GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל איתן: זאת לא תקלה בכלל.
חיים רביה: למה הדברים דומים, שבהדפסת עיתון לא נפנה למוציא לאור, נפנה לבית הדפוס.
חיים רביה: נגיד לו אתה - - -
מיכאל איתן: נכון, אנחנו יכולים לפנות בהוצאת דיבה גם לבית הדפוס.
חיים רביה: יש לנו חייב עיקרי.
מיכאל איתן: לא, אני לא חייב לפנות, אני לא חייב בהוצאת דיבה לפנות לחייב העיקרי.
תמר קלהורה: בדיני נזיקין אתה לא חייב לפנות לחייב העיקרי, אם יש מעוולים במשותף אתה יכול לפנות למי שאתה רוצה.
מיכאל איתן: חיים, אני לא מקבל את עמדתך.
חיים רביה: כל מה שעושה הספק בסיטואציה הזאת זה מאפשר לי לאחסן את האתר, אבל אני ידוע, אני המעוול.
מיכאל איתן: אתה ידוע והספק יודע שיש כאן עוולה והוא משתף איתך ביחד פעולה.
מיכאל איתן: אנחנו דנים באחריות ספקי אינטרנט ויש להם אחריות, מוגבלת, נותנים להם חסינות, אנחנו לא משחררים אותם ואומרים שבגלל שאתם יודעים שחיים רביה ישנו אתם פטורים ולא תעשו כלום.
מיכאל איתן: זה מה שאתה מציע.
חיים רביה: אנחנו משחררים את הנפגע מלפנות אל הפוגע.
מיכאל איתן: אני לא משחרר אותו מכלום.
מיכאל בירנהק: בדוגמה שלך הספק יודע מי אתה.
נירה לאמעי: הוא חייב לפנות אליך.
חיים רביה: גם הנפגע יודע מי אני.
תמר קלהורה: אבל הנפגע יכול להחליט אל מי הוא רוצה לפנות.
מיכאל בירנהק: הנפגע רוצה שהחומר יוסר כי כל שניה שזה שם זה פוגע בו.
מיכאל בירנהק: והוא פונה אליך ונטויז'ן יודעים מי אתה.
נירה לאמעי: והם חייבים לפנות אליך.
תמר קלהורה: אם לא קודם יסירו.
נירה לאמעי: הם לא יכולים קודם להסיר, הם חייבים את התגובה של חיים.
חיים רביה: ברגע שזהותי ידועה הוא פונה אלי במישרין, שלא יהפוך את הספק לבעל ריב, לספק אין ענין במישרין בסיטואציה כזאת.
חיים רביה: אני מדבר על אותם מקרים בהם זהותו של הפוגע ידועה.
חיים רביה: הוא מפרסם אותה ברבים.
חיים רביה: יהונתן מפרסם את שמו.
מיכאל איתן: זכותי לפנות לספק, לא רוצה לפנות אליו.
מיכאל איתן: לספק יש אחריות גם, אל תהפכו את הספקים לכלום, אנחנו מחפשים את דרך הביניים, אנחנו מתחשבים בהם, אנחנו הולכים לקראתם, אבל אנחנו לא נותנים להם חסינות.
יהונתן קלינגר: הבעיה פה היא לא הטלה או אי הטלת אחריות על הספק.
מיכאל איתן: כן, זה החוק, החוק שלנו דן באחריות הספקים.
יהונתן קלינגר: לא, הבעיה בהליך הזה היא איזה שהוא אפקט שנוצר על בעלי תוכן.
יהונתן קלינגר: נניח Ynet היו מאחסנים את האתר שלהם בחוות שרתים של צד שלישי, היית פונה לאותה חוות שרתים ואלה היו מסירים את כל Ynet בגלל טוקבק פוגע עד לסיום הבירור.
קריאה: למה את כל Ynet?
יהונתן קלינגר: כי אין להם גישה לקרביים של המערכת, אין להם הרשאות למחוק טוקבק ספציפי.
מיכאל איתן: הם היו אומרים ל-Ynet, תדעו לכם שאנחנו מחוייבים להוריד את זה, אם אתם לא מורידים נאלץ להוריד לכם את כל האתר.
מיכאל איתן: ש-Ynet יחליטו מה שהם רוצים.
תמר קלהורה: לטוקבק Ynet היא הספק.
יהונתן קלינגר: לטוקבק גם האתר המארח הוא הספק ולא רק Ynet.
תמר קלהורה: בדיני נזיקין ובכלל במשפט להכתיב לאדם את מי הוא יכול לתבוע זה לא מקובל.
תמר קלהורה: הספק ומפיץ המידע, אם להשתמש במונחים של החוק, הם מעוולים במשותף והכלל לגבי מעוולים במשותף בנזיקין, בגדול, למעט בשאלות של הפטור, והכלל לגבי מעוולים במשותף בנזיקין זה שאתה יכול לתבוע את מי מבין האנשים שאתה טוען שהם שותפים לעוולה ואתה יכול לתבוע ממנו את כל הפיצוי, אחר כך הוא הולך אם הוא רוצה ומגיש תביעות שיפוי.
תמר קלהורה: אבל התובע חופשי לחלוטין לתבוע את מי שהוא רוצה.
