GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאל הרשקוביץ: אנחנו המדינה היחידה בעולם שמדינה שלמה יכולה להתעסק בגובה המים באגם מסוים בצפון המדינה.
דניאל הרשקוביץ: בכל מדינה אחרת בעולם היו רואים את הדבר הזה כאבסורד.
דניאל הרשקוביץ: המשאב היחידי שיש לנו הוא הראש היהודי, אותו משאב שאותו אנחנו צריכים לטפח.
דניאל הרשקוביץ: צריך להבין, הכשרה של איש מדע לא מתחילה באוניברסיטה.
דניאל הרשקוביץ: אתם מכירים את כל הסיפורים של אדם שבנו הגיע לגיל חינוך, גיל 6, והוא בא לאדמו"ר ושואל לאיזה בית ספר כדאי לשלוח אותו.
דניאל הרשקוביץ: אומר לו הרב: גיל 6 ועכשיו אתה בא?
דניאל הרשקוביץ: אתה בא 6 שנים מאוחר מדי, החינוך לא מתחיל בבית הספר היסודי.
דניאל הרשקוביץ: החינוך מתחיל, כמובן, בבית מרגע הלידה.
דניאל הרשקוביץ: אבל כשאנחנו מדברים על מערכות חיצוניות שאליהן אנחנו חושפים את הילדים אז זה בוודאי החינוך בגן הילדים, בבית הספר היסודי, בחטיבה ובתיכון ואחר כך בהשכלה גבוהה, בין אם זה במכללה ובין אם זה באוניברסיטה.
דניאל הרשקוביץ: אדם צריך לבלות באוניברסיטה לפחות כעשר שנים עד שהוא מגיע לדוקטורט: תואר ראשון, תואר שני, תואר שלישי.
דניאל הרשקוביץ: אם נעשה את החשבון של כל המערכות עד שאדם מגיע לדוקטורט, אנחנו מדברים על סדר גודל של לפחות 25 שנים.
דניאל הרשקוביץ: מדינת ישראל או כל מדינה בעולם - כבר עשו רבים את החישובים - משקיעה בהכשרתו של מדען, אם נגדיר מדען אותו אחד שהגיע לדוקטורט, כמיליון שקלים לאורך השנים.
דניאל הרשקוביץ: כאן אנחנו מגיעים לתופעה קשה מאוד שהמדינה סובלת ממנה.
דניאל הרשקוביץ: דיברנו על המשאב שלנו, שהוא המוח, והתופעה שאני מדבר עליה נקראת "בריחת מוחות".
דניאל הרשקוביץ: כ-3,000 מדענים ישראלים, אנשים שקיבלו דוקטורט בארץ, נמצאים היום בניכר, בעיקר בארצות הברית.
דניאל הרשקוביץ: הזכיר חבר הכנסת אורלב שאני פרופסור למתמטיקה, אז צריך לעשות מתמטיקה פשוטה: אם הכשרה של מדען עולה למדינה כמיליון שקלים וכ-3,000 מדענים ישראלים נמצאים בחו"ל ובעיקר בארצות הברית, פירושו של דבר הוא שמדינת ישראל מסבסדת את ארצות הברית הגדולה בכשלושה מיליארד שקלים.
דניאל הרשקוביץ: זה אבסורד.
דניאל הרשקוביץ: דרך אגב, זה לא פלא שבארצות הברית ובמדינות המערב העשירות כגון גרמניה, צרפת ואנגליה קופצים על המדענים הישראלים.
דניאל הרשקוביץ: אנחנו משקיעים השקעה של כשלושה מיליארד שקלים שלנו, הפירות נקטפים בחו"ל.
דניאל הרשקוביץ: התופעה הזאת, של בריחת המוחות, הרבה עסקו בה.
דניאל הרשקוביץ: ניתנו לה סיבות שונות, אמנה שתיים-שלוש.
דניאל הרשקוביץ: האחת, תשתיות המחקר בחו"ל טובות יותר.
דניאל הרשקוביץ: כשאני מדבר על תשתיות אני מדבר על מעבדות, מתקנים וכו'.
דניאל הרשקוביץ: קרנות המחקר שם הרבה יותר זמינות, הרבה יותר נדיבות, הרבה יותר רחבות וגם המשכורות יותר נדיבות.
דניאל הרשקוביץ: המדינה שלנו, זה לא סוד, דלה באמצעים כלכליים, מה עוד שלעוגה הזאת נוספים יותר ויותר צרכנים.
דניאל הרשקוביץ: דהיינו, היום על שבע אוניברסיטאות המחקר יש לנו עוד מרכזים אוניברסיטאיים ומכללות, ולכן העוגה נעשית קטנה.
דניאל הרשקוביץ: פירושו של דבר, ההשקעה בהשכלה הגבוהה יורדת באופן דרמטי.
דניאל הרשקוביץ: יש בעיה נוספת, זה מסוג ההשקעות שאת הפירות שלהן רואים רק כעבור שנים.
דניאל הרשקוביץ: יש השקעה שאני רואה את הפירות מחר-מחרתיים ואז אני, כנבחר ציבור, יכול להראות שהשקעתי וקיבלתי.
דניאל הרשקוביץ: אבל את ההשקעה הזאת יראו עוד עשר או עשרים או שלושים שנה, ולכן הדברים קשים יותר.
דניאל הרשקוביץ: צריך אומץ לב ציבורי להשקיע בהשכלה הגבוהה, אבל צריך להבין שעתידה של המדינה נמצא בנקודה הזאת.
