GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שאול פריירייך: והיה ותכנית מאושרת באותם נושאים מועדפים, כי אז היא תמיד תקבל 50%.
שאול פריירייך: 2.
שאול פריירייך: אנחנו נותנים הקלות שונות בקריטריונים לגבי מהות ההוצאות.
שאול פריירייך: לדוגמה, זה יכול להיות אבי טיפוס מסוימים, תבניות מסוימות שאנחנו מכירים בערכים יותר גבוהים באותן תעשיות, על מנת לתת להם את המגיע להם.
שאול פריירייך: בנוסף, השינויים או הבחינה התקציבית נעשית עם גישה מאוד אוהדת מול האחרים, שזוכים לעתים לקיצוצים משמעותיים יותר על מנת להביא את הדברים למסגרת תקציבית.
שאול פריירייך: היד התקציבית הכוללת וגם שיעור ההשתתפות שלנו בא לידי ביטוי בתעדוף.
בנימין אלון: כולל בתחום המשיק של שדרוג מפעלים מסורתיים והכנסת רכיבי היי-טק לתוך הדבר הזה.
שאול פריירייך: נכון, זה חלק מהתכנית המוכרת כפיתוח בתעשיה המסורתית.
בנימין אלון: המפעל של ורטהיימר, "ישקאר", מה זה?
בנימין אלון: זה מסורתי?
שאול פריירייך: סטף ורטהיימר תמיד חורת על דגלו.
שאול פריירייך: אני מתאר לעצמי שהוא יהיה מעורב, הוא יכול היה לזכות במענקים כאלה ואחרים אבל הוא דוגמה לאחד שטוען שהוא לא פונה ולא מבקש סיוע מהמדינה.
בנימין אלון: אבל בהגדרות, הוא לו-טק, מעורב, עילי?
רועי גולדשמידט: מעורב עלית או מעורבת מסורתית.
רועי גולדשמידט: זו לא תעשיה מסורתית בלי ספק, וגם לא תעשיה עלית.
בנימין אלון: הוא לא נמצא, אני לא דן בו, אבל מבחינת המאפיינים הלא תעשייתיים, התעסוקה, הוא מעסיק גדול, שזה לא מאפיין של היי-טק.
בנימין אלון: הרי מבחינת התחכום יש בו רכיבים מתוחכמים.
שאול פריירייך: בוודאי שזו אחת החברות שיש בה מרכיבים מאוד מתוחכמים אבל כאלה אפשר למצוא גם בתעשיה המסורתית.
שאול פריירייך: אתה תמצא אצלנו שורת קליינטים או חברות מכל הסוגים והמינים.
שאול פריירייך: נציגים גדולים של תעשיה מתחום הפלסטיקה, תחום המתכת, תחום המזון, תחום הטקסטיל שמתחיל לפנות אלינו.
בנימין אלון: אותי מטריד כמה חזון תכנוני מושקע במדינת ישראל על ידי המדען הראשי, שלדעתי זה התפקיד שלו, אם אני מדבר על פריפריה ולא על גיאוגרפיה, כי ראינו שזה רוב המדינה, המאפיין המרכזי זה תעסוקה, שזה מאפיין תעשיות מסורתיות יותר מאשר תעשיות היי-טק.
שלמה וקס: אני מוכרח לתקן אותך, חבר הכנסת אלון.
שלמה וקס: האם חברת "מוטורלה", שמעסיקה 4500 עובדים היא היי-טק, לו-טק או מסורתי?
בנימין אלון: אני קראתי להם מסורתי או מעורב.
שלמה וקס: הוא בהגדרה היי-טק מלא.
שלמה וקס: אנחנו יצרנו לעצמנו נורמה שהיי-טק זה רק מה שעושה אקזיט והופך מיליונר.
שלמה וקס: בהיי-טק מועסקים עשרות אלפי עובדים בצורה ישירה ועוד עשרות רבות יותר של עובדים בצורה עקיפה.
שלמה וקס: בא נסדר לנו את המושגים כי חברת "אלביט", שמעסיקה למעלה מ-10,000 עובדים היא כולה היי-טק.
שלמה וקס: "אלתא" שמעסיקה 4000 עובדים היא כולה היי-טק, ואני לא מדבר על "אינטל" שמעסיקה 7000 עובדים, שכולה היי-טק.
שלמה וקס: לתקן את הרושם שהיי-טק זה רק 2,3 אנשים שעובדים בגראז' ואחר כך עושים את 100, 200 מיליון.
בנימין אלון: בסדר, תיקנת את הרושם.
בנימין אלון: אני בכל אופן רוצה לחלק את זה לשני תחומים.
בנימין אלון: אני חושב שבפריפריה יש תעשיה גדולה, וכך גם הבנו, שאיננה תעשיית אלקטרוניקה ואינה תעשיית עלית, והיא נתון קיים.
בנימין אלון: השאלה היא איך הופכים אותו למשודרג יותר, איך מעודדים אותו במחקר ופיתוח שיגורם לשיפור מצב התעסוקה וגם הרמה הגבוה של האנשים בפריפריה.
בנימין אלון: שאלה שניה, איך מעודדים את התחום שלך, מר וקס, שאני בפירוש שמח על הנתונים שנתת לנו, והייתי רוצה לשמוע ממך בהמשך כמה יש בפריפריה באותו תחום של מפעלים כמו "אינטל" בקרית גת וגורמים אחרים.