תמר קלהורה: אם חיים הוא עורך דין מכובד עם כסף, אז יש לנפגע מלשון הרע שכתובה באתר של חיים אינטרס לתבוע גם את חיים אבל גם לפנות לספק כדי שיוריד, אבל אם חיים יש לו אתר והוא ילד בן 15 ונעשה אותו גם יתום כדי שלא יהיה מאחוריו כיס עמוק, גם אין אבא ואמא, אז מן הסתם לא ירצו ללכת לחיים וילכו ישר אל הספק, אבל זאת זכותו של האדם שנפגע.
מיכאל איתן: גמרנו את הנקודה הזאת.
מיכאל איתן: עכשיו הענין של הימים.
שאול שרצר: אני רוצה לומר לאדוני שהגענו לסעיף הכי חשוב בחוק.
שאול שרצר: אנחנו מתווכחים כאן על דברים, 90% מהזמן על חופש הביטוי.
שאול שרצר: אני מהצד של זכויות יוצרים, קנין רוחני שבמקרה אנחנו מדברים על סרטים.
שאול שרצר: במקרה הזה אני לא חושב שכל הויכוח הזה הוא לגיטימי כי הוא שולי השוליים, אין חופש ביטוי בענייני הפרות זכויות יוצרים.
נירה לאמעי: אין חופש ביטוי בכלל?
תמר קלהורה: הסתה לאלימות יש, לשון הרע יש.
שאול שרצר: חופש הביטוי היחידי בענין הזה הוא החופש לבקר איזה שהיא יצירה שמוגנת על ידי - - -
מיכאל איתן: תתפלא לשמוע שאפילו בחוק עצמו של זכויות יוצרים יש עקרונות שבהם אינטרסים אחרים גוברים על הענין של זכויות היוצרים.
מיכאל איתן: אני לא מומחה לחוק זכויות יוצרים אבל את זה אני יודע.
מיכאל איתן: זה סותר את כל מה שאתה אומר.
שאול שרצר: מהצד שלנו הדגש לא ילך למקומות נידחים כמו ספריות לאומיות וכל מיני שימושים הוגנים אחרים, לא על זה אני מדבר, אנחנו כרגע מעודדים בחוק הזה הפרת זכויות - - -
מיכאל איתן: על מה אתה מדבר עכשיו?
שאול שרצר: אני רוצה דבר פשוט, בעניינים של זכות יוצרים על יצירה אודיו ויזואלית, שקודם כל יסירו אותה.
שאול שרצר: כל המנגנון של תפנה אליו, תחפש אותו, הנפגע שלח מכתב תלונה במסמך, היצירה הזאת תוסר.
מיכאל איתן: זה מה שאמרת.
מיכאל איתן: מי מתנגד?
שירלי שנירמן: אדוני, להסיר בלי לקבל את התגובה של הבן אדם שהעלה את החומר, לצורך הענין זה יכול להיות סרטון עם מוסיקה, זה בעיני ידרבן אנשים להגיש תלונות סתם.
שירלי שנירמן: אם אתר לא מחוייב לבדוק, לא רוצה לבדוק לפני שהוא נוגע ביצירה עם מי שהעלה אותה, מה הזכויות שלו, יכול מאוד להיות שיש לו זכויות, יש לו איזה שהיא הרשאה, לא בודק וישר מסיר, אז לא יהיה שום חומר באינטרנט, כי כל אחד שיפנה יצטרכו לספק אותו ולהוריד את החומר.
מיכאל איתן: יש הבחנה בין סוגי חומר לענין הזה?
מיכאל איתן: האם לדעתכם יש איזה שהיא הבחנה, כי מה שהוא אומר כאן, אני לא חשבתי על זה, אבל הוא מנסה להגיד שלחומרים שהוא מייצג במקרה יש ייחוד מסויים ושם צריך לוח זמנים יותר קצר מאשר פגיעות בחומרים אחרים.
אייל פרייס: יש הבחנה, יש הבחנה מובהקת.
אייל פרייס: יוצא תקליט לשוק, חדש, היום יצא התקליט לשוק - - -
אביהו מדינה: לא, מחר הוא יצא.
מיכאל איתן: מה ההבחנה בין פגיעה בזכותו של מישהו לעשות כסף וזכותו של מישהו אחר ששמו הרע לא ימשיך להתנוסס שם , לפעמים זה יכול להגיע למצבים של התאבדויות אולי או מי יודע מה.
קריאה: חופש הביטוי אדוני.
אביהו מדינה: את שמו של זה עדיין אפשר לנקות, להחזיר את הרווחים שהופסדו אי אפשר.
מיכאל בירנהק: הרבה יותר קל להחזיר רווחים.
יהונתן קלינגר: הרבה יותר קל ואתם תמיד יכולים לקבל צו מניעה לפי הדין הכללי פה.
קריאה: שמו של המבוזה לעולם לא יחזור אליו.
עמית אשכנזי: הסוד ברגע שהוא יצא לאינטרנט לעולם לא יחזור.
קריאה: פגיעה בפרטיות זה הכי חמור.
שירלי שנירמן: השאלה היתה אם יש הבדל לצורך הענין בין זכות קנין רוחני לבין לשון הרע?
מיכאל איתן: לא רק לשון הרע, פגיעה בפרטיות.
תמר קלהורה: השאלה אם יש הבדל בין טקסט לקובץ אודיו ויזואלי.
שירלי שנירמן: לטעמי לא.