דניאל הרשקוביץ: יש בעיות נוספות, אתמול ראינו את דוח מבקר המדינה ויש הרבה דברים שטעונים תיקון.
דניאל הרשקוביץ: אנחנו מקווים שמדינת ישראל עשתה צעד קדימה, לפחות ישנו מתווה שוחט, שאמנם המדינה עוד לא אימצה בפועל.
דניאל הרשקוביץ: אני מקווה שנתעשת כולנו – ואני פונה אלינו, כנבחרי הציבור - ונשקיע בתחום הזה כדי שנרים את ההשכלה הגבוהה למקומה הנכון, וממילא את עתיד המדע במדינת ישראל למקומו הנכון.
זבולון אורלב: שאלה אחת או שתיים, אנחנו חייבים לקצר.
תמיר קרקסון: אני תלמיד י"ב בעירוני ד' בתל אביב.
תמיר קרקסון: כתבתי עבודה בהיסטוריה ואני לומד באוניברסיטה הפתוחה.
תמיר קרקסון: רציתי לדבר בתור מישהו שרוצה להיות איש אקדמיה בעתיד, במיוחד בתחום שלי.
תמיר קרקסון: המסלול ידוע – תואר ראשון, שני, אולי שלישי ופוסט דוקטורט, ואחרי זה צריך לחזור לארץ ולפרנס איכשהו את המשפחה, ואתה בכלל לא יודע אם תוכל לעשות את זה מהעבודה שלך.
תמיר קרקסון: אני לא רוצה להיות לא-צנוע אבל אני חושב שיש לי כישורים אחרים, אולי בתחום המשפט, כישורים שהיו מבססים את משפחתי העתידית יותר.
תמיר קרקסון: זה מאוד מסוכן לבחור בתחום הזה, ובכל זאת אני לא רוצה לבגוד בעצמי, אני רוצה לעשות את מה שאני אוהב ולעשות מה שאני טוב בו, ולהרגיש שאני תורם לחברה ולעצמי בתחום הזה.
תמיר קרקסון: איך המדינה יכולה להבטיח לאליטה האינטלקטואלית שלה – לאו דווקא בתחומים שמחזירים לה כסף אלא בתחומים שמחזיקים את הדעת של המדינה - את האפשרות להבטיח את הקיום הפיזי שלה?
תמיר קרקסון: אפשר גם להתפרנס כשאתה לא חבר סגל בכיר, אבל זה מין מעגל שלא יוצאים ממנו, כי אם אתה בסגל זוטר או שאתה מורה מן החוץ אין לך אפשרות כלכלית לאפשר לעצמך לחקור ואז אתה תקוע במעגל שאתה לא יוצא ממנו.
תמיר קרקסון: אם נכנסים למעגל הזה מלכתחילה – והמדינה מכניסה המון אנשים לתוך אנשים למעגל הזה בגלל חוסר תקציבים - איך המדינה יכולה להבטיח את האפשרות להתפרנס, ולמה תקציבים לא נכנסים?
תמיר קרקסון: אולי אני תמים, יש רק כמה מפלגות שחורתות את הדבר הזה על דגלן, אבל למה זה לא קורה?
דניאל הרשקוביץ: אתה חוזר על הדברים שאמרתי.
דניאל הרשקוביץ: התשובה לדברים היא כסף.
דניאל הרשקוביץ: צריך להשקיע גם בתקנים, תגלה שבחוגים מסוימים בכלל אין תקנים או כמעט שאין תקנים, במיוחד במדעי הרוח ומדעי החברה.
דניאל הרשקוביץ: אל"ף – תקנים; בי"ת - תשתיות מחקר; גימל" - משכורות.
דניאל הרשקוביץ: כל הדברים האלה הם כסף, וכמו שאמרנו קודם צריך תובנה ואומץ לב להבין שאנחנו משקיעים בעתיד הרחוק, אבל זה עתידה של המדינה.
זבולון אורלב: דרך אגב, יום המדע הוא חלק מהניסיון לשנות את הדיסקט של יושבי הבית הזה.
זבולון אורלב: בסופו של דבר פה מוכרע התקציב ופה מוכרע סדר העדיפות הלאומי.
זבולון אורלב: זה חלק מהתרומה של הדיון הזה ולדברים שלך יש בוודאי גם כן השפעה, אני מקווה.
זבולון אורלב: נאפשר עכשיו לפרופסור חנוך גוטפרוינד מהאוניברסיטה העברית, כאמור יושב ראש חבר השופטים, לומר בקצרה על התחרות.
חנוך גוטפרוינד: קודם כול, אני מודה לכם על שאתם מארחים אותנו.
חנוך גוטפרוינד: זאת הפעם השניה שהדבר הזה מתקיים, אני מקווה שזה יהפוך למסורת.
חנוך גוטפרוינד: אם הכנסת החדשה מתחילה את דרכה באירוע כזה ואם זה סימן לבאות – אז זאת תהיה כנסת טובה.
חנוך גוטפרוינד: התחרות הזאת מתקיימת כבר 11 שנים במוזיאון המדע בירושלים.
חנוך גוטפרוינד: התחרות הזאת פתוחה לתלמידים מכל רחבי הארץ, מכל בתי-הספר ברחבי המדינה.
חנוך גוטפרוינד: מדי השנה מגישים כ-150 עבודות בכל התחומים של הידע והדעת: במדעי הרוח יש לנו עבודות בהיסטוריה, יש עבודות במתמטיקה.
