GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סמי קפלן: עוד משנות ה-90 נהגו לממן זאת מפעל הפיס והרשויות.
זבולון אורלב: אני ממש מתקומם נגד הדברים האלה.
זבולון אורלב: זאת לא טענה אישית כלפיך, אלא טענה כלפי שרים.
זבולון אורלב: זה בדיוק כמו נושא בטיחות בתי הספר ונושא השיפוצים.
זבולון אורלב: שר החינוך לא מכיר באחריותו הכוללת הלאומית למערכת החינוך.
זבולון אורלב: הוא חושב שהוא צריך לדאוג רק להכשרת מורים.
זבולון אורלב: מישהו אחר צריך לעשות חומרה.
זבולון אורלב: הגישה פה בכנסת מאוד ברורה - שר החינוך נושא באחריות כוללת לכלל מערכת החינוך.
זבולון אורלב: זה שהוא הצליח להגיע להסדר לאומי, שחלק בא מהתקציב הזה וחלק מזה, זה בסדר גמור.
זבולון אורלב: מישהו צריך לשאת באחריות.
זבולון אורלב: מי אחראי לכך שלכל תלמיד יהיה מחשב?
יצחק גלנטי: אולי גאידמק?
זבולון אורלב: אתה אומר בצחוק?
זבולון אורלב: מישהו ייקח את זה ברצינות אולי.
חיים הררי: אני רוצה להודות ליושבי ראש הוועדות על היוזמה לדיון.
חיים הררי: חלק גדול מהנוכחים חיים יומיום את המערכת הזאת, ומתמודדים עם הקשיים הפרקטיים המעשיים שלה.
חיים הררי: אני רוצה, כמי שמכיר את המערכת הזאת כבר כמה עשרות שנים, לקחת אתכם טיפה קדימה לעתיד בצורה אופטימית, כי אם נשב ונבכה על המצב הנוכחי שהוא קטסטרופלי, לא נפתור שום בעיה.
חיים הררי: קודם כל צריך שיהיה ברור, אנחנו לא מדברים, אדוני יו"ר ועדת החינוך, על המאה ה-21.
חיים הררי: אנחנו מנסים להגיע לרבע האחרון של מאה 20, ועוד לא הגענו לכך.
מיכאל מלכיאור: זה ציורי.
מיכאל מלכיאור: גם לפני המאה ה-20 היו כיתות לימוד.
חיים הררי: לא בנושא הזה.
חיים הררי: תארו לכם שהייתם נכנסים לבנק ומנסים לסדר משהו בחשבון הבנק, והפקיד היה אומר: אני אטפל בזה.
חיים הררי: ביום חמישי הבא בין 9 ל-10 הולך למעבדת המחשבים, ואז אעסוק בזה.
חיים הררי: לפקיד הבנק הכי קטן יש מחשב לפניו, לפקיד פנים הכי קטן יש מחשב למשל, לפקיד בנק הדואר עם 2 וחצי אנשים, שבקושי יש מקום לעמוד בתור, יש מחשב.
חיים הררי: המקום היחיד שמתרחשת בו פעילות אינטלקטואלית על ידי אדם שאין מחשב לפניו, זה בית ספר.
חיים הררי: זה היה שערורייתי כבר ב-95.
חיים הררי: כאשר כתבנו את דוח מח"ר 98, שזה לפני שלשום, אמרנו שצריך מחשב לכל תלמיד, כי בלי זה אי אפשר לעבוד.
חיים הררי: אני לא חי בעננים ויודע שעולה כסף, אבל כדי להכניס פרופורציה לדיון אני רוצה לתת משוואה אחת פשוטה.
חיים הררי: אם בכל כיתה במדינת ישראל היו שלושים תלמידים ואפס מחשבים, או באותה כיתה 32 תלמידים ו-32 מחשבים, העלות היתה אותה עלות.
חיים הררי: אני רוצה להבהיר מה שאמרתי – לקנות מחשב לכל תלמיד במדינת ישראל זה בערך אותו הפרש כמו להעלות את מספר התלמידים בכיתה מ-30 ל-32.
חיים הררי: את החשבון הזה אני מוכן לפרט לכל מי שרוצה, והוא גם בכתובים.
זבולון אורלב: כאשר מעלה מספר תלמידים בכיתה, אתה מוזיל את מערכת החינוך.
חיים הררי: כן, כי יש פחות מורים.
חיים הררי: אני לא בעד הגדלת מספר התלמידים.
חיים הררי: אני לא ממליץ על הגדלת מספר התלמידים, אני רק ממחיש את זה.
