GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסתר סקורניק: אנחנו משקיעים הרבה כסף בפניה כדי לעודד את הנושא כי אתרים שכבר קיימים, יותר קשה להפוך אותם לנגישים.
אסתר סקורניק: לגבי אתרים חדשים, אני חושבת שזו צריכה להיות ממש דרישה, שיגדירו את זה מראש.
אסתר סקורניק: הנושא הזה הוא וולונטרי והוא יבדק על ידי המשתתפים, משהו דומה לויקיפדיה, ששם הקהל מבקר את מה שהוגדר.
אסתר סקורניק: לעומת זאת, יש לנו דבר אחר שנקרא אתרים התנדבותיים.
אסתר סקורניק: יש לנו ועדה שמפעם לפעם בודקת את הנושא ומגדירה תו התנדבות לאתרים התנדבותיים בלבד.
אסתר סקורניק: כך שישנן שתי האופציות.
אסתר סקורניק: אני חושבת שמאוד קשה להגדיר תו תקן, כי כמו שהרבה שרלו אמר, יש לנו את הבעיה של Ynet למשל, מה, אנשים לא יכנסו לשם?
אסתר סקורניק: לפי מה אני אגדיר, לפי היהדות שהיא בסדר או לא בסדר?
אסתר סקורניק: נקודה נוספת - -
יהודה אייזנברג: זה תו שאומר: האתר הזה הוא אתר מהימן.
יהודה אייזנברג: כשאת נכנסת לאתר את רוצה לדעת שהוא מהימן, שמישהו עומד מאחוריו.
אסתר סקורניק: מהימן עד איפה?
יהודה אייזנברג: מהימן מדעית, מהימן מקצועית.
יהודה אייזנברג: "מהימן" זו מילה חד-משמעית בלשון העברית.
זבולון אורלב: המילה היא חד-משמעית אבל המציאות לא חד-משמעית.
אסתר סקורניק: יש גם נושא של קבוצת נט-וויז, ששם אנחנו עושים בהדרכה לגיל השלישי קישורי חיים והיא המלצה על אתרים.
אסתר סקורניק: באותו כיוון אפשר ללכת ולבנות הדגמות.
אסתר סקורניק: פה אני מזכירה את שיתוף הפעולה שנוכל לעשות עם אתר "כיפה" והזכירו גם את הנושא של הדרכה של תנועות הנוער.
אסתר סקורניק: אנחנו רוצים לקחת את מדריכי תנועות הנוער ולתת להם פעילויות בנושא של חינוך ושימוש נבון.
אסתר סקורניק: אני מקווה שהפעילות הזאת תקדם את הנושא הזה, כי אני אומרת שוב שבלי חינוך זה לא ילך.
אסתר סקורניק: יכול להיות שצריך בגילאים מסוימים לעשות את הסינון אבל אחר כך, אנחנו חייבים להשקיע הרבה מאוד בחינוך עם קבוצות ביקורת.
אסתר סקורניק: אחד הדברים שאמרו על הטוקבקים, אני חושבת שדווקא שימוש בזה יכול להיות טריגר למורים לחנך לשפה נקייה.
אסתר סקורניק: אם נעבוד על זה בבית ספר ועל הנושא של טוקבקים ונראה להם מה זה שפה שאנחנו לא רוצים לשמוע, יכול להיות שנצליח להגיע מהצד השלילי לדבר חיובי.
זבולון אורלב: אנחנו עוקבים אחרי המשתתפים הווירטואליים.
אסתר סקורניק: דבר אחרון, מדברים פה שיכנסו לערוץ 7 או למקומות אחרים.
אסתר סקורניק: אני חושבת שאם הציבור לא יהיה ב-Ynet או ב-nrg זה לא טוב משום שאם אנחנו לא שם, אנחנו לא קיימים.
אסתר סקורניק: אסור לנו להסתגר בתוך עצמנו, אנחנו חייבים להיות שם ולהגיב שם, הן בטוקבקים ובכל מקום כדי שישמעו אותנו.
יוסי סעידוב: אני מאתר החדשות "סקופ".
יוסי סעידוב: אני רוצה להתחבר לדברים של אסתר בנוגע להתבדלות ולחיבור.
יוסי סעידוב: האתר שלנו הוא אתר של חדשות גולשים.
יוסי סעידוב: הגולשים ברחבי האינטרנט מעבירים אלינו את החדשות ואנחנו מעבדים אותם לרמה מסוימת של חדשותיות ומפרסמים אותם.
יוסי סעידוב: היתה לנו התלבטות מאוד גדולה והיא עדין נמשכת בחודשים האחרונים, האם לפתוח ערוץ יהדות.
יוסי סעידוב: מהניסיון שלנו, אנחנו רואים ערוצי יהדות אחרים, בייחוד ערוץ היהדות הראשון של nrg, זה ערוץ יהדות שהולך ומתבדל, הולך ומסתגר ומערוץ יהדות זה הפך לערוץ של דתיים ומערוץ של דתיים זה הפך לערוץ של רחוב הפלמ"ח.
קריאה: קוראים לזה "הביצה".
יוסי סעידוב: התקשורת, בייחוד האינטרנט, שהוא כלי מאוד חזק ומאוד משמעותי שנותן את הביטוי של האנשים הקטנים, לציבור הדתי יש הרבה מה לתרום ואין סיבה שהוא יתבדל ויסתגר בערוצים שלו, במקומות מסוימים שלו.