שאול פריירייך: עוד דבר אחד: חוץ מהיוזמה שציינתי כאן, לשכת המדען הראשי גם יצאה ביוזמה להביא חברות - -
בנימין אלון: אם אני מסכם את דברי במשפט אחד: כשעוסקים בנושא ההיי-טק בפריפריה, אני מתעניין גם במפעלי היי-טק בפריפריה, כמה יש, כמה יכולים להיות, מה החזון של המדינה, איך מודדים את זה, ואני לא פחות מתעניין איך משדרגים את ההיי-טק למפעלים הקיימים בפריפריה.
שאול פריירייך: המרכיבים שציינת, כמו שאמרתי לך, כלולים באותות היבט של מתן העדפה לתחום התעשיה המסורתית באופן כללי, כאשר בפריפריה מקבלים על כך תוספת כספית.
שאול פריירייך: בנוסף, יצאה לשכת המדען הראשי בהוראת מנכ"ל להביא חברות רב-לאומיות מתחום התעשיה המסורתית והמעורבת, כאשר פניהן של אותן תעשיות היא הפריפריה.
שאול פריירייך: אם אנחנו שמענו על "ג'יגי" זו דוגמה אחת, ואם שמענו על "רנו" זו דוגמה שניה.
שאול פריירייך: הדברים מתחילים לקרום עור וגידים.
שאול פריירייך: עם זאת, חשוב לזכור שלשכת המדען הראשי, בכל הנושא התעשייתי, זה מו"פ שהוא מרכיב אחד בכל הנושא של תעשיה בפריפריה.
שאול פריירייך: יש הון אנושי, חינוך, תמריצים וכולי.
שאול פריירייך: - -
בנימין אלון: אנחנו עוסקים כרגע בלשכת המדען הראשי.
שאול פריירייך: - - הכל הצגתי כאן למעט חממות שלא הרחבתי, כי גברת פרידור תיתן את התמונה הכוללת למעט הנושא הכספי.
בנימין אלון: אני לא יודע אם אתה הכתובת, אבל זה מסקרן אותי: כשישראל מככבת באחוז ההשקעה שלה במו"פ ביחס למדינות אחרות בעולם, כוללים בזה גם את כל הכסף שהגיע דרך חוק עידוד השקעות הון ל"אינטל" בקרית גת?
עמי צדיק: רק במחקר ופיתוח - -
שאול פריירייך: המספר של 4.5 הוא סך כל ההשקעות במדינת ישראל במחקר ופיתוח אזרחי, וההגדרה נעשית על ידי הלמ"ס לפי כללים בינלאומיים, שאותם הגדיר איזה כלכלן, וזה מקובל כבסיס להשוואה בינלאומי.
שאול פריירייך: בישראל ההוצאה היא הוצאה למו"פ אזרחי מול צבאי, זה לא כולל את הצבאי, אבל זה כולל הכל.
שאול פריירייך: זה כולל את ההוצאה שמוציא מכון המחקר מיג"ל בצפון ועד חקר ימים ואגמים ואוניברסיטאות ומדען ראשי ותעשיה.
שאול פריירייך: אל תשכחו שלשכת המדען הראשי נותנת השתתפות, היא לא מממנת הכל.
שאול פריירייך: חלק גדול ונכבד מההוצאה נמצא עדין בתעשיה.
בנימין אלון: הייתי רוצה שכל אחד יציע איך הוא רואה לקדם את הענין, מעבר לענין, ובמה הוא חושב שהכל תלוי.
בנימין אלון: במהנדסים, בכוח האדם, באקדמיה.
בנימין אלון: איך הוא חושב שאפשר לשפר את מעמד הפריפריה?
שאול פריירייך: התשובה מאוד פשוטה במשפט אחד: נעשתה עבודה גדולה מאוד וטובה מאוד על ידי ועדת מקוב אשר הציעה שורה ארוכה של מתן תמריצים והטבות על מנת להזיז באופן כללי את כל מה שקשור לתעשיה לכיוון הפריפריה.
שאול פריירייך: זה לאו דווקא מו"פ אלא הכל בכל.
שאול פריירייך: העבודה היא 160 עמודים, אז להביא אותה בשני משפטים זה מסובך, אבל זה תמריצים גדולים וטובים יותר ממה שיש היום, תשתיות בחינוך ובבריאות וכן הלאה, על מנת שאנשים ירצו לזוז לאותם מקומות.
שאול פריירייך: זה אמור בדוח גדול ואגב, מנכ"ל משרדי הקים ועדה שתפקידה לראות את הדרכים להוציא אל הפועל את ההמלצות, מקצתן או רובן.
שאול פריירייך: לא כולן קשורות לתמ"ת, יש נושא של חינוך וכולי.
עמי צדיק: עדין, במבחן התוצאה, רוב רובו של המו"פ בארץ הוא במרכז הארץ.
עמי צדיק: אנחנו רואים את המספרים של המענקים של קרן המו"פ, לא של הפריפריה, הולכים ויורדים על פני השנים.
עמי צדיק: הם רק אחוז קטן מסך בערך מיליארד שקלים שאתם מקצים מהכסף הציבורי שהולך למו"פ.