חיים הררי: אומרים שאין כסף במערכת.
חיים הררי: אין כסף, כי רוב הכסף הולכים למשכורות, ואת המשכורות אנחנו לוקחים כנתון שאי אפשר לגעת בו אז אין כסף לבנייה, למחשבים, להצטיידות, למעבדות מדע, מחשבים וכו'.
חיים הררי: כל העניין פגום מיסודו, כי הכנסת המחשב הבודד לתלמיד משנה את כל שיטת הלמידה.
חיים הררי: קודם כל נכניס לראשינו שהמחשב כאן ועכשיו, ואין אופציה להגיד מחשבים לא ייכנסו לבתי הספר, כשם שאין אופציה להגיד לא ייכנס נייר, עיפרון וספר.
חיים הררי: אלה כלים יומיומיים, והתלמיד משתמש אם נרצה או לא נרצה.
חיים הררי: אם הם לא ייכנסו לבית הספר, אנחנו רק נעודד פער בין אלה שיש להם לבין אלה שאין להם.
חיים הררי: המחשבים חייבים להיות בבית הספר.
מיכאל מלכיאור: צריך להביא למצב שלכל תלמיד יש מחשב.
מיכאל מלכיאור: יש לך תיאור כללי של העלות של זה.
חיים הררי: אתה יכול להסתכל על זה בהרבה צורות.
חיים הררי: יש פה הרבה פרמטרים שאף אחד לא יודע.
חיים הררי: לא ברור אם צריך להיות מחשב נייד כזה, או קטן יותר.
חיים הררי: יש אומרים אפילו מחשב גדול בכיתה ומחשב גדול בבית, שני מחשבים לכל תלמיד, זה יותר זול מנייד אחד.
חיים הררי: אני לא בעד זה.
חיים הררי: יכולה להיות גם אלטרנטיבה שהמחשב עצמו, שהוא בסך הכל קופסה קטנה, יהיה אחד לכל תלמיד, ובכיתה יהיה מקלדת ומסך בלי מחשב, והתלמיד מחבר את המחשב מהבת.
חיים הררי: בשום מקום לא כתוב שצריך מחשב עם מצבר או בטרייה.
חיים הררי: אולי יותר זול בכל שולחן בכיתה לשים שקע חשמלי.
חיים הררי: יש אלף וריאציות.
זבולון אורלב: מחשב אחד ל-10 תלמידים, זה 100 מיליון שקל בשנה, אז מחשב אחד לכל תלמיד, זה מיליארד שקל בשנה.
מיכאל מלכיאור: אני מניח שזה לא כך.
מיכאל מלכיאור: העלות היא פחותה כי לא צריך תשתית.
יצחק גלנטי: זה לא אחד לאחד.
חיים הררי: יש עוד נקודה שצריך להבין אותה.
חיים הררי: גם אם היה לנו הכסף הזה לקנות היום מחשב לכל ילד, לא היינו יודעים מה לעשות איתו.
חיים הררי: אנחנו צריכים ללמוד להיכנס לעידן הזה בשלבים.
חיים הררי: אנחנו צריכים ללמוד איך הכיתה מתפקדת.
חיים הררי: יש שורה של בעיות.
חיים הררי: למשל, גישה קיצונית אחת אומרת: תביא את המחשב, תשים עליו כל חומרי הלמידה, כזה ראה וקדש, והתלמיד ישתמש במחשב בצורה מאוד סגורה, כערמה של ספרי לימוד וחומרי למידה וכך ילמד.
חיים הררי: ישנה גישה הפוכה שמתאימה לעידן מחשבים ואינטרנט, של פתיחות מוחלטת.
חיים הררי: תביא המחשב, תכלול חומרי למידה מינימליים הכרחיים, ותן למורה ולתלמידים "להתפרע" ולהיות יצירתיים ככל שירצו.
חיים הררי: יש פנים לכאן ולכאן.
חיים הררי: ככל שאתה יותר יצירתי, יש סכנה של אלמנטים שליליים.
מיכאל מלכיאור: אני מניח, שהכל מדע בדיוני.
חיים הררי: זה מדע בדיוני במערכת שלנו, אבל יש בכל העולם מקומות שנעשים הניסויים אלה.
חיים הררי: הדברים האלה הכרחיים, כמטרה שמשרד החינוך חייב לחתור אליה.
חיים הררי: אם משרד החינוך ימשיך לדבר על מעבדות מחשבים ומחשב אחד ל-10 תלמידים, נישאר ב-1980.
חיים הררי: מוכרחים להבין את זה.
