GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נמרוד קוזלובסקי: צריך להבין שבארצות הברית אין את ההבחנה שמוצעת כאן בין אזרחי לפלילי, החסינות היא כמעט מוחלטת, יש לה סייגים מסויימים לגבי צווי מניעה וכדומה, אבל צריך להבין שבארצות הברית האמירה אתה לא תחשב כדובר, משמע לא ניתן לייחס לך את האחריות.
נמרוד קוזלובסקי: ישנם בפלילים בעבירות מסויימות חבויות על ספקי השירות.
מיכאל איתן: אבל אפשר להביא אותך בפלילים למצב של שותף לדבר עבירה.
מיכאל איתן: מסייע, שותף.
מיכאל איתן: נגיד שאדם משתמש באתר מסויים לביצוע עבירה פלילית ואתה בא לבעל האתר ואומר לו והוא יודע והוא ממשיך להשאיר, הוא שותף למעשה.
נמרוד קוזלובסקי: בעל האתר עצמו אחראי, מדובר פה באחריות ספקי השירות.
נמרוד קוזלובסקי: ספק השירות הוא מי שמציע או את תשתית הגישה או את שירותי האיחסון להם או שירותי איחסון זמני, אין מדובר בבעל האתר.
נמרוד קוזלובסקי: בעל האתר גם על פי החוק הישראלי במידה שידע שיש בו תוכן מפר ימצא אחראי.
מיכאל איתן: דיברנו על עורכים ואחריותם לגבי חומר שפורסם על ידי צד שלישי.
נמרוד קוזלובסקי: לגבי חומר של צד שלישי הוא נחשב רק לפלטפורמה שמאחסנת את התוכן או מארחת אותו ובמקרה כזה הוא לא יחשב כדובר לצורך האחריות.
נמרוד קוזלובסקי: אתה צודק שבנסיבות מסויימות שבהן הוא נוקט אמצעים כדי לסייע להפצת אותו חומר או כדי לגרום לכך שתהיה פגיעה יתרה, הוא יכול להימצא אחראי, אבל לא כדובר הראשי, כי כוח הסיוע למעשה עבירה הוא חיצוני לזה.
נמרוד קוזלובסקי: זה נכון בפלילי למעט עבירות ספציפיות שבהן ישנה חובה מוגברת על המארח, כמו בפדופיליה, בארצות הברית, בהוראות ספציפיות.
נמרוד קוזלובסקי: בארצות הברית אין את ההבחנה המוצעת כאן.
תמר קלהורה: לגבי זכויות יוצרים, אני לא רוצה להיכנס לזה וגם הוועדה לא נכנסה לעומק בזכויות יוצרים כי בדיוק היתה בעיצומה העבודה על חוק זכויות יוצרים החדש שנחקק לאחרונה, אבל בשנות ה-90 התחילה להתפתח ההכרה בצורך להכיר בזכויות יוצרים שמתייחסות לאינטרנט באופן מפורש, אז יש את אמנת Y משנת 1996, ב-DMCA בארצות הברית כבר בשנת 1998 היה הסדר לגבי אחריות ספקים, האירופאים עשו דירקטיבה מיוחדת לענין הזה ובחוק החדש שלנו יש גם הכרה בזכות מיוחדת, העמדה של יצירה לרשות הציבור, עשיית פעולה ביצירה, כך שלאנשים מקרב הציבור תהיה גישה אליה במקום ובמועד לפי בחירתם.
תמר קלהורה: אני לא ארחיב על זה.
תמר קלהורה: ועדת מסחר אלקטרוני הגיעה למסקנה שניתן להחיל את דיני זכויות היוצרים על ההפרה הישירה בדרך של פרשנות, לגבי הפרה עקיפה צריך תיקון חקיקה, זה העלה שאלות של העתקות זמניות.
תמר קלהורה: בתהליך העברת המידע באינטרנט יש עותקים זמניים, אז נטיל אחריות בגין כל עותק, זה לא הגיוני.
תמר קלהורה: מה לגבי הענין של היעדר ידיעה, יש סוגים שונים של ספקים, כאלה שיש להם מידה גדולה יותר של קירבה או שליטה על החומר, אבל גם כאלה שאין להם שום מידע, האם גם על עליהם נגיד שהם מפרים עקיפים.
תמר קלהורה: וגם לגבי סעדים, השאלה של הסרת החומר וכו'.
תמר קלהורה: הדרך של הפרשנות נראתה לנו הדרך הלא נכונה ומכאן הגענו לכך שמדובר באמצעי תקשורת חדש וצריך לקבוע הסדר חדש.
תמר קלהורה: העקרונות של ההסדר.
תמר קלהורה: נקודת המוצא היא מתן משקל גדול לחופש הביטוי.
תמר קלהורה: על אף הצעת החוק של אמנון כהן התפיסה היא בוודאי בעולם האזרחי.
תמר קלהורה: אנחנו צריכים לזכור שאנחנו מדברים פה על מסחר, על הבעת דעה, אנחנו לא מדברים פה על פורנוגרפיה או על עבירות פליליות, אנחנו מדברים על החיים הרגילים, על המסחר ועל הבעת דעה.
תמר קלהורה: התפיסה היא שצריך לתת משקל גדול לחופש הביטוי.
תמר קלהורה: זאת נקודת מוצא אחת.