חנוך גוטפרוינד: אמר קודם פרופסור הרשקוביץ שהוא אינו יודע איך להשוות היסטוריון לגיאוגרף, אז חבר השופטים ביום השיפוט צריך להשוות בין היסטוריון למתמטיקאי.
חנוך גוטפרוינד: היושב ראש דיבר על מחוננים.
חנוך גוטפרוינד: אינני יודע, שאני עומד בראשו, ביום השיפוט צריך להשוות בין היסטוריון והמתמטיקאי ולשפוט בין העבודות.
חנוך גוטפרוינד: היושב-ראש דיבר על מחוננים.
חנוך גוטפרוינד: אינני יודע מהי ההגדרה של מחוננות של פרופסור ברוך נבו, אבל אני יכול להבטיח לכם שהתלמידים שנמצאים פה מחוננים בכישרון, הם מחוננים בסקרנות, הם מחוננים בדמיון והם מחוננים גם באיזושהי אינטליגנציה אפילו רגשית – שהתלמידה דיברה עליה קודם - בבחירת הנושאים.
חנוך גוטפרוינד: אני כבר יודע מי זכה בפרסים ומי זכה בציונים לשבח, הם עדיין אינם יודעים.
חנוך גוטפרוינד: אבל זאת תחרות, וכמו בתחרות יש מעט שזוכים.
חנוך גוטפרוינד: על הזוכים נכריז היום בבית נשיא המדינה במעמד הנשיא ואז נסביר את הנימוקים שלנו.
חנוך גוטפרוינד: אבל לכם אומר, לפניהם, שכל מי שכאן כבר זכה מפני שהוא עבר סינון, ומה שיש כאן זאת הנבחרת של אזרחי המדינה הצעירים, ואם אנחנו מדברים על עתידה של המדינה אז הם עמוד התווך של העתיד הזה.
חנוך גוטפרוינד: תודה רבה לכם.
זבולון אורלב: תודה רבה לך, ואני בהחלט שותף לדעתך שכל אלו שהגיעו לשלב הגמר בתחרות כבר זכו.
זבולון אורלב: הדוברת הבאה היא חברת הכנסת דוקטור רחל אדטו, שכאמור היא רופאה במקצועה והייתה סגנית מנהל המרכז הרפואי "שערי צדק".
רחל אדטו: התחילו קודמיי בדבר תורה, וזה מחייב.
רחל אדטו: והנושא שרציתי לדבר עליו מתקשר לעבודה ברפואה מצד אחד וגם לפעילות הציבורית שעשיתי בעשור האחרון, וזה בעיקר בנושא קידום בריאות האישה.
חנוך גוטפרוינד: חבל שלא הגשת את זה לתחרות שלנו.
רחל אדטו: איך בכל זאת מתקשר דבר התורה?
רחל אדטו: הפרשה שיקראו בשבת הקרובה הן ויקהל-פקודי.
רחל אדטו: פרשת ויקהל עוסקת הרבה בבניין המשכן, ומשבחת את פעילות הנשים בבניית המשכן: "כל אישה חכמת לב בידיה"; "וכל הנשים אשר נשא ליבן אותן בחוכמה".
רחל אדטו: גם הפרשה הזו עוסקת הרבה בנשים, בחוכמת הנשים, ומכאן נגיע לשאלה מהי רפואה מגדרית ולמה חשבתי שזה נכון להביא את זה היום.
רחל אדטו: רפואה מגדרית היא דבר חדש שמתפתח בעשור האחרון - ההבדל בין נשים לגברים.
רחל אדטו: למרות שכולנו נולדנו שווים מסתבר שיש משמעות, שמתפתחת עם השנים, בנושא הרפואה המגדרית.
רחל אדטו: ההרצאה הזו לא מיועדת רק לרופאים אלא גם לאלה שפנו לכיוון של מדעי החיים, כי הפועל היוצא של סיום ההרצאה הזאת יהיה כמה הרבה צריך לחקור בתחום מדעי החיים ברפואה כדי לבסס את העניין של רפואה מגדרית.
רחל אדטו: מה זה זהות מגדרית?
רחל אדטו: אנחנו תמיד חושבים שאנשים נולדים לפי המין הביולוגי – גבר או אישה – וזה נכון, זו ההגדרה של אנציקלופדיה בריטניקה.
רחל אדטו: אבל כאשר מדברים על זהות מגדרית זה התפיסה העצמית של יחיד לגבי השתייכותו, כגבר או אישה, וזאת בשונה מהמין הביולוגי.
רחל אדטו: הזהות המגדרית היא דבר מורכב, סביבתי בעיקר – תפיסה חברתית ותפיסה סביבתית - מעבר למין הביולוגי.
רחל אדטו: במציאות, מה אנחנו רואים?
רחל אדטו: דבר ראשון, תינוק ותינוקת נולדים שווים.
רחל אדטו: הגוף הוא זהה המערכות הן שונות, מערכת המין בגבר ומערכת המין באישה הם חלק מההבדל.
רחל אדטו: מה אנחנו יודעים?
רחל אדטו: איך התחיל הנושא הזה?
רחל אדטו: מרבית המחקר הרפואי שנעשה עד היום הזה היה מחקר רפואי בגברים.
רחל אדטו: שיא האבסורד היה שחקרו לפני כ-12 שנה בארצות הברית השפעה של תרופת אספירין – תרופה שמדללת דם.