יוסי סעידוב: מעבר לזה, יהדות היא לא תחום שקשור לערוץ מסוים או לדתיים בלבד.
יעקב כהן: הבעיה היא של כולם.
יוסי סעידוב: גם לאנשים חילוניים יש מה לומר על יהדות, זה חלק מהזהות ומהמרכיבים שלהם.
יוסי סעידוב: את השאלות איך לפתור בין ערוץ יהדות שיהיה מעניין, אטרקטיבי לכולם, לא רק לדתיים לאומיים או לחרדים או לקונסרבטיביים אלא ליהדות בכל העולם, אנחנו עדין לא מצליחים לפתור את הקונפליקט הזה.
זבולון אורלב: בעז נכטשטרן, מייסד אתר "כיפה".
יעקב כהן: הבעיה של האינטרנט היא שכאילו שאדם בנה דירה והוא לא בנה קירות בין הסלון, למטבח, לשירותים, לחדר העבודה ולאמבטיה.
יעקב כהן: הכל בחדר אחד.
בעז נכטשטרן: הזכירו פה את הנושא של פורנוגרפיה וילדים.
בעז נכטשטרן: אני חושב שזה לא הדיון שאנחנו אמורים להתעסק בו.
בעז נכטשטרן: הבעיה הזאת היא בעיה כללית ואני חושב שהפתרון, כמו שמנסה לבצע איגוד האינטרנט, חינוך נכון וצריך להפנות מפה קריאה לגבי החינוך בבתי הספר הדתיים, מה הם מציעים היום כי אני, בלימודיי, לא זכיתי להתייחסות כל שהיא לנושא.
בעז נכטשטרן: אני מניח שהיום יש התייחסות אבל השאלה היא אם ההתייחסות בבתי ספר דתיים היא "אינטרנט לא", ואז לא עשינו שום דבר או האם אנחנו מפתחים כלים נכונים כדי להתמודד.
בעז נכטשטרן: דיברו פה על תו תקן של אתרים ומהימנות.
בעז נכטשטרן: אני חושב שכשאני נכנס לכל אתר שהוא, אני יודע אם זה אתר שמשדר רצינות או לא.
בעז נכטשטרן: נכון שיש גם ניסיונות להונות את הגולשים אבל בגדול, אני לא חושב שהדבר הזה יצליח כי מי שהיום עוקב אחרי מה שקורה ומתרחש באינטרנט, אני מניח שנשמע פה הרבה על ביטוי "ווב 2", שזה אומר שאנחנו הולכים לראות בשנים הקרובות פחות Ynet ופחות nrg ויותר אתרים כמו "סקופ" או "תפוז" שמבוססים על 80% תוכן גולשים ו-20% תוכן מערכת.
בעז נכטשטרן: הגולשים הם אלה שמחליטים מה נראה ולכל אחד יש את האפשרות להיכנס או לא.
בעז נכטשטרן: ב"כיפה" אנחנו מתקרבים ל-3 מיליון הודעות בפורומים.
בעז נכטשטרן: גם אם הייתי רוצה לבדוק את התקן של פרופסור אייזנברג הייתי אומר לו: אני לא יודע מה יהיה מחר כי אולי עכשיו, כשאני פה, מישהו כותב הודעה לא מהימנה ולא ראויה בפורומים ואין לי את האמצעים לבדוק את זה.
בעז נכטשטרן: אני צריך לשבת 24 שעות מול המחשב ולקרוא את כל החומר הזה, ואני גם לא אספיק לבדי.
בעז נכטשטרן: אפילו ערוץ 7, שפתח מערכת פורומים, היא עדין מאוד זניחה.
בעז נכטשטרן: עשיתי סקר ובדקתי אתמול והיו שם סדר גודל 300,000 הודעות.
בעז נכטשטרן: זה מספר הודעות שיש לנו בחודש.
בעז נכטשטרן: עדין ערוץ 7 הוא אתר עם תוכן ויש רבנים שעומדים מאחוריו ואנחנו יודעים שאי אפשר לקרוא הודעות שמאלניות בערוץ 7, אבל בפורום אקטואליה כן יכול לשבת אדם שמאלני, מציונות דתית ריאלית, מתוך המגזר שלנו, ולהשמיע את דעותיו.
צבי ברש: אתה אומר שקשה מאוד לסנן אבל כדי להיקרא מקום דתי אתה חייב לסנן.
צבי ברש: אם לא תעמוד בזה, אתה חייב לצמצם.
בעז נכטשטרן: אני אסביר: באתר שלנו, אחוז ההודעות שנמחקו או סוננו הוא פרומיל בערך ולכן - -
צבי ברש: - -
בעז נכטשטרן: אני בטוח שנוכל למצוא מכל 3 מיליון ההודעות גם הודעות פורנוגרפיות בתוך אתר "כיפה".
בעז נכטשטרן: תשאל אותי אם אני אתר דתי?
בעז נכטשטרן: אני אגיד לך שכן.
בעז נכטשטרן: איך אני יודע?
בעז נכטשטרן: כי כל הציבור הדתי גולש אצלי.
בעז נכטשטרן: אני מגיע לרבע מיליון איש בחודש שנמצאים בנתח אוכלוסייה וזה מופץ ב-120,000 180,000 עותקים ואנחנו מדברים על 250,000 בתים שאני מגיע אליהם.