עמי צדיק: השאלה אם אתם, ביוזמתכם, לא מנסים להגדיל את התעדוף לפריפריה, כדי שיותר מו"פ שקורה היום בארץ יעבור לפריפריה באותו כסף ציבורי שאתם מספקים.
עמי צדיק: יש גם מו"פ שנעשה לא בעזרתכם והוא ממילא נשאר במרכז הארץ.
עמי צדיק: השאלה היא אם היום המו"פ, איך שהוא נעשה בארץ, לא מגדיל את הפער בין המרכז לפריפריה.
שאול פריירייך: אתן לך תמונת מצב כפולה: מה שקבעת כאן, שהרוב נעשה במרכז הארץ, העובדות מדברות בעד עצמן.
שאול פריירייך: מבחינתנו, אני יכול לומר שאנחנו רודפים אחרי תכניות.
שאול פריירייך: זה לא מצב של מה שאנחנו רוצים - -
בנימין אלון: יש ירידה מ-2004.
בנימין אלון: 14%, ל-18% ל-10%.
שאול פריירייך: הירידה הספציפית היא גם תוצאה של ירידה כוללת בתקציב הכולל שלנו אבל היא לא משנה את התמונה למעט עובדה אחת - -
עמי צדיק: במבחן התוצאה.
אריה אלדד: הירידה בפריפריה היא מובהקת.
שאול פריירייך: אנחנו, בלשכת המדען הראשי, מוצאים את עצמנו במצב שאנחנו, ביוזמתנו, רצים אחרי בקשות, מעודדים הגשת בקשות על ידי תעשיה בפריפריה.
שאול פריירייך: מה שאתה רואה כאן זו תמונת הראי של מה שקורה כרגע, כאשר אני מציין שאנחנו נמצאים עכשיו, התכנית התחילה בסוף 2005,2006.
שאול פריירייך: זה לא משהו שממחר בבוקר אפשר להתחיל.
שאול פריירייך: החברה צריכה להתארגן, למצוא את הנושא, צריכה למצוא את האנשים וכולי.
שאול פריירייך: אבל אנחנו בדברים קטנים מנסים לעזור.
שאול פריירייך: דוגמה: גם לחברה שנמצאת במרכז הארץ ומשתמשת בקבלני משנה שנמצאים בפריפריה, אותם קבלני משנה יקבלו תוספת.
שאול פריירייך: אני לא יכול לבוא לחברה ולהגיד: למרות זאת, אני מכריח אתכם לקחת קבלן משנה משדרות.
עמי צדיק: למה?
עמי צדיק: אתם עושים אבחנה בין חברות גדולות כמו "טבע" ו"אמדוקס" - -
בנימין אלון: עמי, אני הבנתי מהצגת הדברים, ואני לא מחווה את דעתי, אבל אני חושב שהדברים חודדו.
בנימין אלון: הבנתי שסדר העבודה של לשכת המדען הראשי היא היענות לבקשות מסודרות.
בנימין אלון: כשניסינו לעסוק בנושא של היזמות, קיבלנו תשובות.
בנימין אלון: אני מבין שאתה לא מרוצה מהתשובות לא בגללו אלא בגלל הדברים, ויש תוצאות שמראות את זה.
בנימין אלון: אני חושב שהדברים הועלו.
עמי צדיק: אנחנו רק מציגים את המציאות.
בנימין אלון: גברת פרידור תרחיב את התמונה של משרד התמ"ת על ידי פרוייקט החממות.
רינה פרידור: לפני שאני נכנסת לענין החממות, אני חושבת שאנחנו לא במקום הנכון מפני שלשכת המדען צריכה לטפח את הפעילות של המחקר והפיתוח התעשייתי בארץ.
רינה פרידור: הבעיה היא במה שקורה עם התוצאות של המחקר והפיתוח התעשייתי הזה, ואסביר את זה דרך החממות.
רינה פרידור: למשל בחממות, אנחנו עושים מעל ומעבר ומביאים את רוב הפעילות של החממות, שזה מחקר ופיתוח תעשייתי, לפריפריה.
רינה פרידור: דרך אגב, אין לזה אח ורע בכל העולם.
רינה פרידור: באים ללמוד איך הבאנו את הפעילות הזאת לפריפריה, כי מחקר ופיתוח, באופן טבעי, נמשך כמו מגנט למרכז הארץ כי מי ששולט בזה זה הבעלים והמשקיעים שמזרימים הון תועפות והם גם מחליטים איפה זה יעבוד.
בנימין אלון: והאוניברסיטאות והמכונים...
רינה פרידור: לא, מחקר ופיתוח תעשייתי.
אריה אלדד: זה שהם מעדיפים את זה במרכז הארץ, היזמים והמטפחים אומרים שהם השתכנעו שכלכלית כדאי להם לשים את זה בתל אביב.
רינה פרידור: לא סיימתי.
רינה פרידור: הבעיה נמצאת במקום שנוצרים הפירות של המחקר והפיתוח ועכשיו צריך לשכנע את הסטרט-אפ'ס החדשים שנוצרים, חברות שפועלות בתחום הזה לקחת את זה ולהתמקם בפריפריה, ושם יש לנו בעיה.
רינה פרידור: בחממות זו בעיה מאוד ברורה כי זה לא תפקיד החממות.