שירלי שנירמן: תמיד הבן אדם שהעלה את החומר יכול לספק הסבר מספיק טוב ללמה הוא העלה את החומר הזה.
קריאה: זאת לא השאלה למה הוא העלה.
שירלי שנירמן: לא יכול להיות לתת כוח חד צדדי למתלונן כשאני בתור מפעיל האתר אין לי כאן שום שיקול דעת ואין לי שום אופציה לשיקול דעת כי אני לא צד לענין.
שרון רוקני: הנסיון לקחת את הביטוי הטקסטואלי כאילו הוא חזות חופש הביטוי וקבצי הוידאו עניינם רק ביצירות הוא נסיון שלא עומד במבחן המציאות.
שרון רוקני: גולשים מביעים את עצמם בבלוגים, בקבצי וידאו, בסרטונים, בדברים שהם מקליטים, אלה צורות הביטוי ואגב צורות הביטוי הנפוצות מאוד האלה יש הרבה מאוד פרמטרים שהם רלוונטיים לשאלה האם הופרו זכויות היוצרים, האם היתה הגנה, האם היה רשיון, האם נעשה שימוש כדין, האם נעשה שימוש הוגן, מכלול של פרמטרים שאני לא רואה סיבה להטות את הכף ולהחליט קודם כל להוריד אותם.
קרין ברזילי-נהון: ברירת המחדל אסור שתהיה חסימה, אסור שתהיה הורדה אוטומטית, כי ברגע שיש הורדה אוטומטית אנחנו לא נותנים זכות לבן אדם שהעלה את החומר, אני חושבת שיש זכות לבן אדם שהעלה את החומר להביע את עמדתו.
קרין ברזילי-נהון: יכול להיות שהבן אדם רוצה שיתבעו אותו, יכול להיות שהוא בעד זכויות יוצרים מסוג אחר.
מיכאל איתן: השאלה שעולה מהדברים, ועל זה תשיב פרייס, למה לא תלכו לבית משפט ותבקשו צו מניעה.
אייל פרייס: יש לנו בעיה כי אנחנו סבורים שיש סט אחיד של שיקולים, של שיקולי מדיניות ואינטרסים שאנחנו שוקלים בלשון הרע לבין הפרת זכויות יוצרים, זה שני עולמות אחרים לגמרי, כאשר 5,000 איש - - -
מיכאל איתן: אני שאלתי שאלה, מה מונע מבעדך ברגע שאתה רואה הפרה ללכת לבית המשפט ולהגיש שם בקשה במעמד צד אחד, לבוא לשופט ולשכנע אותו, להגיד לו עוד לא יצא התקליט וכבר מריצים אותו באתר, אני מבקש שיורידו אותו מיד.
אייל פרייס: אם לא תהיה אפשרות למנגנון הודעה והסרה כל חברות התקליטים בעולם, אני יכול להצהיר את זה בצורה מובהקת, יתמוטטו.
אייל פרייס: משום שאם אומרת גוגל שהיא לא מסוגלת אפילו לעקוב אחר התוכן שעולה, הרי מועלים 200 אלף קבצים מפרים ביום באתרים שלהם בלבד ויש עוד הרבה מאוד אתרים אחרים, אם על כל אחד ואחד אני אצטרך להגיש תביעה בבית משפט בלי שיש מנגנון יעיל שבו אני יכול לפנות, באה קשת ואומרת כוכב נולד זה שלי, אני מצהיר בפניך נטויז'ן, כוכב נולד זה שלי, ויגידו לו אנחנו לא יודעים אם זה שלך, אנחנו לא יודעים, אולי ל-5,000 שאנשים - - -
מיכאל איתן: הם באמת לא יודעים.
קרין ברזילי-נהון: אתה רוצה מנגנון דיקטטורי שלמעשה לוקח מבית המשפט את הכוח שלו להחליט אם אתה צודק או לא.
מיכאל בירנהק: בקנדה יש מנגנון אחר ולא זכור לי שחברות התקליטים הקנדיות התמוטטו.
אייל פרייס: אני לא רוצה מנגנון אחר, אני לא רוצה מנגנון דיקטטורי, אני רוצה מנגנון הוגן.
אייל פרייס: בארצות הברית מסירים, זה מה שכתוב בחוק.
אייל פרייס: לענין זכויות יוצרים, אני מחדד.
נירה לאמעי: הספק לא מסיר בארצות הברית.
נירה לאמעי: יאהו לא מסירה, אני לא יודעת לגבי אחרים.
אייל פרייס: אני אומר לך מה שאמר פה גוגל וגוגל אמר אני מסיר, זה מה שהוא עושה בפועל.
מיכאל בירנהק: מה הוא אמר על קנדה?
אייל פרייס: מה שאומר ה-DMCA, ה-DMCA אומר, יסיר.
אייל פרייס: קודם יסיר.
אייל פרייס: ולמה מסירים, כי בעל זכויות היוצרים נתן הצהרה, הוא אמר אני מצהיר שאני בעל התוכן ואני מצהיר שזה מפר.
מיכאל איתן: רבותי גמרנו, הסרה לא תהיה.
מיכאל איתן: עכשיו נדבר על הזמן.
מיכאל איתן: כמה זמן בעיני
מיכאל איתן: כם זה נראה סביר להודיע לבן אדם על מנת שהבן אדם הזה יוכל לתת תגובה לספק.