בעז נכטשטרן: האפשרות שלי היא לא רק שאני לא יכול לסנן, אני גם לא רוצה כי בסופו של דבר החיים הווירטואליים יצרו להם מגמה ויצירה של גמילה וירטואלית.
בעז נכטשטרן: כל הילדים המשועממים היום אני רואה שמישהו כותב את סיפורי הזימה שלו באתר שלי כמו שהוא עושה את זה באתרים אחרים.
בעז נכטשטרן: זה שאני לא מצליף בו עם שוט שיחזור לדרך הנכונה, זה לא אומר שהוא לא הולך שם.
בעז נכטשטרן: נכון שיש לי שוליים ויש לי לפעמים חריגות אבל באופן כללי האתר שלי הוא מידתי ואני לא נזקק להטיף בו מוסר כי הוא עושה את זה לבדו בצורה נפלאה.
בעז נכטשטרן: הקהילה שומרת על עצמה אם נותנים לה את הדגשים, אם מכוונים אותה.
בעז נכטשטרן: נכון שהיום המטרה שלי היא לא תוכן גולשים, תעשו מה שאתם רוצים.
בעז נכטשטרן: אני לא כמו "תפוז" שאומר מה שמעניין את הגולשים, תעשו מה שאתם רוצים.
בעז נכטשטרן: לי יש אג'נדה שאני רוצה להוביל.
בעז נכטשטרן: לגבי תוכן גולשים אני אומר:
בעז נכטשטרן: אתם תקבעו את הסדר יום, תגידו לי מה מעניין ומה פחות מעניין אתכם ויש לי גם יד מכוונת.
בעז נכטשטרן: אני יודע למשוך לכיוונים שאני רוצה.
בעז נכטשטרן: אני שולט היום איזה רבנים יהיו לי בשו"ת, איזה יועצים יהיו לי.
בעז נכטשטרן: האם אני רוצה לקדם דווקא תחום בעייתי ואכניס את היועצים שלנו, של מכון "פועה", שזה אולי נושא שלא היו מדברים עליו בערוץ 7 ולא אקרא את התשובות שמפרסמים מדעני מכון "פועה", אבל באתר "כיפה" כן.
קריאות: למה אתה חושב שלא יפרסמו?
בעז נכטשטרן: אני מניח שבסופו של דבר, אם זה היה נכתב, הם היו בוחרים להגיד משהו אמורפי כמו: לשאלות נוספות תתקשרו אלינו בטלפון.
בעז נכטשטרן: לכן, אם הרב בורשטיין בוחר לפרסם את השאלות שלו, אז קטונתי להגיד לו מה מותר ומה אסור לפרסם אבל לפעמים, אני מתלבט עם דברים של אמא שאומרת לי שלא צריך להציג את הדברים האלה אבל בסופו של דבר, אני לא חושב שבזה שאני מפרסם דברים או נותן לאנשים מרחב מחיה, אני גורם להם להתקשר.
בעז נכטשטרן: בסופו של דבר, מי שנכנס לאתר שלי, אני לא עומד עם קנה על הראש, בא תיכנס לאתר שלי, אני לא מכריח אף אחד.
בעז נכטשטרן: כנראה שיש אנשים שמאוד אוהבים ואולי כבר מכורים לאתר שלי, אין מה לעשות.
בעז נכטשטרן: אם לא נעים לך, אין לי שום בעיה, הם יכולים לפנות להמון אתרים או שיקימו בעצמם אתרים.
זבולון אורלב: גברת ענת ברזילי, עורכת אתר "nrg יהדות".
ענת ברזילי: אני עורכת את האתר בשלושת החודשים האחרונים ונותנת את הקרדיט לרועי שרון, שהוציא אותו לאור.
ענת ברזילי: מרגע שהוא עבר לידיים נשיות, אני חושבת שיש שינוי באתר.
ענת ברזילי: אני לא בטוחה שהגולשים שמחים על השינוי הזה דווקא.
ענת ברזילי: יש בו איזה שהוא שינוי במובן זה שהוא פחות מעז ללכת לכיוונים הצהובים.
זבולון אורלב: הוא הפך להיות יותר שמרני?
ענת ברזילי: כן.
ענת ברזילי: אתם מדברים על פרובוקציות וכדומה, אני חושבת שהדבר הכי פרובוקטיבי באתר "nrg יהדות" הם הגולשים, הטוקבקים.
ענת ברזילי: מעולם לא העלינו תוכן יותר נועז וחתרני יותר מהגולשים שלנו שהם תלמידי הישיבות, בנות האולפנה, בנות השירות הלאומי, החברה מ"הביצה" בירושלים וסטודנטים מבר-אילן.
ענת ברזילי: בתור מי שהיתה פובליציסטית באתר, עד לפני כמה חודשים, גם אני התקשרתי מספר פעמים בדמעות לרועי שרון וביקשתי שיוריד תגובה זו או אחרת.
ענת ברזילי: אני יודעת בדיוק איך זה נראה מהצד של הכותב.
ענת ברזילי: זה שהגולשים מנסים להיות כל כך פרובוקטיביים וזה גולשים דתיים, זה מראה שיש נישה שהם זקוקים לה והם מרגישים יותר נוח לעשות את זה בנעלי בית ולא מעונבים אצלנו באתר.
ענת ברזילי: אני, באופן אישי, כן חושבת שצריך לעשות חסימות על אתרים עם תכנים מסוימים.