תמר קלהורה: הדבר השני שחשבנו שנכון לעשות,
מיכאל איתן: הבעיה בחופש הביטוי היא שבחיים הרגילים אין שום בעיה עם זה.
תמר קלהורה: לא בהכרח.
תמר קלהורה: חופש הביטוי חל גם על אמירות לא יפות.
מיכאל איתן: הבעיה בחופש הביטוי היא דווקא במקומות שבהם יש ויכוח.
מיכאל איתן: אם אין ויכוח אז אין ויכוח.
תמר קלהורה: למרות שנאמר פה שההבחנה בין משפט אזרחי לפלילי היא הבחנה טכנית, זה לא מדוייק, כי האיזונים שנכונים למשפט אזרחי שבהם אתה יכול לסבול חופש יותר גדול של התבטאות ועשייה, הם לא בהכרח נכונים במשפט פלילי, אבל אני רוצה לשים את זה כרגע בצד.
תמר קלהורה: הנקודה השניה שחשבנו שנכון לגבש לפיה את ההסדר היא שלא נכון להבחין בין סוגי תוכן.
תמר קלהורה: חשבנו שנכון לקבוע הסדר אחיד וללכת בענין הזה לפי הגישה האירופאית ולא להבחין בין לשון הרע לזכויות יוצרים או קנין רוחני בכלל, אלא שיש לקבוע הסדר אחיד.
תמר קלהורה: גם חשוב בהקשר של האינטרנט שיהיה דמיון להסדרים המקובלים בעולם.
תמר קלהורה: זאת גם מטריה גלובלית מצד אחד וגם יש תחרות של ספקים והם יחליטו היכן למקם את הפעילות בהתאם למשטר המשפטי ושחוב שיהיה פה הסדר דומה למקובל בעולם.
תמר קלהורה: פטור מותנה, פטור בתנאים מהצורך לפקח מראש על התוכן, הם משתנים בהתאם לסוג השירות, עיקרם הוא היעדר יוזמה בהעברת התוכן או בבחירת מי שמקבל אותו, היעדר שליטה על התוכן מלכתחילה ולאפשר עידכון של המידע שעובר ברשת.
תמר קלהורה: מדובר על אחריות אזרחית.
תמר קלהורה: יצרנו פה הליך של הודעה והסרה, בזה כן הלכנו אחרי ארצות הברית ולא אחרי האיחוד האירופי ועוד דבר שהוא חשוב בהסדר שלנו, זאת הגנה על האנונימיות של המשתמש, של מי שמחבר את התוכן, אבל עם אפשרות להסיר אותה.
תמר קלהורה: אלה העקרונות.
תמר קלהורה: יש כאן את ההגדרות שבחוק, ההגדרה של אחריות אזרחית, מדובר על נזיקין או תביעת קנין רוחני, שזה כל סוגי הקנין הרוחני ולא רק זכויות יוצרים.
תמר קלהורה: בוועדה דיברנו על זכויות יוצרים אבל אחר כך בעקבות הערות שקיבלנו עשינו חשיבה מחודשת וראינו שאותם בעיות, בעמדה כזאת או אחרת, רלוונטיות לגבי כל סוגי הקנין הרוחני, פטנטים, סימני מסחר, מדגמים וכיו"ב.
תמר קלהורה: הגדרנו מי הוא ספק שירותי אינטרנט ואחר כך הגדרנו את השירותים השונים.
תמר קלהורה: יש שלושה סוגי שירותים, כאשר שירות הגישה זה אותו ספק שמחבר את משתמש הקצה אל רשת האינטרנט, שירות איחסון זמני זאת פונקציה טכנית, שמאחסנים מידע על שרתים נוספים כדי לייעל ולקדם את העברת התוכן, ושירות אירוח, כללנו פה שלוש פונקציות, את מי שמאחסן על השרת הפיזי שלו, נותן מקום בחוות השרתים שלו לאתר האינטרנט, הרי כל אתר צריך להיות בסופו של דבר באיזה שהוא מקום, את מי שנותן באופן וירטואלי באתר שלו מקום לצד ג' לבטא את הגיגיו וגם מנועי חיפוש, זאת החלופה השלישית, מי שמאפשר חיפוש ומקשר את המשתמש בבית אל מה שנמצא בתוך האינטרנט, גוגל זאת דוגמה, יאהו זאת דוגמה, פעם היה גם אלטה ויסטה וכל מיני דברים כאלה.
תמר קלהורה: יש לנו גם הגדרה מה היא רשת תקשורת אלקטרונית ומי הוא מפיץ המידע.
תמר קלהורה: זה אותו מחבר המידע, מי שהעלה את המידע לרשת האינטרנט.
תמר קלהורה: סייג לאחריות בשל מתן שירותי גישה.
תמר קלהורה: התפיסה שלנו היא שספק שירותי הגישה הוא ככלל צינור בלבד.
תמר קלהורה: הוא מחבר את המשתמש מנקודה א' לנקודה ב' ואם הוא לא בחר את המידע, לא יזם את ההעברה, לא שינה את התוכן ולא בחר מי יקבל אותו, הוא פטור מאחריות.
תמר קלהורה: ספק שירותי האיחסון הזמני.
תמר קלהורה: מדובר על פונקציה טכנית שנועדה לעזור להעברת המידע באינטרנט בצורה יותר יעילה, הוא יהיה פטור מאחריות בתנאים, שהוא לא שינה את התוכן, שהוא מאפשר את עידכון התוכן.