חיים הררי: הלמידה העצמית בעזרת מחשב משנה את כל המערכת של הקשר בין מורה לתלמיד.
חיים הררי: המורה הופך להיות יותר מכוון תנועה, ופחות המקור של כל החוכמה.
חיים הררי: ב-1992 היה לי הכבוד לשבת עם זבולון אורלב, שהיה אז מנכ"ל החינוך, בוועדה שהמליצה המלצות ראשונות בכל התחום הזה.
חיים הררי: הצענו אזה שמכללות להכשרת מורים יהיה המקום הראשון שבו כל תלמיד יקבל מחשב נייד.
חיים הררי: הדבר בוצע במשך 4 שנים, והצליח הצלחה מסחררת בשני סמינרים, מכללת לוינסקי ודוד ילין.
חיים הררי: זה הופסק מחוסר תקציב כאשר התחלף שר ומנכ"ל.
מרדכי שלו: חלק מהמורות שקיבלו אז, עדיין מלמדות.
חיים הררי: אנחנו מוכרחים להחליף את כל צורת החשיבה על העניין הזה.
חיים הררי: הרעיון של מעבדת מחשב, שהילד בא אליהן לשעתיים-שלוש בשבוע, ספק אם היה נכון ב-95.
חיים הררי: ב-85 הוא היה נכון.
חיים הררי: אנחנו לא יכולים להמשיך עם זה.
חיים הררי: יש פרוייקטים במדינת ישראל, שבהם התלמיד מקבל מחשב נייד שהוא לוקח אותו איתו הביתה.
חיים הררי: החלוצים היו הפרוייקט במגדל העמק, בבית ספר יערת העמק שהתחיל לפני כ-10 שנים, והפרוייקט בלווינסקי ודוד ילין.
חיים הררי: במשך שנים התחננתי בפני משרד החינוך להפעיל כיתות ז' בחטיבות הביניים בפרויקט כזה.
חיים הררי: לא הצלחתי לקבל תמיכה, ובסופו של דבר באופן אישי השגתי תרומה, ונכנסו ל-5 כיתות בראש העין, מזכרת בתיה, יבנה וכפר סבא, מכון דוידזון ומכון וייצמן.
חיים הררי: אנחנו מפעילים זאת השנה השלישית פרויקט שנקרא מחשב כתו"ם – כיתה תלמיד ומורה.
זבולון אורלב: בלי קשר ליושב ראש הוועדה.
יצחק גלנטי: גם אתה בכתום?
חיים הררי: התחלנו חודשיים לפני שהצבע הכתום עלה לכותרות במישור הפוליטי, ונשארנו תקועים איתו לטוב ולרע.
חיים הררי: יושב פה ד"ר ישראל פורת שהוא מנהל הפרוייקט.
חיים הררי: אנחנו התפרסנו לעוד כמה יישובים כמו יפו.
חיים הררי: בינתיים התחברנו למגדל העמק.
חיים הררי: יושבים כאן אנשי גני תקווה, שמפעילים השנה פרוייקט ראוי לשבח, דומה ושונה.
חיים הררי: הדרגים המבצעים שיושבים פה עוזרים כמיטב יכולתם, עזרה נהדרת.
חיים הררי: אין תלונות כנגד אף אדם מהדרג המבצע במשרד החינוך.
חיים הררי: מדרג קבלת ההחלטות המקסימום שהצלחנו לקבל היה מרונית תירוש, וזה מצ'ינג ל-100 אלף דולר שקיבלנו.
חיים הררי: המשרד לא רואה בזה יעד אסטרטגי לפיתוח עתידי של המערכת.
חיים הררי: יש יישובים שבהם ראשי עיריות ומועצות מקומיות לקחו יוזמות.
חיים הררי: זה שוב דבר לא בריא, כי אלה בדרך כלל יישובים שמצבם הכלכלי טוב יותר.
חיים הררי: לא נגיע לשום מקום בשיטה זאת.
חיים הררי: צריך להבין, שזאת מהפכה שתקרה אם נרצה ואם לא.
חיים הררי: אם נרצה, תקרה מהר ובשכל.
חיים הררי: אם לא נרצה, היא תקרה לאט ובצורה הכי טיפשית.
חיים הררי: בסוף יהיה לכל ילד מחשב.
חיים הררי: היום כל ילד בא לבית הספר עם טלפון נייד, בסוף יבוא עם מחשב מהבית.
חיים הררי: יהיה מחשב עני יותר ועשיר יותר, ישתמשו בו לטוב ולרע, רק ישחקו בו או רק ילמדו בו.