ענת ברזילי: לא הייתי רוצה להגיע לכל מיני אתרים, זה מביך אותי.
זבולון אורלב: אפשר לעשות חסימות.
ענת ברזילי: נכון.
ענת ברזילי: אני כן מצדדת בעניין הזה ואני חושבת שאתרים כמו ערוץ 7 או "מורשת", שבחרו לעצמם את הקו התורני, זה קו שהוא איכותי מאוד ויוקרתי מאוד אבל הוא מפספס משהו כי ערוץ כמו "nrg יהדות" הוציא לאור טיעונים בנושאים שהחבר'ה היו זקוקים לדון בהם, היו זקוקים להשמיע אותם, היו זקוקים שמישהו שיגיב עליהם אפילו בצורה שתהדוף את הדיון אבל שמישהו יתייחס לדברים האלה, למצוקות האלה, והדברים האלה עלו אצלנו באתר.
ענת ברזילי: הם העלו את זה כי זאת דרישה של הגולשים, דרישה שבאה מהשטח.
ענת ברזילי: אנחנו עוסקים בכל מה שקשור בעולם הרווקות וכל מה שקשור לנושאים של הומוסקסואלים וכדומה, זה דברים שהגיעו כתוצאה מהצורך של בני הנוער והצעירים לדון בנושאים האלה במקום שהם מרגישים בו נוח כשהרבנים שלהם מישיבת ההסדר לא נמצאים שם כדי להשיב להם.
ענת ברזילי: מאז שהאתר נתון בידיים של בנות, עשינו כמה פרוייקטים חינוכיים: למשל, היה חשוב לנו לעשות פרוייקט של תאונות דרכים.
ענת ברזילי: הבאנו את הרב גלעד ואנשים ומאמרים תורניים בנושא והקהל הצביע ברגליים ב-6 תגובות לכל מאמר וזה היה בערך גם מדד הכניסות.
ענת ברזילי: הקהל הזה הוא אותו קהל שנכנס גם ל"מורשת" ואצלנו הוא לא רוצה לקרוא את הדברים שהוא קורא ב"מורשת" כי הוא זקוק גם לקרוא מה הרב אבינר חושב, האם מותר לצאת עם שני בחורים במקביל, בשעה שאת מחפשת את זיווגך.
ענת ברזילי: הוא רוצה לשמוע את זה שם ואולי הוא לא מעז להעלות את הנושא הזה באתר "מורשת".
ענת ברזילי: לגבי ערב פסח, העלינו פרוייקט חופשי "חירות על הלוחות" וביקשנו מאנשים כמו הרב מידן להתייחס לנושא חירות האדם המאמין.
ענת ברזילי: הפרוייקט היצירתי והחינוכי שכל כך נהנינו לערוך את הטקסטים שלו נשאר מיותר מכניסות.
ענת ברזילי: אנחנו לא הולכים אחורה, כן ננסה להוביל את הקו הזה.
ענת ברזילי: בשבוע הבא אנחנו מעלים בית מדרש מצולם, שהכוכבים שלו הם אנשים כמו מיכה גודמן, רננה רביצקי וכולי, שדנים בסוגיות תלמודיות אצלנו באתר, בצורה מצולמת.
ענת ברזילי: השקענו בזה המון כסף במטרה להוסיף יהדות - -
זבולון אורלב: יש לכם נתונים לגבי הכניסות, לגבי המארגנים של הנכנסים?
זבולון אורלב: האם מדובר בציבור דתי או לא דתי?
ענת ברזילי: המאפיינים של הנכנסים, את זה אתה לא יכול לראות בכניסות של האנשים.
ענת ברזילי: אתה כן יכול לראות את זה בתגובות ובטלפונים ובמיילים שאנחנו מקבלים.
ענת ברזילי: הציבור הוא דתי-לייט, דתל"ש, שרוצה להיות קשור למדורת השבט, הוא נכנס לראות מה קורה אצל החבר'ה מבני עקיבא ועד חרדים ממש, מיליטנטיים ביותר שמגיבים ומתקשרים וגם מבקשים להעלות נושאים שקשורים בהם.
ענת ברזילי: התחום החרדי מכוסה אצלנו ביתר שאת.
ענת ברזילי: בשורה התחתונה, מי שמכתיב את הפרובוקציות זה הגולשים עצמם.
ענת ברזילי: הגולשים זה הקהל, זה אותו נוער, אותו ציבור שרוצה לדון בנושאים האלה.
ענת ברזילי: לא נוח לו לעשות את זה בתוככי בית המדרש אז הוא עושה את זה אצלנו וצריכים לקחת את זה בחשבון.
רועי גולדשמיט: אני רוצה לחזור צעד אחד אחורה ולהתחבר לדברים שנאמרו: כשאנחנו מדברים על הרשת, יש כמה מאפיינים מובנים וכשמסתכלים על הדיון הזה, מה שבולט זה הצורך להתמודד עם המאפיינים האלה והניסיונות בינתיים, שלא לגמרי מצליחים.
רועי גולדשמיט: ראשית, אובדן ההירארכיה של הידע.
רועי גולדשמיט: גם הרבנים וגם הציבור הדתי בכלל מאמין בהירארכיה של מידע.
רועי גולדשמיט: גם הציבור הכללי מאמין בהירארכיה של מידע אבל היא פחות נוקשה ובקצה של זה, גישת ביטול התורה.