רינה פרידור: אנחנו מצליחים להביא פעילות של מו"פ יוצא מן הכלל ויצירת חדשנות טכנולוגית ומוצרים יוצאים מן הכלל בפריפריה, וכשמגיע היום וצריך להחליט איפה יבנה המפעל או איפה תתמקם החברה, 70% מהחברות נמשכות למרכז הארץ כי לא ניתנים שום תמריצים אמיתיים, ובלי תמריצים זה לא יעבוד, שייקחו אותם ממרכז הארץ לפריפריה.
רינה פרידור: שם הבעיה, שם צריך להכניס יד לכיס ולשים כסף בתבונה, אבל שם צריך להקדיש את תשומת הלב ואת המחשבה ואת הזרמת הכספים כדי להביא את החברות החדשות שאנחנו מייצרים כל הזמן להתיישב בפריפריה.
רינה פרידור: לכן אמרתי שאנחנו לא נמצאים במקום הנכון וצריך לשים אצבע על הבעיה.
רינה פרידור: מבחינת החממות הטכנולוגיות, יש לנו מצבים ספציפיים.
רינה פרידור: היתה לנו חממה מעולה בנצרת, עוד לפני החממה במגזר הערבי, שסיימו שם בשנה אחת 4 פרויקטים מעולים עם השקעות של מיליוני דולרים ביום היציאה מן החממה.
רינה פרידור: 2 מתוך ה-4 רצו להישאר בנצרת ולא היה כדאי להם.
רינה פרידור: שכר הדירה באזור קיסריה היה הרבה יותר זול, מבני התעשיה היו הרבה יותר מתאימים, ולא היו תמריצים שישכנעו אותם להישאר בנצרת ולא לעבור לקיסריה, אז הם עברו לקיסריה.
רינה פרידור: פעם אחרי פעם אנחנו רואים את הפרובלמטיקה הזאת בהחלטה איפה להתיישב.
בנימין אלון: את מדברת על שלב עידוד השקעות הון לחברה או למפעל, שזה לא שלב המחקר והפיתוח אלא השלב שהמפעל מתגבש, מתרקם.
רינה פרידור: שם היה פיחות גדול בסיוע, בתמריצים שניתנו למפעלים להתמקם באזורים בעיתיים ורחוקים.
רינה פרידור: היה פעם חוק לעידוד השקעות הון שהיה משמעותי בתחום הזה, והוא לא היה טוב למו"פ.
שאול פריירייך: הוא לא נועד לזה.
רינה פרידור: אז במקום לתקן אותו לכיוון של מו"פ, ולהעצים אותו בכיוון הזה, לאט לאט סגרו אותו וגמרו אותו, וזאת לא הדרך הנכונה.
בנימין אלון: את אומרת מסר מתסכל, שלמרות שהמדינה מפלה לטובה משמעותית את המו"פ על ידי החממות, שזה הפרוייקט שאת אחראית עליו, זה לא מביא פירות משמעותיים לפריפריה, כי כשמגיע שלב המחקר והפיתוח, שבסך הכל היה לו כסף קטן יחסית לכספים הגדולים, להתבשלות של מפעל, זה עובר שוב ליזמות.
בנימין אלון: ואז, למרות שכל המחקר נעשה בפריפריה, המפעל ילך לרעננה.
בנימין אלון: זה מה שאמרת?
רינה פרידור: אני אומרת שעצם עשיית המחקר והפיתוח בפריפריה משפיע משמעותית על האזור שבו הוא נמצא, חד משמעית.
רינה פרידור: לפחות שליש מהתוצאות נשארות בפריפריה ומפתחות את המפעלים והחברות שם.
רינה פרידור: ל-70% הנותרים, ניקח את זה בצורה חיובית, אפשר לעשות כדי להביא חלק משמעותי מהם להתיישב בפריפריה וזה לא נעשה.
עמי צדיק: אתם בודקים כמה מהחוקרים בחממות הפעילות גרים באזור החממה?
רינה פרידור: כן, אנחנו בודקים ויודעים, וחלק גדול מאוד נמצא.
רינה פרידור: זה לא שחור ולבן.
רינה פרידור: אם תיקח חממה כמו בקרית שמונה או בנצרת, במגזר הערבי, אנחנו עודדנו אותם ונתנו להם מענקי יתר כדי שיקימו מעבדה מרכזית במדעי החיים כדי שלא יצטרכו לרוץ למרכז לקבל שירותים.
רינה פרידור: זה לא עבד לפני שנתיים וזה כבר עובד עכשיו, ואנחנו עוזרים להם להקים בית חיות וזה יעבוד בעוד שנה.
רינה פרידור: יש תהליך לחזק את החממות כדי שיהיו מסוגלות לעשות יותר פעילות.
אריה אלדד: אבל אם את אומרת ששני שליש עוזבים לאחר תום תקופת החממה, יכול להיות שאנחנו משיגים אפקט הפוך, ששני שליש מהחוקרים הולכים עם הפרויקט שלהם למרכז הארץ, כי זה מקום העבודה.
רינה פרידור: לא, זה לא בדיוק כך.
בנימין אלון: ואולי זה משתלב עם נתוני ההגירה השלילית, שמאפיינים פריפריה.
רינה פרידור: זאת לא התמונה.