רחל אדטו: זה היה מחקר ענק של 35,000 גברים, ומתוך זה רצו להקיש האספירין הזה, שנתנו ללב של הגברים, יכול למנוע מחלות לב בעתיד.
רחל אדטו: אבל שכחו לשים נשים בתוך הקבוצה הזאת וחשבו שאפשר להקיש ממחקר האספירין גם על נשים וגם על גברים.
רחל אדטו: פה היתה נקודת המפנה, שארגוני הנשים בארצות הברית אמרו שלא יכול להיות שיקישו מתוך מחקר על גברים גם על נשים.
רחל אדטו: מאותו רגע הציפו את עניין המגדרים, שוני בין לב האישה ללב הגבר; שוני בין תפיסה איך התרופות עובדות – אם תרופה שעובדת בגבר עובדת אותו דבר גם באישה.
רחל אדטו: למשל, יש דבר מאוד משמעותי.
רחל אדטו: אצל אישה, כידוע, יש שינויים מחזוריים במהלך החודש בתקופת הפוריות.
רחל אדטו: זה יכול לשנות את תגובת גוף האישה לתרופות.
רחל אדטו: לכן המחקרים שעסקו רק בגברים או רק בנשים למעשה זנחו כל דבר שקשור להורמונים וקשור למין.
רחל אדטו: בעבר הייתה תפיסת האישה כגבר קטן ולא כגוף עצמאי.
רחל אדטו: מכאן היה צריך לשנות את זה.
רחל אדטו: אני לא יכולה לעבור על כל ההבדלים.
רחל אדטו: אנחנו יודעים שיש שינויים מהותיים במוח, בשיניים, בתפיסת הכאב, בלב וכלי הדם, בריאות, במערכת העיכול, במערכת החיסונית, במטבוליזם של התרופות ובעצמות.
רחל אדטו: כל דבר כזה הוא תורה שלמה, עולם שלם.
רחל אדטו: אביא כמה דוגמאות על קצה המזלג.
רחל אדטו: למשל, אם נתייחס למערכת העיכול, אנחנו יודעים שבבלוטות הרוק יש תכולת סוכר גבוהה יותר בתקופות שונות של המחזור, היריון והנקה.
רחל אדטו: נסתכל על חניכיים – דלקת חניכיים שכיחה פי שלושה יותר בנערות מאשר בנערים.
רחל אדטו: הקיבה מתרוקנת אצל הגבר הרבה יותר מהר מאשר אצל האישה, גם אם נבדיל בין מזון מוצק לנוזלים.
רחל אדטו: דבר אחרון, ידוע שגברים סובלים יותר מאולקוס מאשר נשים.
רחל אדטו: תיכף יקפצו הגברים ויגידו: זה מהצרות שנשים עושות.
רחל אדטו: זה באופן מובנה.
רחל אדטו: נמשיך עם מערכת העיכול - לנשים יש פחות סבילות לאלכוהול מאשר לגברים.
רחל אדטו: אצל אישה המשמעות של שתי כוסות יין היא הרבה יותר גדולה מאשר אצל גבר וזה בגלל חוסר של אנזים שנמצא בקיבה ומפרק את האלכוהול.
רחל אדטו: גם מחלות דלקתיות של המעי - מעי רגיז, קוליטיס, קרון – הן מחלות שכיחות יותר בגברים מאשר נשים.
רחל אדטו: מיגרנה זה התקפי כאב ראש.
רחל אדטו: אנחנו יודעים שהשכיחות בנשים הרבה יותר גבוהה מאשר בגברים.
רחל אדטו: למה זה?
רחל אדטו: זה רקע משפחתי, פגם כרומוזומלי ידוע, ופה נכנס העניין של שינויים הורמונאליים שיכול להשפיע על מיגרנה.
רחל אדטו: מוח זה דבר מעניין.
רחל אדטו: אנחנו יודעים שיש נפח שונה למוח גבר ומוח אישה, וזה לא אומר שום דבר לגבי תפקוד המוח.
רחל אדטו: אנחנו יודעים שיש הפרשה מבלוטת ההיפותלמוס - בגברים ההפרשה ההורמונאלית מההיפות
רחל אדטו: למוס היא על בסיס קבוע; בנשים ההפרשה היא מחזורית.
רחל אדטו: בנשים יש יותר עצבים באזורים ספציפיים, צפיפות סיבים באזורים אחרים.
רחל אדטו: אנחנו יודעים גם דבר מעניין, שנשים וגברים משתמשים בחלקים שונים של המוח למטרות דומות.
רחל אדטו: למשל, לנשים יש שני מרכזי דיבור: בצד הימני ובצד השמאלי.
רחל אדטו: לגבר יש מרכז דיבור אחד.
רחל אדטו: מה המשמעות?
רחל אדטו: כאשר יש אירוע מוחי ונפגע במוח מרכז הדיבור, אצל אישה, בגלל שיש לה שני מרכזי דיבור, מצד ימין ומצד שמאל, היכולת שלה לדבר חזרה הרבה יותר גבוהה מאשר אצל גבר, שאם אצלו היה אירוע מוחי בצד שבו נמצא מרכז הדיבור שלו אין לדיבור יכולת לחזור.
רחל אדטו: הדוגמה האחרונה היא ריאות.
רחל אדטו: הריאות קטנות יותר בנשים.
רחל אדטו: כשיש מחלת ריאה היא הרבה יותר חמורה באישה.