רועי גולדשמיט: כל עוד זה לא מקדם אותי בעולמי הרוחני בצורה הפשוטה של לימוד תורה, זה לא רלוונטי.
רועי גולדשמיט: אבל כל היחס לפנאי ולתתי-תרבות בתוך הציבור הדתי, שהוא לא הומוגני כמו כל ציבור, זו אחת הסוגיות שעולות פה ובאות לידי ביטוי באופן בולט דרך האינטרנט.
רועי גולדשמיט: העובדה שהאינטרנט מציע שטף מידע ומייצר את החובה למצוא את ההירארכיות האלה או את הקושי לייצר אותן בגלל שטף המידע וכן, דבר שבא לידי ביטוי מאוד יפה פה ולכן זו באמת קפיצה משמעותית וזה האינטראקטיביות אלא עצם היכולת לא רק להעביר מסר.
רועי גולדשמיט: האינטראקטיביות מצד הגולש או מצד מישהו שאינו בר-סמכא היא דבר נפלא והזדמנות חדשה ומצד הבר-סמכא זהו איום.
רועי גולדשמיט: חלק יאמרו את זה בפה מלא וחלק לא, אבל זה שוב חוזר להיבט האל הירארכי.
רועי גולדשמיט: עצם העובדה שלדיון הזה הצטרפו רק 5 גולשים עקביים, אבל הצטרפו גולשים, יצרה פה משהו חדש שבוורסיה הקודמת שלו זה היה בטלוויזיה, שלא איפשרה אינטראקטיביות.
רועי גולדשמיט: הטלוויזיה איפשרה כיוון אחד.
רועי גולדשמיט: הפועל היוצא של כל הדברים האלה זה הצורך להתמודד עם פלורליזציה של מידע גם בהקשר הדתי.
רועי גולדשמיט: אני חושב שחשוב לחזור לא רק ל"סור מרע" אלא גם ל"עשה טוב", ואני מתחבר למה שהרב שרלו אמר קודם, היכולת להציע תכנים טובים.
זבולון אורלב: מירי סער מ"דתי-לי" נשים בקשה לומר כמה מילים לגבי הנושא המגדרי.
מירי סער: תודה.
מירי סער: שאלה לכולם: למה התמודדות זה פרובוקציה?
מירי סער: אני שומעת כל הזמן שכל נושא שאיך שהוא צריך להתמודד אתו ואיך שהוא הנוער מעלה אותו ולא משנה באיזו שפה, חוץ משפה אסורה כמובן, זו פרובוקציה.
מירי סער: אנחנו נכנסים לסטיגמטיות ולשמרנות הזאת של אתה אומר מה שאתה חושב – אמרת פרובוקציה.
מירי סער: אולי זו נקודה למחשבה.
מירי סער: אחד מהתחלואים של האינטרנט זה מה שקורה כרגע.
מירי סער: אנחנו כולנו מדברים ובאותו זמן יש צ'טים וחלקנו מסתכלים על הצ'טים ולא מקשיבים אחד לשני ויש כאן עניין חינוכי, זה לכוון את הנוער שתרבות דיבור והאזנה, שחלק מזה קצת בעייתי בעניין של האינטרנט.
מירי סער: רציתי לדבר על המגדרים והפלחים הפחות נשמעים ולהתחבר למה שענת אמרה קודם, למגדר הנשי.
מירי סער: הנשים בציבור הדתי היום מתקדמות בצעדים ענקיים קדימה ובכל זאת, יש את העניין שאנחנו נשארנו עדין בשמרנות ותחת עיניים פקוחות, מתבוננות ובוחנות כל הזמן.
מירי סער: אני חושבת שהמקום של האינטרנט, כשאישה לא חייבת להיחשף ושם היא יכולה לחשוף את הקשיים שלה בתחומי החיים השונים שלה וגם את ההתקדמות שלה והמאוויים שלה או שאלות שהיא לא מעיזה לשאול כי עדין היא כבולה בתוך הכבלים האלה, כבר עשינו די.
מירי סער: זו לא חייבת להיות רק אישה דתית אלא כמו שאמרנו קודם, מדובר גם בנשים לא דתיות שיכולות למצוא במה לעצמן ועדין נשים יוצרות, כשהיום בעיה להיות אישה יוצרת מיוחדת, קצת שונה מהשאר, כיוון שכולם עם עיניים פקוחות עליה.
מירי סער: אותו דבר לגבי נשים ובני נוער שיש להם קשיים בקטע הנפשי, הרגשי.
מירי סער: אנשים שלא יכולים להביא לידי ביטוי את הצרה שהם נמצאים בה, במיוחד בציבור שלנו, שזה ציבור שמתקשה לקבל אנשים מעט שונים ובאינטרנט הם יכולים לקבל תשובות וגם להביא לידי ביטוי צדדים יצירתיים שלהם ולא לשכוח, שהאנשים האלה קיימים.
מירי סער: דבר שהכי חשוב לי לציין זה הנוער.
מירי סער: בזמנו הקמתי כמה פורומים של מנהיגות נוער.
מירי סער: אני יודעת כמה חשוב שהנוער יסור מרע ויעשה טוב.
מירי סער: אם נמלא אותו בתכנים שמושכים אותו וניתן לו את השובע, את מה שהוא מחפש כל כך בחוץ ואין לו איפה למצוא, אולי הוא פשוט ישוטט וינדוד כי יהיה לו פחות זמן ויהיה לו הרבה יותר מעניין אצלנו.