חיים הררי: ישנה שאלה שיש בה הרבה דמגוגיה, שהכנסת צריכה לתת דעתה עליה – אם נותנים לילד מחשב ללמוד בו, לגיטימי שישתמש גם למטרות אחרות, לשחק.
חיים הררי: זה גם לגיטימי לדרוש מההורים, להשתתף ברכישת המחשב.
חיים הררי: אין סיבה שמערכת החינוך תספק מכשיר רב תכליתי לילד, שהוא גם ללימוד וגם לדברים אחרים, ותממן אותו.
זבולון אורלב: בסקר הלמ"ס שנערך בשנת 2005 ענו 54% מכלל האוכלוסייה מעל גיל 20, שהם משתמשים במחשבים.
זבולון אורלב: בתשובה לשאלה, למי יש מחשב בבית, 67.5% ענו שיש להם מחשב בבית.
זבולון אורלב: בבית יש.
זבולון אורלב: לכן, אני לא יודע אם אפשר לדרוש לממן.
2482: יש those who have and those who have none.
חיים הררי: העובדה היא שעושים את זה.
חיים הררי: העובדה שבפרויקט שלנו אנחנו דורשים מההורים לשלם שליש או רבע מהמחיר.
חיים הררי: זאת הדאגה של הרשות המקומית, והיא דואגת לזה.
חיים הררי: העובדה, שלא נתקלנו בבעיה בעניין הזה, ויבנה זאת לא הרשות הכי עשירה.
חיים הררי: בפירוש לא מדובר באוכלוסייה מבוססת.
חיים הררי: אין לנו בכלל אפשרות להימנע מהמהלך הזה, רבותיי.
חיים הררי: מערכת החינוך היא מערכת כבדה ואיטית, כיוון שברור לגמרי שתוך 5, או 10 או 20 שנה, נימצא במצב הזה שכל תלמיד יגיע לבית הספר עם מחשב, אם נרצה או לא.
חיים הררי: אנחנו חייבים ללמוד להתמודד עם זה כבר עכשיו.
חיים הררי: אנחנו חייבים להתחיל בעשרות כיתות, ולהגיע למאות ואלפי כיתות, כי בלי זה לא נהיה שם עוד 20 שנה.
חיים הררי: להגיע למצב שהילד יבוא לבית הספר עם מחשב ויחזיק מתחת לשולחן שהמורה לא יראה, נגיע אליו אם נמשיך באוזלת היד הנוכחית.
ג'מאל זחאלקה: מחשב זה מכשיר.
ג'מאל זחאלקה: האם פותחו תוכניות מתאימות לצורת הלמידה הזאת?
ג'מאל זחאלקה: עד כמה הוטמע במערכת החינוך?
ג'מאל זחאלקה: אני מתאר לעצמי שאין תוכניות למשרד החינוך ללמידה דרך מחשב.
ג'מאל זחאלקה: מחשב נייד גם בבית וגם בכיתה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים שמחשבים מתקלקלים.
ג'מאל זחאלקה: איך מטפלים בבעיה הזאת?
ג'מאל זחאלקה: לא אמרתם גם מה מידת ההצלחה של הפרוייקט.
חיים הררי: מוקדם להגיד עדיין.
רוני דיין: מחקר OECD מראה שיש נטייה לתלמידים לעשות שימוש במחשב בביתם לא בבית הספר.
רוני דיין: כאשר המחשב אישי שלהם, הם עובדים איתו.
רוני דיין: אם הוא לא אישי שלהם, הם לא עובדים איתו.
רוני דיין: זה מחזק הנחת פרופ' הררי.
רוני דיין: הנושא השני, הוא מחשב לכל מורה.
רוני דיין: אנחנו מכניסים השנה 1,000 מחשבים למורים.
רוני דיין: כל תהליך ההכשרה של המורים בנושא הזה נכנס לתוקף.
רוני דיין: זה שלב נוסף לפרויקט מחשב כתו"ם.
רוני דיין: לנושא של הכנסת מחשבים לבית הספר יש שני מרכיבים חשובים.
רוני דיין: הנושא הראשון שהוזכר, הוא הנושא של ההכשרה.
רוני דיין: יש בעיה של תחלופת מורים, שהיא לא מעטה.
רוני דיין: אם המורה עבר הכשרה, ויגיע לבית הספר ולא ימצא את התשתית המתאימה, זה לא יעזור כלום.
רוני דיין: צלע שלישית באותו מרכיב – הכשרה-מחשב – זה הנושא של המרת תכנים.