אריה אלדד: הוא עובד שנתיים בחממה ואז המפעל שלו עוקר לקיסריה כי שם שטחי התעשיה זולים יותר - -
רינה פרידור: השגנו הישג מאוד גדול: אל תשכחו שהמטרה של עידוד המחקר והפיתוח התעשייתי זה לחזק את כלכלת ישראל.
רינה פרידור: הענין של הפריפריה זו בעיה נוספת.
בנימין אלון: זה הנושא שלנו, וגם זה אחד הכתרים שאת מתגאה בהם בצדק.
עמי צדיק: כן, אבל המו"פ בישראל קיים ומוביל בעולם והכל טוב ויפה.
עמי צדיק: כבר 20 שנה המדען הראשי תומך בצורה מוצלחת ביותר במו"פ בישראל.
עמי צדיק: השאלה היא איך הופכים את המו"פ הזה שיגיע לפריפריה, לשכבות יותר רחבות בעם ואיך כולם יהנו מזה, וזה לא קורה.
רינה פרידור: אני אומרת שצריך להביא את התוצאות של המו"פ לפריפריה.
רינה פרידור: את זה לא מבינים.
בנימין אלון: אני שמח שנושא אקדמי כזה מענין.
בנימין אלון: את רוצה להמשיך בדברייך?
רינה פרידור: חלק מהעבודה של המו"פ נעשה גם במכוני מחקר ואוניברסיטאות.
רינה פרידור: אנחנו לא אומרים לזה איפה להתרחש, אנחנו באים וקוטפים את זה.
רינה פרידור: אנחנו באים ומחטטים במגרות ומעבירים להם הזדמנות כדי שיוציאו את זה מהמגרה ויתנו לנו לקחת את זה לכיוון של מו"פ.
רינה פרידור: לכן, כשאתה שואל אותי איפה נמצאים החוקרים, זו שאלה קצת מטעה.
רינה פרידור: אנחנו צריכים לחולל כל הזמן הזדמנויות חדשות למוצרים טכנולוגיים חדשים, עם חדשנות מאוד גבוהה כדי שנוכל להתחרות בעולם ועל זה לא נוכל להתפשר, כי אחרת לא נוכל להתחרות בעולם.
רינה פרידור: זה דבר שלא קשור לפריפריה.
רינה פרידור: אחרי שאנחנו עושים את זה, אנחנו צריכים במקביל לשבת ולחשוב מה לעשות הכי טוב כדי להביא פעילות כזאת לפריפריה, וזה דבר שנעשה כל זמן ויש חשיבה כל הזמן.
רינה פרידור: אנחנו מקימים עכשיו שתי חממות במודל שונה במקצת מהחממות הקיימות.
רינה פרידור: הרגשנו שכיסינו את הענין של חדשנות טכנולוגית מאוד גבוהה, זה עובד מאוד יפה, ונמצאות בהקמה שתי חממות שאנחנו קוראים להן "תעשיות מבוססות טכנולוגיה".
רינה פרידור: היי-טק זו מילה מאוד לא טובה כי גם מדעי החיים זה דבר שאנחנו מעוניינים בו וזה לא היי-טק.
רינה פרידור: צריך לדבר על תעשיה מבוססת טכנולוגיה ולא דווקא על היי-טק.
רינה פרידור: כשאני אומרת היי-טק, אני מתכוונת לתעשיה מבוססת טכנולוגיה, וזה יכול להיות הכל.
רינה פרידור: כל דבר שהוא תוצאה של מחקר ופיתוח תעשייתי.
רינה פרידור: בענין של מדעי החיים נעשית פעולה מאוד חשובה בלשכת המדען הראשי וגם בחממות.
רינה פרידור: זה תחום ארוך טווח מאוד, ואנחנו נצטרך להתאזר בסבלנות כדי לראות את התוצאות שלו אולי בעוד 8 עד 10 שנים, אבל אם לא נתחיל היום זה לא יקרה.
רינה פרידור: את החממה הביו-טכנולוגית השניה שעומדת לקום, הראשונה קמה בירושלים בהחלטת ממשלה.
רינה פרידור: לגבי המיקום של החממה השניה, שהקול הקורא עומד לצאת בימים הקרובים יהיה בנגב הדרומי או בגלילי העליון.
רינה פרידור: זו עוד דרך שלנו לקחת עוד פעילות בכיוון של מדעי החיים, שזה תחום עתידי, לכיוונים פריפריאליים.
רינה פרידור: דבר אחרון: אסור להרוג את הפעילות הקיימת כשרוצים לפתח דברים חדשים או לחזק אספקטים נוספים.
רינה פרידור: צריך להיזהר מזה.
רינה פרידור: באופן סכמטי אפשר להגיד שניקח חצי מהתקציב של המדען הראשי וניתן אותו רק לתעשיה מסורתית.
רינה פרידור: אסור לעשות את זה.
רינה פרידור: צריך להמשיך ולחזק את החדשנות הטכנולוגית הגבוהה כי בזה כוחנו וגם במקביל לתת תמריצים נוספים כדי לפתח תחומים נוספים.
רינה פרידור: צריך מאוד להיזהר בענין הזה.
שאול פריירייך: כאשר הממשלה יוזמת מהלך כל שהוא, היא חופשייה וצריכה ואף חייבת להחליט היכן היא רוצה לעשות את זה.