רחל אדטו: הדוגמה המאוד משמעותית היא כאשר מעשנים בנות ובנים מעשנים אותה כמות סיגריות.
רחל אדטו: אם לאישה יש סרטן ריאה כתוצאה מזה, המחלה אצלה הרבה יותר מהירה והרבה יותר קטלנית.
רחל אדטו: לסיום, איך זה מתחבר אליכם?
רחל אדטו: יש צורך במודעות ובהבנה שיש שוני.
רחל אדטו: יש צורך בהרבה מחקר בסיסי, והמחקר הבסיסי יוביל להסברים למה יש את השונות ואיך מטפלים בשונות כאשר מתייחסים למחלות האלה ולאחרות.
רחל אדטו: (מחיאות כפיים)
זבולון אורלב: אין נוהגים למחוא כפיים.
זבולון אורלב: יש שאלות?
זבולון אורלב: אנחנו עוברים לחבר הכנסת נחמן שי, מקדימה.
זבולון אורלב: כידוע, הוא היה דובר צה"ל, תת-אלוף.
זבולון אורלב: כמו שאמרתי, גם אני סקרן לדעת.
נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, בוקר טוב.
נחמן שי: מצאתי בנייר העבודה שמשרד המדע הואיל באדיבותו להעביר לי, שהיה באפריל כנס בברלין.
נחמן שי: זה היה מפגש בין שני שרים: שר המדע מישראל ועמיתתו מגרמניה, והנושא היה "מדע כדיפלומטיה של אמון".
נחמן שי: הנה לך ההוכחה, ידידי זבולון, שמילים כמו "דיפלומטיה" ו"מדע" לא רחוקות כל כך אחת מהשניה.
נחמן שי: הן משתלבות יפה מאוד בעולם אחד, שאני מאמין גדול שללו, ואני מקווה שכולכם תוכלו בבוא העת לקדם אותו בעבודתכם המדעית.
נחמן שי: אסביר למה אני מתכוון.
נחמן שי: מדינת ישראל, שכולנו גאים להיות אזרחיה, מצטיירת בעולם כמדינה שמרנית, מיליטריסטית, דתית קיצונית, שעוסקת בעיקר בעברה ובמריבותיה ובכך היא מעסיקה את העולם כולו.
נחמן שי: אני אומר את הדברים האלה בהתבסס על עבודת מחקר שנעשתה לפני כשבע-שמונה שנים בארצות הברית ושהוגשה למשרד החוץ.
נחמן שי: כתוצאה ממנה מדינת ישראל נכנסה לפרויקט שקרוי "מיתוג מחדש של ישראל", וגם המיתוג עצמו כבר עובר כמה שלבים.
נחמן שי: הוא נמצא קרוב לסיום עכשיו.
נחמן שי: במיתוג לקחו בחשבון איך ישראל נראית, לצערנו, ואחר כך איך ישראל רוצה הייתה להיראות ומה ניתן לעשות כדי שהיא תיראה אחרת בעיני העולם.
נחמן שי: בין הדברים שאנחנו מוצאים עצמנו עושים אבל לא נחשבים הוא המדע.
נחמן שי: ריכזתי פה חומרים שקיבלתי ממשרד החוץ אבל חבריי ממשרד המדע מכירים, וכולכם יודעים על הישגי המדע של ישראל.
נחמן שי: למשל, ישראל נמצאת במקום השלישי בעולם במספר מאמרים מדעיים למיליון נפש; במספר הפטנטים שנרשמים למיליון נפש אנחנו נמצאים מקום חמישי בעולם נכון לשנת 2007.
נחמן שי: אני לא מדבר על הכינוי שהדביקו לישראל: מול הסיליקון ואלי מכנים אותה סיליקון ואדי; בשיעור ההשקעה במחקר ופיתוח אזרחי ביחס לתוצר הגולמי אנחנו ראשונים בעולם; ראשונה בעולם ביחס הון סיכון ביחס לתוצר הגולמי; שניה בעולם בשיעור ההיי-טק מכלל הייצור התעשייתי וכדומה.
נחמן שי: בנוסף, כל מיני המצאות יומיומיות, שכולנו מכירים, מ-ICQ ודרך פרוטוקול ההצפנה RSA ואחרים, אני לא מדבר על מספר חתני פרס נובל שיש כבר, תודה לאל, ממדינת ישראל, שמביא אותנו למקום שביעי בעולם במספר פרסי נובל לאוכלוסייה.
נחמן שי: זאת אומרת, יש לנו פה אוצר.
נחמן שי: הוא לא מפתיע בהשוואה לדברים שכבר שמעתם, בעיקר מפרופסור הרשקוביץ.
נחמן שי: איננו יודעים איך למנף את ההישגים המדעיים שלנו כדי שניראה, נישמע ונתקבל בעולם בצורה שונה.
נחמן שי: זאת הדיפלומטיה הציבורית, ידידי זבולון.
נחמן שי: זאת הדרך שבה מדינה מקדמת את ענייניה בעולם, לאו דווקא באמצעות האמצעים הצבאיים והכלכליים שלנו, שכולנו מכירים אותם, אנחנו יודעים לעשות בהם שימוש ואנחנו עושים בהם שימוש, ובצדק אנחנו עושים בהם שימוש.
נחמן שי: אבל זה רק ערוץ אחד של תקשורת עם העולם – אני מדבר על הסביבה הקרובה ועל העולם כולו - יש גם ערוץ תקשורת אחר, שנקרא "עוצמה רכה".