מיכאל איתן: אתם כתבתם שלושה ימים.
אייל פרייס: לא, שלושה ימי עסקים.
תמר קלהורה: ואם זה יהיה שלושה ימים זה בסדר?
נירה לאמעי: איפה הזמן של האיתור שלו?
נירה לאמעי: אם לא מאתרים אותו.
מיכאל איתן: תעזבי את הענין של האיתור עכשיו.
נירה לאמעי: אבל זה חלק מהזמן.
מיכאל איתן: אני אגע בזה אחר כך, אני לא יודע מה זה אמצעים סבירים, כאן יש שלושה ימים מהרגע שהודיעו לו.
נירה לאמעי: צריך לקחת בחשבון שיכול להיות שיש עוד זמן לאיתור שלו.
מיכאל איתן: אני מדבר על הזמן מהרגע שנודע לו.
תמר קלהורה: אנחנו בחרנו את זה לא כי יש לנו איזה נתונים, זה היה נראה לנו.
אייל פרייס: בתקליטים כשיוצא תקליט שהוא רב מכר ביום הראשון יכול להיות אלבום זהב.
אייל פרייס: אם שלושה ימי עסקים יש חסינות, זה אומר שספק שירותי האינטרנט קיבל את ההודעה היום, יום שישי, שישי ושבת הם אינם ימי עסקים, אנחנו מתחילים לספור ראשון שני שלישי.
מיכאל איתן: אתה שוכח שההודעה הזאת היא דבר קל מאוד ואין מאחוריה שום אחריות לשום דבר.
קריאה: אם היא כוזבת יש אחריות פלילית.
קריאה: אפילו בשיוויון נפש כתוב בחוק.
מיכאל בירנהק: דווקא הדוגמה של תקליט שהוא רב מכר זה יהיה בדיוק המקרה שבו עורכי הדין ירוצו לבית המשפט גם ביום שישי בצהריים ויקבלו צו.
ראובן רצון: הם לא יודעים, מה הם יודעים, אחרי שלושה ימים הם ידעו שזה היה רב מכר.
מיכאל בירנהק: תקליט חדש של אביהו יודעים שזה יהיה רב מכר עוד לפני שזה יצא.
מיכאל בירנהק: אתה יכול לחכות עם הצו מניעה.
תמר קלהורה: מה קורה היום?
אייל פרייס: החוק אומר, הוגשה תלונה בידיעה שהיא כוזבת או בשיוויון נפש לאפשרות שהיא כוזבת.
אייל פרייס: אני אומר לאדוני שהם יהיו זהירים.
מיכאל איתן: מי כתב את הנוסח הזה?
תמר קלהורה: אני.
מיכאל איתן: את משתמשת במושגים פליליים בחוק אזרחי?
תמר קלהורה: לא אדוני, אני משתמשת בחוק אחריות עובדי ציבור.
יהונתן קלינגר: אבל תלונה כוזבת היא לא כל המקרים.
יהונתן קלינגר: יש מקרים שהם לא רק תלונה כוזבת.
תמר קלהורה: אני לא רוצה לדבר פה על טעויות רשלניות.
חיים רביה: אפשר ללמוד ממה שקורה באירופה.
חיים רביה: מה שקורה באירופה זה שבאירופה לא הגדירו זמן, אמרו שהספק יסיר באופן מהיר ובכוונה לא הגדירו זמן, מפני שאין דינה של יצירה קולנועית ידועה שברור לגמרי שיש הפרת זכויות יוצרים בהעלאתה לרשת תקשורת לבין יצירה אחרת אלמונית יותר או ביטוי שספק אם יש בו לשון הרע וכיו"ב.
תמר קלהורה: בהקדם האפשרי.
מיכאל איתן: אני מסכם את הנקודה הזאת.
חיים רביה: אני חושב שמנגנון גמיש יותר של הזמנים - - -
מיכאל איתן: אני נוטה לקצר, נעבור לשלב הבא, אחר כך נראה איך זה מסתדר עם הכל.
מיכאל איתן: מה קורה אחר כך?
ירון חנין: לגבי המילה מיד, זאת מילה עמומה ולא ברורה.
תמר קלהורה: מה אתה רוצה שאני אכתוב שם, חמש דקות, עשר דקות.
תמר קלהורה: זאת הערה מהכיוון ההפוך למה שחיים אמר.
תמר קלהורה: מיד זה מיד.
מיכאל איתן: אנחנו נגדיר את לוח הזמנים בראייה כוללת.
חיים רביה: בסמוך לאחר שקיבל.
תמר קלהורה: יש טעם בהערה של עורך דין רביה, אני גם מסתכלת לראות, בתזכיר לא קבענו לוח זמנים.
תמר קלהורה: אני חושבת שקבענו מועד מדוייק בעקבות הערות שקיבלנו שביקשו לתחום את זה, אני מוכנה לבדוק את האפשרות לחזור לנוסח כזה שנאמר בהקדם האפשרי ואז המיד ובהקדם האפשרי עולים בקנה אחד מבחינת הרציו.
תמר קלהורה: כי מה זה מיד, מיד זה חמש דקות, זה שעתיים.
תמר קלהורה: אז נשאיר את זה מיד ואולי נחשוב על בהקדם האפשרי.
מיכאל איתן: יכול להיות שאנחנו יכולים לסמן גם שעות.