תמר קלהורה: הוא אתר מראה, אם התוכן באתר המקורי מתעדכן אז גם באתר המראה זה צריך להתעדכן וזה צריך להתעדכן בתדירות וכו'.
תמר קלהורה: הוא כלי עזר טכני ואם הוא מסיר את המידע אחרי שהוא קיבל תלונה, הוא יהיה פטור מאחריות.
תמר קלהורה: ספק שירותי האירוח הוא זה שיש לו את השליטה או היכולת, ברמה התיאורטית לפחות, לדעת מה התוכן שבו מדובר ופה עלתה השאלה האם אנחנו מטילים עליו אחריות לפקח מראש על התכנים שעוברים דרכו, או שאנחנו מטילים אחריות רק בדיעבד.
תמר קלהורה: החלטנו שהטלת האחריות, אם בכלל תהיה, תהיה רק בדיעבד גם כי מלכתחילה מבחינה טכנית ספק אם זה בכלל בר ביצוע וגם בגלל שיקולים של חופש הביטוי ולכן אימצנו את הגישה שאומרת שהוא יהיה פטור מאחריות אם הוא לא ידע מלכתחילה שמדובר בעוולה או הפרת קנין רוחני, אין לו שליטה על מי שחיבר את התוכן או שהוא לא פועל מטעמו ואם אחרי שהוא קיבל תלונה הוא נקט בהליך של הודעה והסרה.
תמר קלהורה: ההליך הזה דומה להליך האמריקאי אבל הוא שונה ממנו.
תמר קלהורה: בארצות הברית זה הליך שהוא מיוחד לזכויות יוצרים ב-DMCA האמריקאי, אם אתה מקבל תלונה אתה קודם כל מוריד, אחר כך אתה מודיע שהורדת ואתה מזמין את מי שחיבר להגיד לא הפרתי ואני מתכוון להתגונן ואז אם הוא מגיב כאמור אתה מחזיר.
תמר קלהורה: אנחנו יודעים מכל מיני מחקרים שנעשו שהרוב המכריע של האנשים לא מגיבים והתוצאה היא שהחומר ירד בגלל איזה שהיא תלונה.
תמר קלהורה: אנחנו חשבנו שזה לא הסדר נכון מכיוון שההשפעה שלו על חופש הביטוי היא השפעה מצננת במידה שנראתה לנו מוגזמת ולכן העדפנו את ההסדר שמופיע כאן, שאם הגיעה תלונה מודיעים למפיץ המידע, למי שחיבר את המידע או למי שהפר את זכויות היוצרים, שמתכוונים להוריד את החומר, אלא אם כן הוא יודיע, אני רק אומרת שהעיקרון הוא הפוך.
תמר קלהורה: יש עוד כמה סעיפים שאני לא אתעכב עליהם.
תמר קלהורה: השלמנו את ההסדר עם עוד כמה סעיפים, תלונת שווא היא עוולה בנזיקין וגם איפשרנו בתביעה העיקרית, אם יש תביעה בין מי שהפר את זכויות היוצרים או עשה את העוולה לבין המתלונן, איפשרנו לבית המשפט לתת הוראה לספק להסיר את החומר.
חיים רביה: לנוכח מה שהיה בוועדה לפני כשבוע כאשר אתרי התוכן הגדולים התבקשו לנקוט במהלך של הסדרה עצמית ביחס לטוקבקים ותוכן גולשים, ההוראה שמדברת על חסינות לתוכן שמפרסמים צדדים שלישיים בתנאי שהמפרסם, האתר, לא ידע על המהות המעוולת של התוכן, היא הוראה מאוד בעייתית בכל הנוגע ללשון הרע.
חיים רביה: מצד אחד הכנסת מבקשת שהאתרים יפעילו איזה שהיא מדיניות או הסדרה עצמית שבה הם אולי מסננים מראש תוכן גולשים, מצד שני אם משהו יחמוק מהמסננת הזאת אז הצעת החוק הזאת לא נותנת להם חסינות, אלא להיפך, שולחת אותם עמוק לתוך הבעיה.
מיכאל איתן: אני לא ער למה שאתה אומר.
חיים רביה: אני אביא את ההשוואה מארצות הברית.
חיים רביה: בארצות הברית נתנו חסינות מוחלטת.
מיכאל איתן: למי נתנו חסינות מוחלטת?
חיים רביה: על לשון הרע.
מיכאל איתן: למי?
חיים רביה: לאתרים, לפלטפורמות, זה מוגדר שם ספקי שירותי מחשב אינטראקטיביים, זאת ההגדרה בחקיקה האמריקאית.
חיים רביה: למה נתנו חסינות מוחלטת,
מיכאל איתן: לעורך אתר נתנו חסינות?
מיכאל איתן: אבל הוא לא עונה להגדרה.
חיים רביה: לאתר עצמו שנכנס לגדר ההגדרה ב-DMCA האמריקאי של ספק שירותי מחשב אינטראקטיביים יש חסינות.
חיים רביה: אני לא זוכר אם זה יורד לרזולוציה של העורך שלו, אבל לאתר עצמו יש חסינות.
מיכאל איתן: זה חשוב מאוד כי אנחנו עושים את ההסדרה באמצעות הפונקציה של אנשים שאחראים על תוכן באתר מסויים.