שאול פריירייך: על חממות שמעתי מרינה, אם אנחנו הולכים להקים כפועל יוצא של החלטת ממשלה מכון לאומי לביו-טכנולוגיה אז הוא הולך ומוקם ליד אוניברסיטת בן-גוריון.
שאול פריירייך: הממשלה קובעת לא רק את ההגדרה הסופית אלא גם את המקום, וטוב שכך.
שאול פריירייך: אבל המקום והמיקום של תעשיה יכול להיעשות רק על ידי משיכתה לשם, בתמריצים כאלה ואחרים.
אריה אלדד: זו היתה היוזמה של אוניברסיטת בן-גוריון שהביאה תורמים או יוזמה של הממשלה והשקעה של הממשלה?
שאול פריירייך: שם היה משולש נצחי של משולש-תורם-אוניברסיטה.
שאול פריירייך: המשולש הזה, בדומה למיזם אחר שנעשה בטכניון, הוא זה שקורם עור וגידים עכשיו באוניברסיטת בן-גוריון, והקול הקורא היה לבאר שבע.
בנימין אלון: כמובן שיש אספקטים שאנחנו לא נוגעים בהם פה, ואולי הם הכי מרכזיים שלא קשורים להיי-טק וזה תחומי תשתית תחבורה, שהופכים את המילה פריפריה לפסה, שזה חלום כמו מסילת הברזל לחוף המערבי בארה"ב, ששינתה את המציאות וכך גם כביש מס' 6 עם קרית גת.
בנימין אלון: יש עודה רבה דברים שאנחנו לא עוסקים בהם כי אני רוצה להיות קצת יותר מהיר מקצב החלטות הממשלה וביצוען, וסלילת הכבישים.
שלמה וקס: בתגובה ל-מ.מ.מ של הכנסת: רינה הדגישה את זה שמו"פ הולך לאיפה שיש חדשנות טכנולוגית, ולשם ילכו המענקים.
שלמה וקס: אם אתן למישהו שממציא לי עוד פעם את הכוס הזאת, זה לא ייתן למדינת ישראל שום דבר.
שלמה וקס: התקציבים האלה צריכים לעודד תעשיה, ותעשיה שיכולה להעסיק כוח אדם וגם לייצוא כי השוק שלנו הוא לא שוק.
שלמה וקס: אם אני אקח את תעשיית האלקטרוניקה לבד, שגמרה את שנת 2007 עם 20.5 מיליארד דולר, מתוך זה 18 מיליארד דולר נמכרו לחו"ל.
שלמה וקס: אי אפשר להכתיב במו"פ לאן יתנו את העדיפות.
שלמה וקס: רוצים להכתיב, להביא תעשיה לפריפריה?
שלמה וקס: בא נחזור לחוק עידוד השקעות הון, לא נקטר על "אינטל" שמקבלת כך וכך ומשקיעה פי 10.
שלמה וקס: הרי אנחנו אשפים בלהרוס את עצמנו.
שלמה וקס: בואו נעודד, בואו נראה אם יש כוח אדם באזור באר שבע - -
בנימין אלון: אתה מצטרף לדבריה של גברת פרידור, ששלב המחקר והפיתוח הוא לא השלב המכריע למרות שכל החממות שהיא תארה לא פגעו - -
שלמה וקס: אני אומר שוב שאם ניקח את כוח האדם שעובד בחממות האלה, ואני מכיר את חלקם, הם לא בהכרח תושבי אותו אזור.
שלמה וקס: הם מעדיפים ללכת לאזור הזה כי הם מקבלים את אותן הטבות, את אותו בית גידול נוח להם.
עודד חרמוני: אבל הם משאירים ידע במקום?
שלמה וקס: אני לא פוסל, אני בעד, שלא יהיו אי הבנות.
שלמה וקס: אז אותו דבר צריך ללכת עם התעשיה, עם חוק עידוד השקעות הון.
שלמה וקס: אגב אם לא התאחדות התעשיינים וחלק מחברי הכנסת, הוא בכלל היה מת בשנת התקציב הזאת, ועדין הוא לא הופעל כי התקנות שלו לא רצות.
שאול פריירייך: כרגע הוא עד סוף שנת 2008 בלבד.
שלמה וקס: אז בא נראה איך אנחנו מפתחים כוח אדם באזורים האלה.
קורין סאור: אני הבנתי שיש הרבה השקעה מהממשלה ומהרשות להביא עסקים לפריפריה, ונראה לי שאין הרבה תוצאות.
רינה פרידור: יש תוצאות נפלאות.
קורין סאור: אני ירושלמית, ויש הרבה עבודה לעשות.
קורין סאור: אחד הגורמים הוא שלא בדיוק יודעים מה הגורמים הכי חשובים בשביל בעלי עסקים או מנהלים להקים עסקים באזור מסוים.
קורין סאור: למה הם הולכים להרצליה פיתוח ולא באים לירושלים, למה לאזור גוש דן ולא לדרום.
קורין סאור: אנחנו רוצים לעשות סקר בסביבה העסקית, שעושים את זה בארצות אחרות, באירופה וגם באמריקה, "ביזנס קלימקס".
קורין סאור: הסקר הזה יכול לדעת ספציפית מה בעלי העסקים חושבים, מה חשוב להם.