מירי סער: צריך כל הזמן לחשוב מה אני יכול לעשות טוב אצלי כדי להפוך אותו לנוער איכותי, נוער עם מנהיגות, נוער שהולך לתנועת נוער ומשלב תורה ועבודה ואת כל הערכים שלנו.
מירי סער: זה המקום שלנו בתור אינטרנט, יותר בקטע הערכי, כי לשם כך אנחנו נמצאים.
חיים לנג: ברשות היושב ראש, משתתפים נכבדים, אני יושב פה כנציג לענייני תקשורת שהוזמן מהגוורדיה הגבוהה של המגזר החרדי.
חיים לנג: אנשים שכולנו מכירים, הרב אלישיב והרב עובדיה יוסף וכולי, שהם המנהיגות הרוחנית של המגזר הדתי.
חיים לנג: הם הקימו ועדה לענייני תקשורת שמטפלת בתחום התקשורת כמכלול וכמובן, שאחד הנושאים שאנחנו מטפלים בהם נקרא: אינטרנט למגזר הדתי.
חיים לנג: מבחינתנו, הגוורדיה העליונה הזאת היא המנווטת, היא המכוונת ומבחינתנו, על פיה יישק דבר.
חיים לנג: אנחנו מחכים למוצא פיה, לא דרך האינטרנט, אבל הם המנווטים והמכוונים.
חיים לנג: אני חושב שהנושא הועלה קודם, כמה קלות הצרכנות האינטרנטית במגזר הדתי לא מדויק, כי כמו שאמר הרב כהן קודם, מה זה חרדי?
חיים לנג: מה זה משק בית חרדי?
חיים לנג: מה זה נקרא צרכנות?
חיים לנג: יש פה את הנקודה למה אנחנו בכלל צורכים אינטרנט?
חיים לנג: יש אנשי עסקים במגזר החרדי ומדובר באחוז לא קטן, אם זה בבורסה ובעסקי יבוא וכדומה, אם זה בתחומים אחרים של מידע עדכני, הכרחי, אם זה רפואה, מדע וכדומה ואני חושב שהמגזר החרדי לא "נכשל" בצריכת המידע.
חיים לנג: אולי הוא לא צריך את זה בכמות כזאת מפאת מגבלות כאלה ואחרות אבל הוא צורך את זה מבחינת המידע שבו.
חיים לנג: לעומת זאת לגבי תוכן שלילי, הציבור הזה מבחינת החממה שלו לא נזקק לזה, לא צריך את זה וכאשר הוא נחשף לזה, מבחינתנו זו ירידת מדרגה, זה כישלון, החשיפה לתכנים השליליים האלה.
חיים לנג: אני חושב שהחלוקה היא בין אדם עסוק ללא עסוק.
חיים לנג: אדם עסוק, שממלא תפקיד, שממלא את שעות היום בתוכן, בעבודה, במקצוע, בתפקיד, אין לו זמן לגלוש בתוכן שלילי.
חיים לנג: האדם שגולש בתוכן שלילי זה בדרך כלל אדם שאין לו מה לעשות, אז הוא עושה את זה כאן.
חיים לנג: על זה אנחנו אומרים לו: אם אין לך מה לעשות, אל תעשה את זה כאן.
חיים לנג: אני חושב שהצעת יתרו למשה רבינו, להזעיק שרי עשרות, מאות ואלפים לכאורה אם היה לו אינטרנט, הוא היה גומר את זה בקלות.
חיים לנג: אני חושב שזו לא הדרך הנכונה למסירת תשובות.
חיים לנג: מותר שיהיה הדבר הזה, אבל בוודאי לא על חשבון הדרך המקורית והנכונה לשאול את פי הרבנים ולקבל את תשובתם.
חיים לנג: לא כל דבר אפשר לחשוף בפורום, לא כל דבר אפשר לפרט בפורום, יש שאלות משיקולים דתיים וכדומה, שאי אפשר להעלות אותם באינטרנט, בוודאי שזו לא ברירת המחדל.
חיים לנג: הקושי שהוזכר פה, ותודה ליושב ראש הוועדה בנושא החקיקה שהזכיר פה, אנחנו נדרשנו לסוגיה הזאת לא היום ולא אתמול.
חיים לנג: למדנו אותה, השקענו בה שעות ודומני שהקושי בחקיקה ובתיקונים בחוקים קיימים זהו קושי שאין לו פתרון בשליפה מהמותן.
חיים לנג: זה שיש בעיה באינטרנט – כולנו יודעים.
חיים לנג: אף אדם חילוני, הציבור הכללי, לא רוצה שבני ביתו ומשפחתו יחשפו לתוכן שלילי, שפוגע באופים, באישיותם ובמוסריותם וכדומה.
חיים לנג: אי לכך, הוא גם היה רוצה שיהיה מושג מניעת גישה לתוכן שלילי.
חיים לנג: חשוב לי להדגיש זאת.
חיים לנג: לכן, אנחנו בדקנו את הנושא שנקרא "חסימה רגישה".
חיים לנג: זה לא על חשבון ניסיון החקיקה ולא על חשבון ניסיון התיקון בחוק אבל "חסימה" זה אומר שאמנם אני צורך את המוצר, אני חושף למוצר, אבל באותה מידה שאני חשוף לו אני לא חשוף לדברים הלא טובים שבו.