מיכאל איתן: זה לא איזה ספק כללי שהיקף התעבורה שם הוא בלתי מוגבל ויכול להיות שיש כאן איזה נפקא מינה.
חיים רביה: החסינות האמריקאית חלה עליהם.
חיים רביה: הסעיף האמריקאי ב-DMCA חל עליהם, הוא מיועד לתת להם חסינות.
חיים רביה: למה נתנו להם חסינות מוחלטת מלשון הרע, מפני שאמרו נעשה איתם עיסקה שקטה, אנחנו נותנים להם חסינות מוחלטת, הם לא יהססו לסנן, מדוע יהססו לסנן אם לא תהיה להם חסינות, מפני שאם משהו יחמוק מהמסננת ויתפרסם למרות שהוא מעוול, הם ישאו באחריות.
חיים רביה: זאת הסיבה שנתנו להם בלשון הרע.
מיכאל איתן: אני לא מבין את ההגיון.
מיכאל בירנהק: ידיעה, ברגע שם מסננים הם יודעים.
מיכאל איתן: לא בהכרח.
תמר קלהורה: תלוי איך.
תמר קלהורה: אם זה נעשה באמצעות תוכנה,
מיכאל איתן: אני לא מקבל את זה, אבל לא ניכנס לזה כרגע.
חיים רביה: אני רק מעיר על זה, זה יכול ליצור בעיה.
מיכאל איתן: מה שברור הוא שאנחנו נצטרך למצוא איזה שהיא הלימה בין מה שקורה בנושא ההסדרה לבין מה שיש בסעיף, אנחנו נגיע לזה ונקפיד על כך.
מיכאל איתן: לא נרד מעבר לרזולוציה הזאת כרגע.
אורן פז: האם הסעיף הזה שהוגדר כרגע כל אחד שלא אוהב את מה שאני כתבתי באינטרנט יכול לפנות מבלי שהוגדר כאן איך הוא צריך להזדהות לספק האינטרנט, להתלונן בפניו שזה פוגע בו, ובאותו רגע מורידים את מה שאני כותב שם.
מיכאל איתן: אל תלך לקיצוניות.
מיכאל איתן: אחד הדברים שאני מציע לנו כאן סביב השולחן הזה, זה לא להיכנס לויכוח שהוא לא ענייני והוא מאוד יצרי.
מיכאל איתן: למשל הביטוי שאמרת עכשיו, האם כל דבר שלא מוצא חן בעיני שכתבו או שכותבים,
אורן פז: אני מסתכל על הניסוח.
מיכאל איתן: אבל אתה יודע יפה מאוד שלא לזה הכוונה, למה אתה מקצין.
מיכאל איתן: אתה לא מתכוון למצב כזה שכל דבר שלא מוצא חן בעיני מישהו, אתה מתכוון למצבים, אנחנו רוצים לטפל במצבים שבהם אכן נגרם נזק לשמו הטוב של אדם.
מיכאל איתן: אנחנו לא מדברים על מצב, אתה צריך להתחיל את הפתיח כך, האם בכל מקרה שבו נגרם נזק לשמו הטוב של אדם יהיה כך וכך, וגם אז התשובה היא לא תהיה בהכרח כן, כי אנחנו נותנים הגנות גם במקרים שבהם אדם נפגע, זה לא עבירה אבסולוטית.
אורן פז: מה שאני קורא כאן זה מצב דה פקטו שבו מישהו מתלונן שיש תוכן שפוגע בו, אני לא רואה כאן איזה שהיא דרישה לוודא מי זה המישהו הזה שמתלונן, מצד שני אחריות לפי מה שאני רואה שכתוב כאן, לזה שכלפיו מתלוננים, להצהיר כלפי ספק השירות שאני הולך לפתוח נגד המתלונן בהליכים משפטיים ולכן אל תסיר.
אורן פז: זאת אומרת שעל כל תלונה שתתקבל,
תמר קלהורה: נגיע לזה.
יורם בן דוד: יושבים פה נציגים של כל בעלי זכויות יוצרים ומבצעים בישראל כולל נציגים של בעלי זכויות מחוץ לארץ, אנחנו יושבים פה די מודאגים לאור החלוקה המלאכותית, לטעמנו, של סוגי ספקי השירות למיניהם.
יורם בן דוד: בטכנולוגיה של היום ובטכנולוגיית העבר ההבחנה הזאת אולי היה לה מקום, אבל עם התפתחות הטכנולוגיה אין מקום להפרדה הזאת בין שלושת הסוגים הללו ואנחנו אומרים אם בכלל יהיה מקום לדון בנושא זכויות יוצרים במסגרת החוק הזה, אין לעשות את ההפרדה הזאת אלא יש בכלל לקרוא לכל ספקי השירות האלה באיזה שם כולל ולהחיל על כולם את אותו סוג אחריות.
מיכאל איתן: אני בכדי לקבל אינטרנט במחשב שלי בבית, יש לי הסכם עם "בזק" שהוא שם לי את החיבור של ה-ADSL,
יורם בן דוד: נכון להיום.
מיכאל איתן: ואחר כך הוא שולח אותי לבזק בינלאומי שיספק לי את התוכן ובזק בינלאומי מעביר לי את Yנט למשל או תפוז.
מיכאל איתן: יש עורך לתפוז, יש בזק בינלאומי ויש בזק.
מיכאל איתן: כולם אחראים באותה מידה?