נחמן שי: המדע הוא אחד מאבני היסוד של עוצמה רכה של מדינה.
נחמן שי: זו כבר לא תיאוריה, הבאתי דוגמאות, אתם מכירים אותן.
נחמן שי: יש לנו מה להציע, יש לנו מה למכור.
נחמן שי: יש מערכת שלמה של יחסי חוץ מדעיים של מדינת ישראל.
נחמן שי: שוב, אני חוזר לאינפורמציה שהעבירו לי ממשרד המדע: שיתוף פעולה עם עשרות מדינות, 40 מדינות, שיש לנו הסכמים מדעיים דו-צדדיים אתן.
נחמן שי: אנחנו שותפים לפרויקטים אירופאים מהשורה הראשונה, ממאיץ החלקיים ואחרים, אנחנו בונים לוויינים – יש את לוויין "ונוס" שאנחנו עוסקים, והוא לא הראשון.
נחמן שי: זאת אומרת, אנחנו שחקנים במגרש הזה, אנחנו קיימים שם.
נחמן שי: איך אנחנו הופכים את זה למנוף, שמדינת ישראל תיראה בעיני העולם כמקור של ידע, של עזרה, של סיוע?
נחמן שי: שבעולם יבינו שישראל יודעת מה להציע, חוץ מאשר פיתוחים צבאיים או שימוש בנשק, שאני לא מבטל אותם.
נחמן שי: הם חיוניים בדרכם שלהם.
נחמן שי: זאת השפה שאנחנו צריכים גם לדבר בה, לא רק לדבר בה.
נחמן שי: לכן, אני חושב שלכם יש משימה.
נחמן שי: גם היום, במקום שאתם נמצאים בו, וגם בעתיד באמצעות הרשתות החברתיות שכולנו מחוברים להן, שהופכות להיות גם רשתות עם תכנים שונים: רשת המדע הבינלאומי, רשתות אחרות שאתם יכולים להתחבר אליהן, אתם כבר עכשיו יכולים לשאול ולהשיב על מקומה של מדינת ישראל, על תפקידה של מדינת ישראל, על השליחות שיש במדינת ישראל.
נחמן שי: כשקצת תגדלו, עוד בשנים הבאות תתחילו לנסוע, לפגוש עמיתים שלכם.
נחמן שי: זה המגע האישי, הוא לא רק על: מה אתה פיתחת ומה אני המצאתי, זה גם: מה אתה עושה שם ומה אני עושה שם; למה אנחנו פה?
נחמן שי: מה אנחנו עושים פה?
נחמן שי: אנשים שואלים, ובצדק שואלים.
נחמן שי: הדוח-שיח שלכם, שמתחיל אולי בנושאים מדעיים, הופך מהר מאוד לדו-שיח הרבה יותר רחב והרבה יותר רלוונטי לשוטף.
נחמן שי: אני יודע שלמדע את החיים משלו, ואתם תהיו שם ותראו שזה חיים נפלאים, אבל יש גם יומיום ויש גם עכשיו.
נחמן שי: המדען שהיום אוכל צהרים עם חבר שלו באיזה במכון מחקר בקליפורניה, הוא ישאל אותו: תגיד, מה עם החייל הישראלי הזה, גלעד שליט?
נחמן שי: מה קורה אתו?
נחמן שי: המדען הישראלי אמור וצריך, ומקווה שגם ידע להשיב לו, למה מדינת ישראל החליטה שהיא לא מחליפה X מחבלים בחייל שבוי.
נחמן שי: גם את זה הוא צריך לדעת.
נחמן שי: על הציר הזה, של שיתוף הפעולה, ההבנה ביניהם והתקשורת שקיימת ביניהם, גם מסרים מהסוג הזה יכולים לעבור.
נחמן שי: לכן אני מחשיב מאוד את המדע בישראל.
נחמן שי: המדע לא צריך אותי בשביל שאגיד לו את זה, אבל אני חושב שהוא אחד הגורמים הכי חשובים באותו דו-שיח, שאני מאוד מקווה שמדינת ישראל תדע לפתח, עם הסובבים אותנו, החל בפלסטינים, אלה שאנחנו נלחמים בהם ללא הפסק, ומדינות ערב והעולם המוסלמי, שלפעמים אנחנו מצליחים להעביר אליהם את המסרים האלה.
נחמן שי: בהגדרה הכוללת - כל מקום בעולם שמוכן לשמוע, לראות ולקבל אותנו.
זבולון אורלב: אני מודה לך על הדברים שבהחלט השכילו גם אותי.
זבולון אורלב: האם יש למדענים הצעירים משהו לשאול?
זבולון אורלב: דרך אגב, אמרו לי שהיית מנכ"ל משרד המדע.
זבולון אורלב: שכחתי.
נחמן שי: אבל אני לא שכחתי.
נחמן שי: אפילו באתי לכאן כשהיית יושב ראש הוועדה.
נחמן שי: שם עברתי את החינוך אצל אבי, חוסאם ואחרים שלימדו אותי מה זה מדע.
נחמן שי: הם עשו עבודה טובה, אני חושב.
זבולון אורלב: כל מנכ"ל לשעבר של משרד ממשלתי שמגיע להיות חבר כנסת אני מברך, בתור מנכ"ל לשעבר של שני משרדי ממשלה: welcome to the club.
זבולון אורלב: אני חושב שזה מעשיר את הכנסת.