תמר קלהורה: אני לא חושבת שכדאי.
תמר קלהורה: בדיוק כמו שנאמר פה שזה ענין של גמישות.
תמר קלהורה: אני חושבת שאם כבר עדיף ללכת למיד ובהקדם האפשרי.
תמר קלהורה: תנו לנו לבדוק על זה, נחשוב על זה.
מיכאל איתן: מה קורה הלאה?
תמר קלהורה: עצרנו אחרי שלושה ימי עסקים אבל צריך להגיד שאם זה לא יקבל הודעה - - -
נירה לאמעי: אני רציתי לשאול אם יש טעם אולי בלמסור למפיץ המידע את נוסח התלונה שנשלחה.
חיים רביה: אני חושב שלא רק חובה למסור לו את נוסח התלונה אלא גם צריך לציין שנילון שאמר אני מוכן להתדיין בבית משפט נותן בזה את הסכמתו לכך שכל פרטיו יועברו למתלונן.
אייל שגיא: הוא לא יכול להגיד גם שהוא מוכן וגם להסתתר.
תמר קלהורה: זה ברור לחלוטין.
קרין ברזילי-נהון: אבל אפשר לבנות מנגנון ששומר על האנונימיות.
קריאה: חשתי את השחיתות של המעסיק שלי ומסיבות ברורות אני לא רוצה להיחשף.
קרין ברזילי-נהון: אז אתה חייב לבנות מנגנון ששומר על האנונימיות של הבן אדם הזה.
אייל שגיא: ואז אי אפשר שבן אדם יגיד אני מוכן להילחם על זכותי בבית משפט אבל אל תגידו מי אני כי אני סודי.
יהונתן קלינגר: שיפנה לבית משפט ויבקש את החשיפה.
אייל שגיא: גם לא תסירו וגם נצטרך ללכת לבית משפט, זה לא הגיוני.
יהונתן קלינגר: זה חוסר איזון.
תמר קלהורה: אם הוא אומר אני מוכן להתדיין - - -
מיכאל בירנהק: למה יש את התנאי הזה של מוכן להתדיין, לפעמים אני לא מוכן להתדיין אבל אני עדיין עומד על זה שזה ביטוי, יש ענין ציבורי או אמת דיברתי.
יהונתן קלינגר: הסיבה האמיתית לחשוף מייד מבטלת את הביטוי האנונימי, כי על כל ביטוי שמוציא אבק של לשון הרע, על איזה שהוא נבחר ציבור, יבוא אותו נבחר ויגיד תן לי את הפרטים, תסיר בבקשה טוקבקים 1 עד 73, הסרת את טוקבקים 1 עד 73, או פנית לטוקבקיסטים אז אתה מקבל אוטומטית את הפרטים של כל הטוקבקיסטים האלה.
קריאה: לא נכון, רק של אלה שאומרים שהם מוכנים ללכת לבית משפט.
יהונתן קלינגר: נכון, ואת האחרים אתה מוריד.
קריאה: נניח שאתה צודק בענין טוקבקים, בענין זכויות יוצרים זה אותו דבר?
יהונתן קלינגר: בענין זכות יוצרים יש לך מקרים שבהם אתה יכול לקבל את הפרטים של הגולש, בשביל זה יש לנו את סעיף 14.
יהונתן קלינגר: אתה בכל מקרה תפתח נגדו בהליך עיקרי, אתה יכול להטיל עליו הוצאות בסוף.
מיכאל איתן: העסק די מסתבך עכשיו, אנחנו נמצאים בשלב שבו הבן אדם מקבל את פרטי התלונה, מי שהעלה את התוכן, מפיץ המידע, מקבל העתק של התלונה - - -
נירה לאמעי: והודעה שהמידע יוסר או תיחסם הגישה אליו.
מיכאל איתן: הוא משיב ויש לו שתי אפשרויות - - -
תמר קלהורה: או לא לעשות כלום, או לא להגיב.
מיכאל איתן: הוא לא מגיב - - -
תמר קלהורה: ואז מורידים.
מיכאל איתן: לא חייבים אבל אין אחריות.
מיכאל איתן: אם רוצים חסינות.
מיכאל איתן: אם מחליטים להוריד הפרשה הזאת נגמרה מבחינת הספק.
מיכאל איתן: נניח שמפיץ המידע אומר לספק, אני אתדיין בבית משפט - - -
תמר קלהורה: אז זה נשאר.
נירה לאמעי: כדי שזה ישאר הוא חייב לשלוח הודעה שבה הוא אומר, אני חולק על התלונה, זה לא נכון, ואני מתכוון להתדיין בבית משפט.
מיכאל איתן: ואז הוא מוסר את הפרטים שלו.
קרין ברזילי-נהון: צריכים לשמור על האנונימיות במקרים מסויימים.
קריאה: לא בזכויות יוצרים.
קרין ברזילי-נהון: לא דיברנו על זכויות יוצרים.
מיכאל איתן: לא מדברים פה רק על זכויות יוצרים.
מיכאל איתן: אז אומרים כעת, הטענה שלהם שבמקרה שמישהו כתב נגד מעביד שלו הוא לא רוצה אבל איך הוא יתדיין בבית משפט איתו?
מיכאל בירנהק: לפעמים הטוקבקיסט לא תמיד הוא רוצה להתדיין.