יורם בן דוד: אנחנו מדברים היום על ספקי שירות.
מיכאל איתן: ויש את הכותב שכתב לתפוז.
יורם בן דוד: נכון.
יורם בן דוד: אבל החוק הזה כפי שהוא מנוסח כרגע מתייחס לספקי השירות למיניהם, ספקי השירות האלה והאם חלה עליהם אחריות או לא חלה עליהם אחריות והוא מטיל אחריות כזאת על ספק מסוג זה ואחריות אחרת על ספק אחר.
מיכאל איתן: ברמות שונות בהתאם לרמת מעורבותם.
יורם בן דוד: אנחנו אומרים שהחוק אמור לצפות פני עתיד ופני עתיד אינם מה שקורה היום.
יורם בן דוד: כבר היום גם אם נגיד לפי השיטה הזאת ספק ג' מוטלת עליו אחריות כזאת שלאורה הוא יגרום לכך שהעוולה תוסר, אבל היא תוסר בחלק אחד, בנתח אחד, ותישאר בנתח אחר.
יורם בן דוד: היא תישאר אצל זה שמאחסן זמנית למשל את השירות, עליו לא חלה אחריות.
מיכאל איתן: מהטקסט אני מבין שהוא כן יהיה מחוייב להסיר.
מיכאל איתן: אתם מתכוונים לאותו דבר, יכול להיות שיש כאן בעיה בניסוח, כשנגיע לשלב הניסוח נתקן אותו, או שאולי לא צריך לתקן.
יורם בן דוד: יכול להיות.
יורם בן דוד: מצאתי בהזדמנות הזאת רק להצהיר שאנחנו יושבים פה מאוד מודאגים, כל הארגונים למיניהם ולציין בפניך שאין ספק שאנחנו רואים בחיוב את ההתפתחויות האלה, גם אנחנו משתמשים, כולנו גולשים ומעוניינים בחופש המידע, אנחנו לא אויבי הציבור כפי שמנסים להציג אותנו.
מיכאל איתן: אני לא שמעתי שקראו לכם אויבי הציבור.
תמר קלהורה: לדעתי זה לא חל בין באינטרנט ובין אם לא באינטרנט.
יורם בן דוד: מה שחשוב לנו להדגיש זה, זאת הטבלה שהעברתי אליך,
מיכאל איתן: לא מדובר בדיוק בטבלה אלא בפרסום מעמוד 17 של המגזים של "מעריב" מה-18.5.2008 ויש כאן עשרה,
יורם בן דוד: זה רייטינג כזה.
מיכאל איתן: איפה מורידים הכי הרבה הורדות.
יורם בן דוד: מה אופי ההורדות ומה אופי הגלישה.
יורם בן דוד: אין ספק שמירב התכנים המועברים התוך הרשת הם תכנים מוגנים.
מיכאל איתן: מה אני יכול לעשות כדי שתהיה מבסוט?
יורם בן דוד: להוציא את זכויות היוצרים מהחוק הזה ולהשאיר אותם לחוק זכויות יוצרים לטיפול בחוק המרכזי.
מיכאל איתן: נקיים על זה דיון.
מוטי אמיתי: אני רק רוצה להוסיף נקודה אחת למה שנאמר כאן, כדוגמה אחת, אנחנו נדון בזה אחר כך פרטני יותר בסעיפים, אבל דוגמה אחת, משרד המשפטים למשל בהגדרתו כרגע, מתייחס לסעיף 7 ורושם ששירות איחסון זמני זה איזה שהוא קטע טכני שנועד להאצת המידע וכו', זה היה נכון בשנת 1998 כשחוקק ה-DMCA בארצות הברית, היום זה לגמרי לא שם, אנחנו לגמרי לא במצב הזה וכתוצאה מכך גם גזרו לזה את הנושא של הסייגים והפטורים שנתנו לספק האינטרנט מתוצאה של איחסון זמני.
מוטי אמיתי: מידע שהועבר דרך האינטרנט, וזה לא משנה כרגע מה הוא, יכול להיות מידע שהוא שיר, סרט או תוכן פדופילי, ברגע שהוא מאוחסן אצל ספק שירותי האיחסון הזמני, מאוחסן אצלו ולא ניתן לאתר את אותו מפיץ מידע, באופן עקרוני ספק שירותי האחסון הזמני פטור מאחריות.
מיכאל איתן: הוא לא פטור מאחריות.
מוטי אמיתי: הוא פטור מאחריות מאחר ואי אפשר לאתר את מפיץ המידע, אי אפשר להסיר את מקור המידע ואז לכאורה הוא פטור מאחריות.
קריאה: אפשר יהיה לתת צו מניעה.
מוטי אמיתי: צו מניעה אפשר לתת אבל אז כנראה שבתי המשפט הם כל כך ריקים מעבודה ואז כל,
מיכאל איתן: מה אתה רוצה לעשות?
מוטי אמיתי: אני רוצה שתהיה אחריות לספק האינטרנט גם לנושא של שירותי איחסון זמני.
מוטי אמיתי: במדיה שהוא איחסן אצלו כאיחסון זמני סרט, שיר, לא משנה מה, וגם אם לא ניתן לאתר באמצעים סבירים את מפיץ המידע, תהיה לו אחריות.