חיים לנג: אם אני יושב בבית וגולש באינטרנט יש לי ברירה חופשית.
חיים לנג: אני לא בעד כפיה דתית אלא מי שבחר במגזר החרדי לחסום את עצמו לתוכן שלילי, אני נותן לו את האפשרות הזאת.
חיים לנג: אני חייב לספק לו את המוצר, שלא יהיה חשוף לדברים שליליים.
חיים לנג: ניקח דוגמה פשוטה: אני רוצה להיכנס לחשבון הבנק שלי, אז למה אני צריך לקבל את הלינק שנקרא: נופשון באילת, כולל הדגמה חיה מה עושים שם.
חיים לנג: מותר לי לקבל את המידע מהבנקים, את המידע הממשלתי, המוניציפאלי ואין סיבה שאותם לינקים שליליים יגיעו למקומות החיוביים האלה.
חיים לנג: זו ההתמקדות של הפעילות שלנו, להגיע לאותו מוצר חילוני, הכרחי וערכי, שבמקביל הוא שולל גישה לדברים הלא טובים.
חיים לנג: אני אומר כאן, ונשאלתי זאת מקודם.
חיים לנג: כשנשאלתי ושאלתי את פי גדולי תורה, חידדנו מה זה נקרא "אינטרנט".
חיים לנג: בתלמוד מופיע הערך המוסרי ומידות התורה איך להתנהג, היינו לומדים צניעות מחתול וזריזות מנמלה, היינו לומדים מבעלי החיים איך להתנהג.
חיים לנג: מה זה נקרא "חובק זרועות תבל", זה אינטרנט.
חיים לנג: לפי הוד מעלתו, ולפי רוב יכולותיו, ולפי רוב הישגיו כך רוב חסרונותיו.
חיים לנג: ניקח את מספרי האתרים, כמה אתרי תוכן חיוביים יש לעומת אתרי תוכן שליליים, סקס וכדומה.
חיים לנג: אנחנו כולנו נהיינו משועממים?
חיים לנג: נהיינו חסרי תוכן?
חיים לנג: כולנו צריכים למלא את האתרים הללו בכל כך הרבה - -
זבולון אורלב: אז שאלתי אותך האם זה אפשרי?
חיים לנג: אז אני עונה: יש לנו, לעניות דעתנו לאחר שבדקנו את הנושא לאורכו ולרוחבו, יש פתרון כזה או אחר, ברמה כזאת או אחרת, שמתמקד ברמה טכנולוגית.
חיים לנג: בישיבות שקיימנו עם כל השלבים שבין צרכן הקצה לתקשורת העולמית, נפגשנו עם כולם ולמדנו את הסוגיה ומבחינתנו הפתרון הוא דבר שבא לעולם.
חיים לנג: מדובר אפילו במוצרי מדף שצריכים לאחד אותם לנישה אחת כפתרון ואנחנו מאמינים בצדקת הדרך.
חיים לנג: כאן המקום להרים את הכפפה ולומר: רבותי, יש לנו משרדי ממשלה, יש לנו אנשי מעש, יש לנו את משרד המדע ומשרד התמ"ת, שהם לכאורה עסוקים גם בתחום שנקרא: הדינמיקה האינטרנטית מבחינת התפקיד שלהם, שירימו את הכפפה ויעסקו בתחום החקיקה ואנחנו, כוועדת הרבנים אומרים: היננו.
חיים לנג: אנחנו מוכנים ומזומנים במה שצריך לסייע ולעזור.
חיים לנג: ניתן להם את החומר שיש בידינו ונלמד את החומר שיש בידיהם ונספק למי שצריך ורוצה את המוצר הזה, ניתן לו את זה גם מההיבט הטכנולוגי ואולי גם על פי הקבוע בחוק.
חיים לנג: תודה לכם.
זבולון אורלב: דוקטור סוניה מיכאלי, מדענית ראשית של המשרד לקליטת עליה.
זבולון אורלב: אחריה, אחרונת הדוברים, נורית רייך, מנהלת האתר של רשת עמי"ת.
סוניה מיכאלי: שלום לכולם.
סוניה מיכאלי: אני נפעמת מרמת הדיון ובכל זאת, לגבי הערוץ האינטראקטיבי בטלוויזיה, המשרד לקליטת עליה בנה את הערוץ ויש ערוץ אינטראקטיבי היום ללימוד השפה העברית ונשמח מאוד אם תיכנסו לשם ותגיבו.
סוניה מיכאלי: לפי המבטא שלי אפשר להבין שאני לא מזמן הגעתי לכאן ואני רוצה שתדעו שהדברים שמדאיגים אתכם גם מדאיגים אותי.
סוניה מיכאלי: דאגתי שהילדים שלי לא יגעו באותם דברים שאתם מדברים עליהם.
סוניה מיכאלי: אנחנו מחינוך אחר, מתרבות אחרת ואין שוני והבדל בכלל.
סוניה מיכאלי: ובכל זאת, אני פסיכולוגית חברתית, אני דוקטור לפסיכולוגיה ואני רוצה לומר לכם שכל מה שדובר כאן מזכיר לי את הישיבות במשרד החינוך ואת כל תכניות המניעה כמו חינוך מיני, שימוש בסמים ואלכוהול, התאבדויות וכולי.
סוניה מיכאלי: אני רוצה להצטרף לאותן נשים ואני עדין נותנת מקום ראשון לחינוך במשפחה.