מיכאל איתן: הוא לא רוצה להתדיין, אז מה עושים?
חיים רביה: אם הוא לא רוצה להתדיין אז לא מוסרים את הפרטים שלו.
נירה לאמעי: אבל לא מסירים גם את החומר.
חיים רביה: אנחנו מדברים רק על סיטואציה שהוא אמר אני רוצה להתדיין איתו בבית משפט.
מיכאל איתן: אז הוא לא יכול לשמור על אנונימיות.
נירה לאמעי: אבל אז מה קורה לחומר?
רועי גולדשטיין: היו מקרים בעבר שבית המשפט החליט שרק כחלק מהתביעה המרכזית הוא יחשוף את הזהות.
רועי גולדשטיין: בעיקר כדי לעודד שלא יהיו תלונות שווא.
רועי גולדשטיין: המתלונן מגיש תלונה, כחלק מהתלונה המרכזית שלו הוא יכול לבקש במהלך ההליך לחשוף את הזהות, הוא לא יכול לבקש כהליך מוקדם קודם כל לחשוף את הזהות כי אז זה מייתר את כל האנונימיות של הגולש.
רועי גולדשטיין: ברגע שהוא מגיש תלונה מנומקת הוא מגיע לשלב שבו לגיטימי להפר את האנונימיות של הגולש.
קריאה: אז את מי הוא יתבע?
אייל שגיא: אין הליך עיקרי.
מיכאל איתן: כנראה שאין לו נגד מי להגיש.
אמיר רוזנברג: הדין מסדיר את זה היום, הוא מגיש נגד פלוני, במסגרת הפלוני הספק אינטרנט לא צד ישיר אבל הוא מגיש בקשה שיורו לספק האינטרנט לתת לו את המידע.
מיכאל איתן: את זה אנחנו רוצים להסדיר עכשיו.
מיכאל איתן: כאילו אנחנו אומרים לו, אם אתה בא ואתה חוסך לנו את ההליך הזה של פלוני לא פלוני, אתה אומר אני מתדיין בבית משפט, אנחנו משאירים את החומר, אם אתה רוצה פלוני לא פלוני אז הספק בינתיים יוריד לך את החומר.
מיכאל בירנהק: מה פירוש בכוונתו להתדיין, האם זה אומר שהוא זה, הוא מתחייב לפתוח את ההליך או שהוא מסכים להיות נתבע?
מיכאל איתן: אני אגיד לך בדיוק מה המשמעות, המשמעות היא רק שהוא מוכן להזדהות.
מיכאל איתן: כי זה מה שיוצא בפועל.
קריאה: בדיוק, לכל השאר לא נדרשת הסכמתו ממילא.
מיכאל איתן: נכון, המשמעות היא רק שהוא חושף את פרטיו.
מיכאל בירנהק: החשש הוא שיבוא בית משפט ויפרש את כוונתי להתדיין, זה אומר שאני התחייבתי.
מיכאל איתן: כל ענין הכוונות לא שווה שום דבר.
נירה לאמעי: נכון, אבל זה מה שזה אומר.
מיכאל איתן: לא, זה לא מה שזה אומר, כוונתי להתדיין פירושו אני מוכן לתת את פרטי, זה הדבר היחיד שזה אומר.
מיכאל איתן: עכשיו צריך לחשוב על זה אם זה טוב או לא טוב, ומה אנחנו עושים עם זה.
מיכאל איתן: עוד אין לי עמדה לגופו של ענין, כי מצד אחד אנחנו אומרים ככה, ברגע שיש תוכן שמישהו טוען שהוא נפגע ממנו עדיין לא הוכח שום דבר, אנחנו מדברים כעת על אחריות הספק, הספק נמצא בין המיצרים.
מיכאל איתן: ואז אנחנו אומרים לספק, אם אתה מצליח להביא את גילוי האנונימיות אתה יכול להשאיר את התוכן אפילו אם הוא פוגע ואתה לא תהיה אחראי לשום דבר.
מיכאל איתן: אל תשכחו, אנחנו מדברים כל הזמן כשבפוקוס שלנו נמצא הספק, הוא הנושא.
מיכאל איתן: אני רוצה שכולנו נהיה סביב ציר אחד.
מיכאל איתן: יש מצב של חומר פוגע ומצב שבו ספק האינטרנט קיבל תלונה וספק האינטרנט משאיר את החומר.
מיכאל איתן: כל הדברים האלה קיימים.
מיכאל איתן: לאיזון אנחנו אומרים, אתה תעשה את זה בתנאי שהצד השני יגלה את פרטיו.
מיכאל איתן: אתה תקבל ממנו רשות לגלות את פרטיו ואז אתה משתחרר מאחריות.
מיכאל איתן: למה, כי אז אנחנו אומרים, שילכו לבית משפט, אני רק צינור פה, אני לא בענין, אני לא קשור לשום דבר.
מיכאל איתן: אבל אם הבן אדם אומר לך, אני לא מוכן שתגיד את שמי, אז יש איזה שהיא חזקה, היא ניתנת אולי לסתירה לפעמים אבל בסיטואציות שבהן אנחנו נמצאים אני לא רואה מי יהיה המנגנון שיבצע את סתירת החזקה, אבל יש חזקה שאדם ששומר על אנונימיות הוא כבר מתחבא, הוא לא מוכן להגן על מה שהוא כתב, הוא מתחבא ואז אני אומר לספק, באיזון הנכון תוריד את החומר.