מיכאל איתן: נניח שחברה מסויימת נותנת לי שירותי איחסון כגיבוי וכל מה שאצלי במחשב עובר לשם, עצם זה שהם מחזיקים כבר יהפוך אותם לאחראים במשהו?
מוטי אמיתי: יחייב אותם להסיר גם אם זה לא הוסר ממפיץ המידע, גם אם לא איתרת את מפיץ המידע זה יחייב את ספק האיחסון הזמני להסיר את המידע.
מיכאל איתן: נעזוב את זה.
מיכאל איתן: אנחנו נמצאים כרגע בשלב מאוד כללי, קווי המתאר הובהרו כאן, אני לא מבין למה אתם בדיוק מתנגדים, אתם רוצים להרחיב את היקף האחריות של כל מי שנמצא שם בשרשרת, זאת הערה שאמרתם אותה ברמה הכללית, גם אם לא הייתם אומרים היינו חושדים בכם שכך אתם חושבים וכשנגיע לפרטים אנחנו נדבר על זה.
רויטל עמיר: אנחנו רוצים לעשות את ההבחנה בין העוולות בלשון הרע והגנת הפרטיות לבין זכויות יוצרים.
רויטל עמיר: המטריה של זכויות יוצרים היא מטריה ייחודית, היא שונה מעוולות של הגנת הפרטיות ושל לשון הרע, יש הבדלים מהותיים, הבעיות שמתעוררות בהקשר לזכויות יוצרים ומבצעים לבין העוולות האחרות, השיקולים שצריכים להישקל ולהילקח בחשבון הם שונים, הטענה של שימוש הוגן היא טענה שונה מטענה של אמת דיברתי, הפרשנות המתאימה שצריכה להילקח היא בקונטקסט הכללי של דיני זכויות יוצרים ולא של עוולות לשון הרע או הגנת הפרטיות ולכן אנחנו חושבים שצריך לעשות הפרדה ולדון בנפרד בהקשר הזה של הצעת חוק מסחר אלקטרוני לפתרונות שמתאימים לזכויות יוצרים, לזכויות מבצעים ולפתרונות שמתאימים לעוולות האחרות.
רויטל עמיר: אנחנו יוצאים בלי שום דבר, כולם נהנים, הספקים מוכרים פס רחב בשביל להוריד תכנים, היצרנים מייצרים מדיות עם יכולות צריבה אינסופיות ורק בעלי הזכויות נשארים עם שום דבר בסופו של דבר.
רויטל עמיר: ולכן צריך לדון בזה בנפרד, להוציא את זה מהחוק הזה ולעשות את זה בקונטקסט הכללי של זכויות היוצרים והמבצעים.
מיכאל איתן: תסבירי לי למה את לא טוענת לגופן של התביעות שלך אלא באה באיזה שהיא דרישה כללית, אל תתעסקו בזה.
מיכאל איתן: למה את אומרת בפרט זה אנחנו רוצים להרחיב את האחריות, כל מיני דרישות.
מיכאל איתן: מה יקרה אם אנחנו נוציא את זה החוצה.
מיכאל איתן: האם אני מבין מהדברים שלך שבשבי
מיכאל איתן: לכם המצב הנוכחי ללא חוק הוא יותר טוב מאשר המצב שיהיה לאחר שהחוק הזה יכנס לתוקפו?
רויטל עמיר: לא, אני חושבת שהשיקולים שצריכים להישקל בנושא שלנו הם שיקולים אחרים, ההפרות שלנו הן הפרות יומיומיות ומאוד מסיביות לעומת הפרה פה ושם בלשון הרע.
מיכאל איתן: אבל נניח לרע ששואלים אותך, מה את מעדיפה, ואת לא יכולה לשנות כלום, החוק הזה איך שהוא עכשיו עובר, את היית אומרת אני מעדיפה שהחוק לא יהיה בכלל?
רויטל עמיר: החוק הזה מתעלם לגמרי מבעלי זכויות יוצרים.
מיכאל איתן: אני שאלתי מה המסקנה.
רויטל עמיר: כשאנחנו נדון בזכויות מבצעים או בזכויות יוצרים, נגיד מה צריכים ספקי השירות, אולי מגיע להם פטור, אבל במקביל צריך ליצור איזה שהוא מנגנון שישלם לבעלי הזכויות.
מיכאל איתן: את לא עונה לי לשאלה.
מיכאל איתן: אני נותן לך מצב היפותטי, הוא לא קיים אבל מעניין אותי לדעת, משה ירד מהר סיני וצריך לקבל את זה איך שזה אבל משה אומר את לוחות הברית תקבלו ולזה יש לכם אופציה, אתם רוצים זה יהיה, אתם לא רוצים אני מעיף את זה חזרה לשמים וזה לא נופל יותר.
מיכאל איתן: מה את עושה בדילמה הזאת?
רויטל עמיר: מה שאני אומרת זה שצריך להסדיר את שני התחומים.
מיכאל איתן: אני שואל פעם שלישית, אם את לא רוצה לענות תגידי, לא רוצה לענות.
רויטל עמיר: אני לא מבינה בדיוק את השאלה שלך.
מיכאל איתן: יש כאן הצעת חוק כפי שהיא מנוסחת כרגע, שבה המטריה היא מטריה אחת ויש בה פטורים מאחריות מסויימת ויש בה חיובים בתנאים מסויימים, השאלה מבחינתכם, האם החוק הזה כמו שהוא עכשיו, עדיף בגלל שהוא לא עונה לצרכים שלכם, שלא יהיה בכלל ונישאר עם המצב הקיים, או יותר טוב מבחינת
מיכאל איתן: כם שהוא יעבור איך שהוא ותדאגו לשפר אותו בעתיד.