סוניה מיכאלי: את כל החסימות והצנזורה והאח הגדול שהיה לנו, סטלין, אני רואה מה קורה אצלי בבית והילדים שלי בו-זמנית, מדברים ב-4 שפות.
סוניה מיכאלי: 3 שפות אני יודעת ואת השפה הרביעית אני לא יודעת.
סוניה מיכאלי: אז ללכת עם מקל כל הזמן, זה לא ניתן.
סוניה מיכאלי: העברנו סדנאות בישיבות לחיי משפחה ותכניות מניעה בסמים ודובר על יחסי מין אבל שם ההגדרה היתה אחרת.
סוניה מיכאלי: נשאלת השאלה: אם נגדיר את זה אחרת, זה יראה אחרת?
סוניה מיכאלי: אני עדין מחזירה את הכדור למשפחה כי אפשר לסגור הכל, הילדים ילכו לשכנים, ילכו לסופר ויכנסו לרבע שעה לקפה-אינטרנט.
סוניה מיכאלי: הסקרנות בגיל ההתבגרות היא לא נמדדת, היא פשוט סקרנות.
סוניה מיכאלי: נכתבו הרבה מאוד ספרים על הישרדות בגילה ההתבגרות.
סוניה מיכאלי: ההישרדות מבחינתנו ומבחינת המתבגרים זה תהליכים שונים לגמרי.
סוניה מיכאלי: ההישרדות שלהם זה לעקוף אותנו ולרמות אותנו ולהגיע לאן שהם רוצים.
סוניה מיכאלי: אנחנו צריכים להיות מודעים למרדנות של הנוער ולהיות מודעים לחוק של המשפחה.
זבולון אורלב: אני מוסיף דובר נוסף, איתי הרשהורן מאתר "בבא-קמא".
איתי הרשהורן: ראשית, אתר "בבא-קמא" חוגג היום בדיוק שנה.
איתי הרשהורן: מי שלא מכיר, זה אתר שמרכז את כל הקישורים לרשת היהודית בעמוד אחד.
איתי הרשהורן: המטרה היא לרכז אתרי תוכן יהודיים ולהנגיש אותם לגולש.
איתי הרשהורן: יש לי הרבה מה להגיד על כל הדיון כאן אבל אני לא רוצה להרחיב ולא לחזור על מה שאמרו אבל הייתי רוצה לצאת מכאן עם מסקנה אופרטיבית אחת: דיברנו על תו תקן, שזה נושא חשוב וזה מה שאנחנו לפעמים מנסים לעשות באתר, לבחור את אתרי היהדות ולשים אותם בעמוד אחד.
איתי הרשהורן: אבל מכיוון שנמצאים פה הרבה בעלי אתרים וגם נציגים מאיגוד האינטרנט, אולי נוכל לחשוב ולשתף פעולה ולייצר ישיבה נוספת, יחד עם פרופסור רוזנברג ויחד עם בעז ועדי - -
זבולון אורלב: תשמע את הצעת הסיכום שלי מיד.
איתי הרשהורן: - - לשבת ביחד ולייצר תו תקן.
איתי הרשהורן: זה צריך להגיע מבעלי האתרים והאנשים הפרטיים ולא על ידי חקיקה, כי אם נחכה לחקיקה זה ייקח הרבה שנים.
זבולון אורלב: גברת נורית רייך, מנהלת האתר של רשת עמי"ת, ממש בקצרה.
נורית רייך: מדובר ברשת חינוך ציונית דתית בישראל ויש לנו אתר אינטרנט מאוד פעיל, כולל תכנים חינוכיים, תכנים שקשורים לתחומי ידע.
נורית רייך: נקודת המוצא שלנו, כשהתחלנו עם האתר לפני 5,6 שנים זה שהאינטרנט קיים ואנחנו לא נועלים אותו.
נורית רייך: התלמידים שלנו גולשים באינטרנט, הילדים שלנו גולשים באינטרנט והתפקיד שלנו להנחות ולחנך אותם.
נורית רייך: עם השנים, כמובן שגם אנחנו התבגרנו והתפקחנו.
נורית רייך: בהתחלה חשבנו שחינוך יספיק והיום ברור לנו שמחנכים אינם קוסמים כי זה לא עובד אחרת בינתיים.
נורית רייך: לגבי תכנית, יש לנו שתי תכניות: האחת, היא אינטרנט כהלכה, שאותה אנחנו עושים בשתי פאזות: האחת, שיעורי מחנך, כשהמחנך עצמו יושב עם התלמידים בלי האינטרנט ומלמד אותם על הסכנות שבאינטרנט וכמובן, שיש לנו את אותו דבר כאתר אינטרנט שנקרא "אינטרנט כהלכה", שבו אתה נכנס ולומד את כל הסוגיות והבעייתיות שיש ברשת האינטרנט על ידי שו"תים.
נורית רייך: אנחנו משתמשים הרבה מאוד באתר "כיפה" ולשו"תים של הרב שרלו ואחרים בדיונים על מה מותר ומה אסור ובצורה כזאת מחנכים את התלמידים.
נורית רייך: אנחנו שמים תו תקן בית ספרי ורק כיתה שמסיימת את התהליך הזה, נכנסת ללמוד את כל נושא האינטרנט.
נורית רייך: כמובן שעכשיו האינטרנט חסום.
נורית רייך: החסימה טוטאלית בבתי הספר.