מיכאל איתן: הבן אדם שנפגע מהורדת החומר, שהוא יהיה אקטיבי עכשיו, שהוא יגיד הורדת לי לא בצדק, עשית ככה, אבל העול עובר אליו כי אני מאפשר לו להשאיר את החומר תמורת הזדהות.
מיכאל איתן: הוא רוצה לשמור על אנונימיות, אני צריך להטיל עליו משהו אחרת לאף אחד לא יהיה תמריץ כי החומר נשאר ממילא.
נירה לאמעי: אבל אתה מוריד את התמריץ של אנשים להגיד אמת דיברתי ולהודיע דברים - - -
מיכאל איתן: אמת דיברתי הוא יגיד בבית משפט.
מיכאל איתן: אבל מה אם יסתבר שהכל היה לא נכון.
מיכאל בירנהק: בהמשך לדברים של אדוני, אני מסכים שברוב המקרים אין טעם להסתתר בשלב הזה, אבל יש מקרים יוצאי דופן מסויימים, למשל חושפי שחיתויות שברור למה הם לא רוצים להיחשף, הייתי מציע במקרה הזה, זה אמנם קצת מסרבל את זה, אבל שהנילון יוכל להשיב - - -
מיכאל איתן: בוא נחשוב רגע על חושפי השחיתויות.
מיכאל בירנהק: אני טוען שהנילון יהיו לו כמה אפשרויות.
מיכאל בירנהק: אפשרות אחת לא להשיב אז אחרי שלושה ימים או כמה זה יהיה החומר יוסר, זאת אפשרות אחת.
מיכאל בירנהק: אפשרות שניה, אני עומד על שלי, התלונה שגויה, אני מוכן להתדיין, הנה פרטי ועובר לבית משפט.
מיכאל בירנהק: האפשרות השלישית שאני מציע - - -
מיכאל איתן: אני לא איתך כי אני במקום אחר.
מיכאל איתן: אני עובר על מה שאמרת ואני רוצה להבין את זה.
מיכאל איתן: אמרת חושפי שחיתויות, אני מנסה להבין מה עומד מאחורי המילה הזאת חושפי שחיתויות, חוץ מסימפטיה שיש לאנשים בעד חושפי שחיתויות.
קרין ברזילי-נהון: אדם לא ירצה להגיע לבית משפט, אם אני חשפתי שחיתות של המעביד שלי, לא בטוח שאני ארצה להתדיין בבית משפט.
מיכאל איתן: זאת אומרת במילים אחרות שאם אני קורא לעצמי חושף שחיתות מותר לי להשמיץ את כל - - -
מיכאל בירנהק: אז אני רוצה להציע מנגנון.
מיכאל איתן: זה מה שיוצא מזה.
מיכאל איתן: כי אני לא אלך לבית משפט, אני לא רוצה לחשוף את השם שלי, אני לא רוצה כלום וישאירו את זה שם.
מיכאל בירנהק: במקרה כזה מה שאני מציע זה שתהיה עוד אפשרות לנילון להגיד, במקרים מסויימים אני עומד על שלי, התלונה שגויה, אני מבקש לא לחשוף את זהותי ואז להעביר את ענין חשיפת הזהות לבית משפט.
מיכאל איתן: עם כל הכבוד, אתה טועה.
מיכאל איתן: אני אגיד לך במה אתה טועה.
מיכאל איתן: אל תשכח, אנחנו מדברים על ספק האינטרנט, עם כל הכבוד לספק האינטרנט הוא נכנס באותה נקודה למוקד, הוא יצטרך לקבל החלטה עם אחריות להחלטתו.
מיכאל איתן: כי המ אתה אומר, הוא הולך לבית משפט, אם הוא הולך לבית משפט - - -
מיכאל בירנהק: אם הנילון עומד על אנונימיות, את הכרעת האנונימיות תעביר לבית משפט שישקול לפי הסעיף.
מיכאל איתן: אבל בינתיים תוריד את החומר.
מיכאל איתן: אני מסכים, רק תוריד בינתיים את החומר.
מיכאל איתן: אתה מתייצב, אתה יש לך את הכלים, כי לך יש את השם שלו.
מיכאל איתן: במבחן הנזק בואו נראה מה קורה למי ונגד מי.
מיכאל איתן: אתה מחזיק את הבן אדם, הבן אדם אומר אני לא מוכן לחשוף את השם שלי ואני לא יודע מה יהיה, יהיה בית משפט או לא יהיה, בינתיים עוד לא יודעים מה יהיה.
מיכאל איתן: עכשיו אני אומר לספק האינטרנט, עכשיו אתה בתמונה, אם אתה רוצה להיות במושג גבר, מאה אחוז, אבל תביא בחשבון שאם בסוף כל הטיעונים של האנונימי הזה הוא לא חושף שחיתות והכל שקר, אתה תהיה אחראי.
מיכאל איתן: אבל אם אתה אומר אני לא רוצה להיות אחראי, אז אתה רק מוריד בינתיים את החומר, אתה לא נותן את האנונימיות שלו, אתה לא פוגע בו, אתה לא עושה לו כלום אתה רק מוריד את החומר.
מיכאל איתן: די באותו רגע אתה יודע שיש כבר תלונה ואתה לא יכול להיות אדיש ולהגיד שאתה רק צינור.