רויטל עמיר: לא זה ולא זה.
מיכאל איתן: לא יכול להיות לא זה ולא זה.
רויטל עמיר: למה לא?
מיכאל איתן: זאת שאלה דיכוטומית, או כן או לא.
יורם בן דוד: לנו עדיף שלא יהיה החוק, אנחנו נסתדר בבתי המשפט.
מיכאל איתן: זה לגיטימי, אל תרגישו לא בנוח.
יורם בן דוד: לא בנוסחו הזה כמובן.
יורם בן דוד: אם הוא היה בכיוון אחר, אם היינו חשים באיזה רוח גבית היינו באים לפה בריצה.
מיכאל איתן: נראה לי שעכשיו אתם מבינים את הפוזיציה, בשביל זה נועדה כל הישיבה הזאת, שנחתוך את גבולות הגיזרה.
מיכאל איתן: נראה לי שאתם יושבים פה על תקן, ואני אעזור לכם אם תשכנעו, עד כמה שתשכנעו, אתם נמצאים פה באיזה שהוא קרב מאסף, לא תוכלו להביס אותו אבל תוכלו אולי לשפר דברים מסויימים שנראים לכם מאוד פוגענים בחוק הזה שאנחנו כן רוצים להעביר אותו.
מיכאל איתן: הוא גם עבר בקריאה ראשונה, הכנסת רוצה את החוק.
אורן פז: שאלה לגבי ענין אבטחת המידע.
אורן פז: האם החוק הזה הולך לכלול איזה שהם נושאים של אבטחת מידע לשם הגנה על אופן הסחר האלקטרוני וזכויות מבצעי הסחר האלקטרוני מעבר לדברים שחוק החוזים מתייחס לדברים שאני רואה פה.
תמר קלהורה: החוק לא עוסק באבטחת מידע.
אורן פז: חוק הגנת הפרטיות מתייחס לדברים אחרים שאני רואה פה ולשון הרע, אבל אני לא רואה כאן הגנה על מסחר אלקטרוני כלשהו.
תמר קלהורה: התשובה היא שהחוק לא עוסק באבטחת מידע.
אורן פז: למה שלא יעסוק בזה?
תמר קלהורה: אתה יכול ליזום הצעת חוק חדשה, החוק הזה לא עוסק באבטחת מידע.
תמר קלהורה: התשובה היא לא, לא עוסק ולי אין כוונה להוסיף לו דברים שלא עסקתי בהם, לא חשבתי עליהם ולא הכנתי אותם.
אורן פז: מה צריך לקרות כדי שזה כן יעסוק?
אורן פז: אנחנו עובדים עם מכון התקנים על תקן למסחר אלקטרוני.
מיכאל איתן: אני לא בטוח שאת צודקת במה שאת אומרת.
מיכאל איתן: כי בעקיפין הוא משתמש, למשל כאן יש מסר אלקטרוני כהגדרתו בחוק חתימה אלקטרונית, דיברנו על משהו,
תמר קלהורה: זה רק טכניקה חקיקתית.
תמר קלהורה: זה ענין של טכניקה של חקיקה.
יורם הכהן: ככל שמדובר על הגנת מידע אישי יש את הוראות חוק הגנת הפרטיות שרלוונטיות, אם מדובר פה על אבטחת מידע בהקשר של אבטחת הפעילות העיסקית, אז בזה החוק לא מטפל.
אורן פז: יש פה שאלות שהן עקרוניות מאוד לאבטחת מידע.
יורם הכהן: לקבוע איזה שהם קריטריונים מינימליים, חלק מזה נגזר ממנגנוני אמון כאלה ואחרים, החוק הזה לא עוסק בזה.
תמר קלהורה: כמוסד ממשלתי הדרך לעשות את זה היא להציב את זה בפני משרדי הממשלה הרלוונטיים ובמידת הצורך תגובש הצעת חוק.
תמר קלהורה: כרגע החוק הזה לא עוסק בזה.
אורן פז: כשהחוק כאן מדבר על איך אני מבצע או לא מבצע את העיסקה מול האתר, אז אני שואל איך אני יכול להבטיח לזה שביצע את העיסקה ולחלופין לזה שביצע מולו את העיסקה, ללקוח ולנותן השירות, את אמינות התהליך, שלא זייפו את הזהות שלי, שלא שינו את פרטי העיסקה, שלא שינו את ערך העיסקה מדולר למיליון דולר, שלא העבירו את החיוב למספר כרטיס האשראי של מישהו אחר.
אורן פז: אלה דברים שהם אבטחת מידע פראקסלנס וכשאני ראיתי את הכותרת של החוק הזה חוק מסחר אלקטרוני, שמחתי מאוד כי אנחנו כבר מספר לא מבוטל של חודשים עובדים על תקן לאבטחת מידע באתרים לסחר אלקטרוני לאור פער מאוד מדאיג שיש שם, למעשה זה קרן הצבי, כל אתר הישר בעיניו יעשה מבחינת הגנת המידע הפיננסי שאני שם בו עם פרטי כרטיס האשראי שלי.