קורין סאור: יכול להיות שזה - -
בנימין אלון: אז מכון ירושלים לחקר שווקים עשה את הסקר או רוצה לעשות את הסקר?
קורין סאור: אנחנו עכשיו בפרויקט לעשות את זה, וגם רציתי לשמוע מבעלי עסקים ואנשים שזה התחום שלהם, מה הכי חשוב.
קורין סאור: למשל, יכול להיות שזה התחבורה הציבורית, יכול להיות שזה מערכת החינוך.
קורין סאור: כמה פעמים שמעתי מבעלי עסקים: אני לא רוצה לגור בב"ש כי אשתי לא רוצה, כי בתי הספר לא טובים לילדים.
קורין סאור: זה משהו שכולל הרבה.
קורין סאור: גם המיסוי המקומי, מחיר הנדל"ן וגם התמריצים של הממשלה.
קורין סאור: אני חושבת שאם אין תמונה ברורה לגורמים, למה בעלי העסקים בוחרים או לא בוחרים את הפריפריה, יש הרבה כסף שהולך לאיבוד.
בנימין אלון: ברור.
בנימין אלון: אני חושב שיש כמה מחקרים שנעשו, אולי לא סקר מקצועי, אבל נקווה שכל המחקרים נמצאים ברשותכם.
בנימין אלון: ברור שיש נתוני פריפריה שלא קשורים לתחום שלנו, שיכולים להכריע.
בנימין אלון: תודה גברת סאור.
בנימין אלון: רוני מקבוצת "אור", בבקשה.
רוני פלמר: במשפט: הדבר שאנחנו עושים ב-6 השנים האחרונות זה לראות איך היעד הגדול, כשהמדינה מדברת על פריפריה ועל תעסוקה כמנוף ליישוב, אכלוס ופיתוח, לדעתי יש פה סוג של פספוס ונראה לי שאנחנו לא בשלב של הבעיה, שחסרה השקעה של המדינה.
רוני פלמר: יש הרבה השקעה של המדינה והיא הוצגה פה, והיא מוצגת בעוד דברים שהמדינה עושה אבל השאלה היא למה הולכת ההשקעה הזאת.
רוני פלמר: הדבר המדהים שרואים בפריפריה, בנגב ובגליל, שיש המון משרות פנויות.
רוני פלמר: אני לא מדבר על האבטלה שקיימת ואולי היא גם ב-2% יותר גבוהה מגוש דן, אבל יש המון משרות שלא מצליחים לאייש אותן בתחום ההיי-טק, בתחום של הנדסה.
רוני פלמר: לנושא הזה אין התייחסות ראויה.
רוני פלמר: הייתי רוצה למקד ואני חושב שזו הבעיה המרכזית.
רוני פלמר: חברה כמו "אינטל", שבסוף שני שליש מהעובדים מגיעים מצפון לקרית גת ולא מדרום, וחברות כמו "אמדוקס" וחברות ברמת חובב וחברות כמו BMC ואולי מיט"ג ידבר על עצמו לגבי התפתחות קדימה, מאיפה הוא הולך להביא את העובדים, וחברות כמו IDT ומרקורי, שאנחנו בקשר איתן והן רוצות לעשות את המעבר, והן זוכות במכרזים והן רוצות לעבור, בסופו של יום הן נתקלות במצב שאין כוח אדם שמוכן להגיע.
רוני פלמר: זו הנקודה וזה גם נוגע בלב הסיבה שאני חושב שהמדינה משקיעה בפריפריה, כי למדען הראשי יש תפקיד אחד והוא עומד בו ועושה את עבודתו נאמנה.
רוני פלמר: ומדינת ישראל מובילה בתחום של מו"פ ועושה את זה בצורה טובה.
רוני פלמר: אני רוצה להגיד שזה כמו עיר הבה"דים.
רוני פלמר: 13 מיליארד שקל או יותר שישקיעו במהלך הזה ובסופו של יום, השאלה מה זה ייתן לפריפריה.
רוני פלמר: אנחנו שמים פה הרבה מיליארדים, והשאלה לאן הולכות התוצאות.
רוני פלמר: לסיום, יש בנגב 30 אלף סטודנטים, 50% מגיעים מהנגב ו-50% מגיעים מבחוץ.
רוני פלמר: 86% עוזבים את הנגב אחרי הלימודים.
רוני פלמר: אני לא רוצה להיכנס לסטטיסטיקה כמה נשארים בארץ.
רוני פלמר: ליצור את הגשר בין החינוך, ההשכלה הגבוהה ובין ההישארות, תכנית כמו שמקובל בעולם, שבארץ אולי מספר חברות מאוד קטנות כמו "אינטל" יודעות לקחת סטודנט בשנה הרביעית שלו, ולגרום לו לעבוד בשביל להישאר.
רוני פלמר: ממה שאנחנו רואים ב-6 השנים האחרונות, אני מאמין שזאת הנקודה ואם המדינה תסכים לשים את רוב המשאבים בסיוע למעסיקים והמועסקים ידעו שיש להם כתובת ויכולת להישאר, התדמית תשתנה, כי מה שקורה היום הוא שחברה מבריחה חברה.
בנימין אלון: איזה תמריץ מדינה יכולה לתת למעסיק ולמועסק כדי להתמודד עם גשר הזמנים שאתה דיברת עליו, של הלימודים והעבודה ולגרום לו לבוא.