זבולון אורלב: אנחנו מתקדמים לדובר הבא, חבר הכנסת עורך הדין אברהם מיכאלי, שהוא חבר סיעת ש"ס.
זבולון אורלב: כאמור, חבר מאוד פעיל בוועדת המדע והטכנולוגיה.
זבולון אורלב: הגיע חבר הכנסת בני בגין.
אברהם מיכאלי: תודה, אדוני היושב ראש, אני חושב שצריך לציין באופן מיוחד את הכינוס הזה.
אברהם מיכאלי: השתתפנו בו בשנה שעברה בבית הנשיא וראינו את האפקט החיובי שיש למעמד הזה של מדענים צעירים, שמגיעים לבית הנשיא וזוכים שם להוקרה הכי מכובדת שאפשר להגיע אליה.
אברהם מיכאלי: את הפרסים מחלק נשיא המדינה ואני חושב שזה מוסיף להם גאווה ונותן להם עוד דחף חיובי להמשיך בדרך שהם כבר עוסקים בה.
אברהם מיכאלי: אני מבין שיש מדענים צעירים שלא התחילו את זה רק בשנה-שנתיים האחרונות, יש פה ילדים כבר מגיל 8-9 פיתחו לעצמם את החשיבה המדעית כדי להגיע לזה, ועל זה מגיע להם יישר כוח.
אברהם מיכאלי: מגיע גם יישר כוח גם לכל אלה שמעודדים אותם: ההורים, המורים והצוות הנפלא שמלווה אותם במשך עשור לפחות, אני מבין.
אברהם מיכאלי: לגבי הנושא שאדבר עליו – לצערנו, כולנו שומעים על המשבר הכלכלי הגלובלי, העולמי.
אברהם מיכאלי: כמובן שזה לא פוסח על מדינת ישראל.
אברהם מיכאלי: אתמול הייתה לנו ישיבה מיוחדת, שרוב חברי הכנסת השתתפו בה, עם ראשי המשק, כולל נגיד הבנק ואנשי אקדמיה.
אברהם מיכאלי: יושב- ראש איגוד התעשיינים הציג תמונה מאוד קודרת לאן אנחנו הולכים בשנה הקרובה.
אברהם מיכאלי: אין ספק שהמשבר הזה כנראה לא יוכל לדלג על מחקר מדעי, לא על השכלה גבוהה ולא על הדברים שפרופסור הרשקוביץ דיבר עליהם.
אברהם מיכאלי: הוא דיבר על הבעיה הכאובה שיש למדינה שלנו, שהמוחות הכי טובים של המדינה שלנו מתחנכים פה, גדלים ולצערנו הם עוזבים אותנו ותורמים את הידע שצברו במדינה במדינות זרות.
אברהם מיכאלי: הנתונים של מחלקת המחקר שלנו, הממ"מ של הכנסת, מראים נתונים מדהימים, כמה שמדינת ישראל מחזיקה את המחקר של רוב מדינות העולם, ולא באחוזים זניחים אלא באחוזים מאוד בולטים.
אברהם מיכאלי: מצד אחד זה חיובי, שאנחנו ברוך השם המוחות של העולם, אבל מצד שני זה ההפסד שלנו.
אברהם מיכאלי: להבדיל אלף הבדלות, במדינות טוטליטריות לא נתנו למדענים לצאת בגלל מה שתרמו להשכלה שלהם, ואמרו: את מה שנתנו לכם, את ההשכלה, תשאירו אצלנו ותתרמו למדינה שלנו.
אברהם מיכאלי: חלילה, אנחנו לא חושבים באותה צורה, אבל זה מראה לנו על הקושי של המדען, החוקר ואיש האקדמיה שהתחנך בארץ להמשיך לעסוק במקצוע שלו בארץ.
אברהם מיכאלי: השאלה היא מה אנחנו, כאנשי הציבור שיושבים פה ובממשלה, תפקידנו לעשות - הן ככלל, לגבי בריחת המוחות, והן לגבי הסוגיה של המשבר הכלכלי שפוקד אותנו.
אברהם מיכאלי: הלוואי שאתבדה, אבל כנראה שזה הולך ומחמיר לגבינו, לפחות בשנה הקרובה.
אברהם מיכאלי: אני יכול להיות אופטימי בכך שהאוצר כבר התחיל לתת כמה כיוונים של השקעה מיוחדת של תקציבים מוגדלים למחקר ופיתוח.
אברהם מיכאלי: זה פתרון שעשוי לעודד את התחום שעד עכשיו הוזנח במשך שנים, והיו גם קיצוצים בתקציב מערכת ההשכלה הגבוהה ובתקציב המחקר.
אברהם מיכאלי: האוצר התחייב בפני ועדת הכספים של הכנסת על סכומים לא מבוטלים.
אברהם מיכאלי: אם הם יתחילו לעבור למחקר ופיתוח באופן מעשי זה יכול אולי להחזיר חזרה את המוחות שברחו ממדינת ישראל.
אברהם מיכאלי: אני מתייחס לדברים שפורסמו, אנשים שנשאלו אם יהיו מוכנים לחזור לארץ, ואני מבין שהרבה חוקרים ישראלים שנמצאים בחו"ל היום אמרו:
אברהם מיכאלי: אולי זאת ההזדמנות שלנו לחזור לארץ בתקופה הקרובה ואם ייתנו לנו כלים מינימליים נעזוב את המקום הנוח שיש לנו בחוץ לארץ ונחזור לארץ.