יהונתן קלינגר: אז בשביל מה צריך את 14 ב שאומר, הוכח להנחת דעתו של בית משפט כי קיים חשש של ממש שתוכנו של מידע שהועלה לרשת תקשורת מהווים עוולה כלפי אדם, למה אני צריך פה את בית המשפט אם ברגע שיש לך את הליך ההודעה אוטומטית המידע הזה עובר.
יהונתן קלינגר: סעיף 14 ב קובע מתי בית משפט יורה לספק אירוח שאסור לו להעביר את המידע, מתי בית משפט יורה לו להעביר את המידע.
מיכאל איתן: את המידע בדבר פרטיו של האדם.
יהונתן קלינגר: כתוב פה, אם יש חשש של ממש לקיומה של עוולה או הפרת זכויות קנין רוחני.
יהונתן קלינגר: לא צריך את זה ברגע שיש את ההסדר.
מיכאל איתן: יש לי רושם שהפתרון יהיה קשור בהליך המשפטי.
מיכאל איתן: כי תראו מה קורה, אנחנו אומרים, זה מחזיר אותנו לענין של ההתדיינות המשפטית, זה עכשיו בדיוק נסגר.
מיכאל איתן: מה המשמעות של ההתדיינות המשפטית, מרגע שיש התדיינות משפטית או שבית המשפט מכריע או שספק האינטרנט ישים את זה ולא מעניין אותו, אני פוטר אותו מאחריות.
מיכאל איתן: הבעיה שלנו היתה מקודם מה זה המילה התדיינות משפטית, ובסוף הוא לא ילך להתדיינות משפטית או כן ילך, מה קורה בינתיים.
מיכאל איתן: לכן הפתרון, לדעתי הוא תפור יפה, הוא אומר לבן אדם ככה, אתה רוצה לשמור על אנונימיות, אתה אומר שתהיה התדיינות משפטית אז כבר לא תהיה אנונימיות, מה אנחנו נעשה בין המצב היום למצב של ההתדיינות המשפטית, מסירים.
מיכאל איתן: כשתתחיל ההתדיינות המשפטית נשים לך את זה בחזרה.
מיכאל איתן: מתי שתחליט שאתה הולך למשפט אמיתי, כלומר חושף את עצמך, החומר יושם אוטומטית ולספק האינטרנט יש פטור מאחריות.
קרין ברזילי-נהון: זה לא טוב, אנשים יתלוננו כל הזמן.
קרין ברזילי-נהון: אנשים יתלוננו כל הזמן כדי להסיר ולחשוף את הפרטים של הגולש.
קרין ברזילי-נהון: אפילו על סתם עוולות.
מיכאל איתן: לא כל אחד יכול להתלונן, רק הנפגע.
מיכאל איתן: הנפגע מתלונן וספק האינטרנט רואה שזה סתם קישקוש, הוא יכול להגיד לו אל תבלבל לי את המוח.
מיכאל איתן: ספק האינטרנט מתחיל לחשוב שיש לו בלגן אז הוא פונה למפיץ המידע, מפיץ המידע יגיד מה אתם מבלבלים לי את המוח, ההוא סתם מבלבל את המוח, זה סתם לא נכון, הנה אני מוכן ללכת איתו לבית משפט, שמי כך וכך, כי אני רוצה להגן על החומר.
מיכאל איתן: למפיץ המידע יש הגנה אמיתית שהוא לא יכול כרגע - - -
קרין ברזילי-נהון: אתה לא מגן עליו, אתה לא משאיר לו שום אפשרות.
מיכאל איתן: אני לא מגן עליו כי יש כלפיו טענה שהוא שם חומר לא ראוי.
מיכאל איתן: עכשיו אני נמצא במצב שאני יכול להגיד לו או תגלה את שימך או שאני מסיר את החומר.
מיכאל איתן: למה זה לא הוגן.
מיכאל איתן: אז את אומרת שכל אחד יגיש, כמה אנשים מפחדים להגיד את השם שלהם, אני רואה את כל הטוקבקיסטים האלה, חלק גדול מהם גם אומר את השם שלהם.
מיכאל איתן: יש אחד שאומר דברים איומים ונוראים עם שמו המלא ועם כתובתו.
מיכאל איתן: וחסר לכם שתשנו את שמו או תטעו בציטוט שמו.
קרין ברזילי-נהון: אתה חייב להשאיר אפשרות לבן אדם לשמור על האנונימיות שלו במקרים מסויימים ולהשאיר את החומר.
קרין ברזילי-נהון: יש פה מקרים מסויימים שבן אדם לא רוצה לחשוף את עצמו, כל הנפגעות המיניות למשל, חנן גולדבלט נחשף באינטרנט, לא בטוח שאחת מהן רוצה להגיע לבית משפט איתו, אבל היא כן רוצה לחשוף את המידע עליו, אז היא שמה את החומר ועכשיו מה שאתה אומר לה, תחשפי את הנתונים עלייך, לא בטוח שהיא רוצה.
מיכאל איתן: היא שמה את החומר, עברו גם כמה ימים בינתיים ועכשיו המצב הוא שעשו בירור והיא לא מוכנה, היא לא מוכנה לפנות למשטרה, היא לא מוכנה להתלונן, היא לא מוכנה למסור את שמה.