רוני פלמר: ראשית, מדינה צריכה להגדיר מה זה פריפריה.
רוני פלמר: בכל ועדה אחרת - -
בנימין אלון: אנחנו עוסקים פה בהגדרת חוק עידוד השקעות הון ואמרנו מה זה.
בנימין אלון: זה כל המדינה למעט חיפה ורעננה וקיסריה.
רוני פלמר: זו הבעיה הראשונה.
רוני פלמר: מפעל גדול מאוד, שלא אנקוב בשמו, שיוצא בימים אלה מתל אביב אחרי שמכר בעשרות מיליוני דולרים את השטח שלו, הולך לאזור קסטינה, כי קסטינה ושוקת או להבים ויותר דרומה, מקבלים בדיוק את אותם סיבסודים מהמדינה.
רוני פלמר: אז אם קסטינה ושוקת זו אותה פריפריה, זו הבעיה הראשונה.
בנימין אלון: כאילו מה, קריית מלאכי, אתה מרוצה ממה שיש שם?
רוני פלמר: ממש לא, אבל אנחנו רוצים להתעסק בפריפריה אז צריך להגיע ללב הפריפריה כי להגיע היום מקסטינה לתל אביב זה סיפור של 45 דקות.
רוני פלמר: כביש 6 עוזר לנו להבריח אנשים כרגע ולא להביא אנשים.
רוני פלמר: נקודה שניה זה הסיפור שהמדינה מכירה ועשתה, לתת את הסיוע של הסבסוד בשכר, ואם השכר יוכל להיות מסובסד על ידי המדינה לפי קריטריונים כאלה ואחרים, אני חושב שזה הוכיח את עצמו כמה פעמים, צריך להקל את זה יותר ואולי לא להגיע למשכורות של הממוצע במשק, שזה מה שמוצע היום אלא משכורת יותר נמוכה.
רוני פלמר: התייחסות שלישית, כמו שאמרו פה, כל הנושא של המיסוי.
רוני פלמר: כמו שיודעים לתת הנחה במיסוי על פי אזור המגורים שלך, פה אפשר לתת הנחה במיסוי על השכר לפריפריה המאוד מוגדרת.
רוני פלמר: ברגע שזה יקרה, שינינו את התמונה.
רוני פלמר: אני רוצה לחזור ולהגיד שמה שקורה היום, אנחנו מתעסקים בזה, חברת היי-טק אחת אומרת לשניה: תבדקי טוב, כי גם אם תקבלי את כל המענקים והמדינה נותנת מענקים טובים ביותר, לא תמצאי כוח אדם.
רוני פלמר: אני עובד בגן התעשיה בעומר, יש שם 900 עובדים וזה מקום מפואר ביחס למה שקורה בפריפריה, אבל המצוקה של כל השכנים שלנו זה איפה כוח האדם.
רוני פלמר: זה לא שהם קיבלו במענק עוד 5% או פחות 5%.
רוני פלמר: כולם רוצים כמה שיותר מענקים לקבל, אבל הדגש צריך להיות על כוח אדם, כוח אדם וכוח אדם.
שמואל שעיה: הבעיה לדעתי פשוטה, והפתרון עוד יותר פשוט.
שמואל שעיה: אנחנו מדברים איך להעביר את ההיי-טק לפריפריה.
שמואל שעיה: בואו נזכור שכל מדינת ישראל היא פריפריה אחת גדולה של ארה"ב.
שמואל שעיה: בעמק הסיליקון יש הרבה יותר הזדמנויות עסקיות וכן הלאה, ולמרות הכל אנחנו רואים שכמות החברות הבינלאומיות שפותחות פה מרכזי פיתוח ומביאות הרבה הכנסה בישראל, יחסית לאוכלוסיה ויחסית למדדים אחרים היא הרבה יותר גבוהה מאשר בכל מדינה אחרת בעולם.
שמואל שעיה: הסיבה פשוטה כי כל חברה כזאת תגיד לך שמהנדסים כמו בישראל אנחנו לא מוצאים במקומות אחרים, שווה המרחק, הבלאגן והמילואים ובלבד להיעזר באותם מהנדסים שעושים לנו את המוצרים טובים יותר.
שמואל שעיה: אחד המאפיינים של ההיי-טק באלקטרוניקה בוודאי ובתכנה על אחת כמה וכמה זה שחומרי הגלם זה לא בהכרח החלק העיקרי.
שמואל שעיה: אם יושב יזם ועושה תכנה מעניינת וטובה, חומרי הגלם שלו זה משכורות ובזה נגמר הסיפור.
שמואל שעיה: באלקטרוניקה, אם נבדוק כמה הרכיבים עולים וכמה הייצור לעומת כמה שהם מוכרים את זה, נשווה את זה לכל תעשיה מסורתית כמו נגרות למשל, המחירים מאוד גבוהים.
שמואל שעיה: אז אם מה שמביא את כל התעשיה בעולם, התעשיה המתקדמת כמו "אינטל", "מוטורולה" וכן הלאה לפתוח פה את הסניפים זה המהנדסים הטובים, זה נכון גם בין תל אביב ושדרות.
שמואל שעיה: מה שיביא עבודה של היי-טק לשדרות זה רק דבר אחד: אנשים שיכולים ליזום ולהיות מהנדסים מאוד טובים.