אברהם מיכאלי: האוצר מדבר על 200 מיליון שקלים שיעביר בשלב הראשון לתקציב המדען הראשי.
אברהם מיכאלי: 200 מיליון כבר אישרו ועוד 150 מיליון אמורים להיות בתקציב של 2009.
אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, יש 250 מיליון נוספים למחקר ופיתוח בחברות בתחום הביו-טכנולוגיה.
אברהם מיכאלי: זו קרן שתמונף על-ידי השוק הפרטי כנראה, ויוקצו עוד 50 מיליון שקלים להקמת מרכזי מחקר ופיתוח בפריפריה.
אברהם מיכאלי: זה לא מספיק, לדעתי, ויש המלצות של בנק ישראל שהנגיד פירסם, ל-750 מיליון שקלים נוספים לעניין של מחקר ופיתוח.
אברהם מיכאלי: אם נסתכל בגדול אולי זה שום דבר, אבל חייבים לעשות צעדים מיוחדים לכיוון כזה.
אברהם מיכאלי: אתמול נשיא התאחדות התעשיינים אמר במחאה גדולה שעל כל שקל שמשקיעים במו"פ, השקעה בהיי-טק, השקעה באנשים שיוצרים מקומות עבודה – הוא דיבר על מינימום 15 שקלים רווח, כאשר אנחנו יודעים שיש אופטימיים שמדברים אפילו על הרבה יותר.
אברהם מיכאלי: אבל אפילו אם לא נלך על 15 שקלים אלא על 10 שקלים רווח על כל שקל אנחנו, כמדינה, חייבים לנצל את ההזדמנות הזאת.
אברהם מיכאלי: איך נוכל לחזור לשיפור המצב הכלכלי?
אברהם מיכאלי: איך נוכל לבטל את הגזירות שעלולות לבוא עלינו, מבחינת האבטלה ומצוקת התעסוקה?
אברהם מיכאלי: אולי זה כיוון שאנחנו צריכים לעודד - הן מחקר היי-טק, הן מחקר במוסדות להשכלה גבוהה.
אברהם מיכאלי: כמובן, עם כל הביקורת של מבקר המדינה שאתמול קראנו ולא שמחנו לראות.
אברהם מיכאלי: אנחנו תומכים בראשי המוסדות להשכלה גבוהה בכנסת ונלחמים בשבילם, לא יכול להיות שהם יאכזבו אותנו עם ביקורת כזאת נוקבת שמבקר המדינה מפרסם.
אברהם מיכאלי: לדעתנו, בתקופה הקשה הזאת, צריכים חלוקת עוגה נכונה, לעודד את ההשקעות המיוחדות בתחום שיכול להיות תחום יצירתי בכיוון של שיפור המצב הכלכלי.
אברהם מיכאלי: כמובן, גם להשקיע במדענים עולים.
אברהם מיכאלי: בוועדת המדע ובוועדת העלייה קיבלנו דיווחים כמה וכמה פעמים על מדענים עלים שמסתובבים בארץ ולא מנוצלים בכיוון חיובי.
אברהם מיכאלי: צריך לעשות הכול כדי שעם כל המשבר הזה נצא מורווחים, שנוכל לרכז את הכול ביחד ולהוציא מזה תוצאה טובה.
זבולון אורלב: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאלי.
זבולון אורלב: אם יש למדענים הצעירים שאלות, בבקשה.
שחר גבירץ: אני מתיכון "אמי"ת גוש דן", כיתה י"ב.
שחר גבירץ: הצגת נתון שעל כל שקל השקעה יש 15 שקלים רווח.
שחר גבירץ: לפי מה שהבנתי, מדובר בחברות פרטיות.
שחר גבירץ: אמרת "חלוקה נכונה יותר של העוגה" – הכוונה להעלאת המיסים על חברות פרטיות כדי לאפשר השקעה באקדמיה או ליצור תוכניות שיעודדו חברות פרטיות להשקיע מעצמן באקדמיה?
שחר גבירץ: איך אתה מתכוון ליצור את אותה חלוקה הנכונה של העוגה?
אברהם מיכאלי: התקציבים שדיברתי עליהם, המדינה החליטה עליהם כהשקעה במדען הראשי במחקר ופיתוח.
אברהם מיכאלי: זה לא הנושא של השקעת שקל מול רווח של 15.
אברהם מיכאלי: פה מדובר על תוכנית נוספת, שנשיא התאחדות התעשיינים הציג לנו אתמול.
אברהם מיכאלי: מדובר בהשקעה מותנית, שכל מפעל שייקח על עצמו להעסיק 5,000 עובדים במסגרת ההשקעה הנוספת המיוחדת, לדוגמה, רק אחרי שיוכיח שאכן עשה מה שהתחייב רק אז יקבל כסף.
אברהם מיכאלי: זה עידוד מבלי לזרוק כסף, במירכאות.
אברהם מיכאלי: המפעל מוכן להתחייב להעסיק עוד עובדים, אחרי שיוכיח שאכן מעסיק אותם יקבל את אותו שקל.
אברהם מיכאלי: פה מדובר על הגדלה של פוטנציאל תעסוקה, זה כסף שלא נוגע כרגע לתקציב האוניברסיטאות והמחקר המדעי, שעליו מדובר במסגרת המדען הראשי.
שחר גבירץ: היום יש מצב כלכלי שהוא מאוד דינמי.