיר שטרית: כי לא הייתה ועדת מדע.
דניאל רימון: הייתה ועדה בשמה הקודם.
דניאל רימון: עדיין הפיצול היה דומה באופן דומה למה שמוצע כאן.
מאיר שטרית: מה ההגיון לפצל?
מאיר שטרית: אני מבין שבתחומים של פעולת ניירות ערך ורשות ניירות הערך, בתחומים הכספיים, הפיסקליים ואחרים, זאת ועדת הכספים באמת.
דניאל רימון: קח למשל את הישות בתוך התאגיד שהיא זאת שצריכה לשבת שם על השלטר.
מאיר שטרית: למה זה עניין של ועדת הכספים?
דניאל רימון: באיזו תדירות צריכים להיכנס.
מאיר שטרית: מה יתרונה של ועדת הכספים על ועדת המדע והטכנולוגיה?
דניאל רימון: למשל, זאת אותה ועדה שקבעה שלעניין ה-מגנא זה צריך להיות דווקא נושא משרה בכירה או יועץ משפטי וכאן נצטרך לבחור אולי.