אורן פז: ואני מסתכל על החוק ואני רואה הגנת זכויות יוצרים, יש חוק הגנת זכויות יוצרים, אני רואה את לשון הרע, יש חוק לשון הרע, אני רואה מה זה חוזה, יש את חוק החוזים, איפה סחר אלקטרוני.
אורן פז: בתוך החוק עצמו איפה יש סחר אלקטרוני.
אמיר וונג: יש גם את חוק התקנים, תעשה תקן מחייב וזה יהיה מחייב.
אמיר וונג: פה צריכה להיות הפניה לתקן.
אורן פז: בחוק הזה אתה תגיד, מימוש החוק נדרש להיעשות על ידי עמידה בתקני מכון התקנים או בתקן מסויים.
אורן פז: אבל עזוב רגע את התקנים, עצם ההתייחסות לנושאים שקשורים באיך אני מגן על החתימה שלי, איך אני מגן על המידע.
תמר קלהורה: כגוף ממשלתי יש דרכים שבהם מכון התקנים, אם יש לו עמדה בנושאים האלה, צריך לטפל בדברים האלה בתוך הממשלה.
תמר קלהורה: זאת פעם ראשונה שאנחנו שומעים את זה.
מיכאל איתן: תעני לגופו של ענין.
תמר קלהורה: לגופו של ענין התשובה היא שהחוק הזה לא עוסק באבטחת מידע.
אורן פז: אני לא נח בשקט עם התשובה הזאת.
תמר קלהורה: אז תפנה ליועץ המשפטי של מכון התקנים שהוא ידבר איתי.
תמר קלהורה: מה אני אמורה לעשות עכשיו, לעשות פרק חדש על אבטחת מידע?
אורן פז: יש פה דברים שאם לא מציינים כיצד מממשים אותם בדרישות אבטחת המידע הם ריקים מתוכן.
אורן פז: כי הם לא מוזכרים בכלל.
תמר קלהורה: הם לא מוזכרים כי זה לא עוסק באבטחת מידע.
מיכאל איתן: תן לי דוגמה, מה אתה היית כותב אם אתה היית מנסח את החוק הזה.
אורן פז: יש כאן התייחסות למה זה מסמך בכתב, שניתן לקרוא אותו באמצעים חזותיים.
מיכאל איתן: מסמך אלקטרוני?
אורן פז: כן.
אורן פז: לקרוא אותו באיזה אמצעי?
מיכאל איתן: תצטט מהמסמך.
אורן פז: נגיש לשימוש נוסף, זמין וניתן לפיענוח חזותי.
אורן פז: זה בעמוד 322 סעיף 2 בהגדרות של מסר אלקטרוני נגיש לשימוש נוסף, זה בדף 323 למעלה.
מיכאל איתן: מסר אלקטרוני שמתקיימים לגביו שניים אלה.
מיכאל איתן: הוא נגיש לשימוש נוסף והוא ניתן לאיחזור.
אורן פז: אז נגיש לשימוש נוסף אומר זמין וניתן לפיענוח חזותי.
אורן פז: אם אנחנו מדברים על ניירות אז ברור מה זה פיענוח חזותי, אבל אם אנחנו מדברים על מידע שהוא במחשב, אז פיענוח חזותי באמצעות איזה תוכנה.
אורן פז: תוכנה אחת תפענח שורת קוד בצורה אחת ותוכנה אחרת תגיד שזה משהו אחר ויהיה פה דיון על המשמעות של זה ולא על הביטוי הוויזואלי.
מיכאל איתן: מה אתה רוצה מההגדרה?
מיכאל איתן: מסמך אלקטרוני לטענתך ההגדרה שלו, הוא נגיש לשימוש נוסף והוא ניתן לאיחזור, אתה טוען שהיה צריך לנסח את זה שהוא ניתן לאיחזור באמצעות,
אורן פז: וצריך להגדיר איזה שהוא פורמט, צריך להגדיר מה הוא האמצעי שיכול לקרוא את זה, בניגוד לנייר.
מיכאל איתן: הביטוי הוא ניתן לאיחזור.
אורן פז: אני מתייחס להגדרה הקודמת, נגיש לשימוש נוסף, שזה אומר זמין וניתן לפיענוח חזותי.
מיכאל איתן: אנחנו מדברים על מסר אלקטרוני שהוא נגיש לשימוש נוסף ואתה טוען שבמקום המילים נגיש לשימוש נוסף, מסר אלקטרוני שהוא זמין וניתן לפיענוח חזותי.
מיכאל איתן: זה הטענה שלך.
אורן פז: הפירוש של זמין וניתן לפיענוח חזותי הוא בעייתי.
אורן פז: ההגדרה הזאת היא בעייתית.
מיכאל איתן: כשאנחנו נקרא את הסעיף הזה מילה במילה, תחשוב בינתיים ותציע לנו איזה שהיא הצעה אחרת, אולי היא תשפר את הניסוח ואולי לא, זה בדיוק המטרה של הדיון המפורט.
מיכאל איתן: זה לא קשור כרגע לרמה הכללית של אבטחת מידע או לא אבטחת מידע או טכנולוגיה כזאת או אחרת, אנחנו מדברים על הגדרה שלדעתך אינה ממצה ואתה אומר שכדאי להכניס אלמנט נוסף שיעשה את ההגדרה הזאת יותר ברורה ויותר יעילה מבחינת החוק עצמו והשימושים שעושים בו.