רוני דיין: עד היום הם היו מיושמים בצורה כתובה, וצריך להעביר להמרה דיגיטאלית.
רוני דיין: זה לא עניין של מה בכך.
רוני דיין: יש התמודדות עם זכויות יוצרים, חברות וגופים שלא מסכימים שיעבירו את הספרים שלהם וכו'.
רוני דיין: זאת בעיה מאוד מוצקה, שפרופסור הררי נתקל בה בפרוייקט של כתו"ם.
רוני דיין: זה אחד הדברים המרכזיים שצריך להתמודד איתם היום – המרת תוכן והתאמתו לסביבה הדיגיטלית.
רוני דיין: התאמה של תוכן לסביבה הדיגיטאלית, יכולה להביא לחשיבה בסדר גבוהה, התמודדות עם חומר מורכב, שזה תהליך חשוב שאפשר לנצל בסביבה הממוחשבת.
זבולון אורלב: מה אתם עושים, מחלקים 1,000 מחשבים ל-150 אלף מורים?
רוני דיין: יש תוכנית שהגדרנו.
רוני דיין: השנה הזאת אנחנו עושים פיילוט של אלף מורים.
רוני דיין: בחמש השנים הקרובות להגיע ל-60,000 מורים.
זבולון אורלב: אין משאבים ואין הסכמה, יש תוכנית רעיונות.
רוני דיין: במישור של הכשרת מורים אין מספיק ניוד תקציבים, אבל אנחנו נעשה את זה יותר טוב.
זבולון אורלב: פרופ' הררי ואני שמענו משר החינוך, זבולון המר ז"ל, כי תפקידו של עובד מקצועי במשרד ממשלתי, הוא לומר מה הפתרונות ולא לתת הרצאה אקדמי עם הבעיות.
זבולון אורלב: 80,000 מורים עוד לא קיבלו הכשרה.
זבולון אורלב: השאלה שלי, מתי הם יקבלו ותוך איזה פרק זמן?
רוני דיין: הפתרון הוא להציב 30,000,000 שקל בשנה להכשרה, וכ-100,000,000 שקל לפיתוח ספרייה דיגיטלית לאומית.
ג'מאל זחאלקה: כמה המורים משלמים על המחשב שאתם נותנים?
ג'מאל זחאלקה: חצי, שליש?
רוני דיין: כלום.
סופיה מינץ: בשנתיים האחרונות כתבנו הסכם כולל לכל מערכת החינוך לתוכנות בסיס וגם תוכניות למורים חינם הביתה, במטרה לשדרג את המערכת באמצעים מתקדמים.
סופיה מינץ: מטרת ההסכם לאפשר לכל מערכת החינוך לשדרג באופן בלתי תלוי באמצעים אחרים את כל התוכנות הקיימות.
סופיה מינץ: 55,000 מחשבים שודרגו במסגרת ההסכם.
סופיה מינץ: מפעל הפיס ברכישות שלו משתמש בהסכם הזה.
סופיה מינץ: זה מוזיל את העלויות.
סופיה מינץ: אנו מקווים שיהיה שימוש יותר נפוץ בזה.
סופיה מינץ: אנחנו קצת מתקשים בהפצה של זה.
ג'מאל זחאלקה: לא נכון שמורים מקבלים מחשב בלי לשלם.
ג'מאל זחאלקה: אם תציע 50% הנחה בקניית מחשב למורים, כולם יקנו.
ג'מאל זחאלקה: אם תציע למישהו לקחת מחשב נייד ב-2000 שקל, הוא יגיד לא?
ג'מאל זחאלקה: רוב המורים יסכימו.
אלכס מילר: אני יודע שהמורים שבודקים את הבגרויות, צריכים להקליד את הציונים במחשב.
אלכס מילר: עד כמה אתם עוקבים אחרי זה שמורה שבודק בחינת בגרות וצריך להקליד את הציון לתוך המחשב, יודע להשתמש במחשב?
אלכס מילר: מה קורה אם המורה לא יודע איך להתמודד עם זה?
אלכס מילר: האם יש אנשים נוספים שאמורים להיחשף למערכת הזאת?
אסתר סקורניק: אתה מקליד מספר ולא יותר מזה.
אסתר סקורניק: אתה לא יכול לטעות גם אם תרצה.
אלכס מילר: מורה שמלמדת שפות ואין לה שום נגישות למחשב, לא יכולה לענות על זה.
רן כהן: הבנקומט הראשון בארץ הותקן במכון ויצמן, כי מישהו אמר שרק מדעני מכון ויצמן יוכלו להפעיל את הדבר המתוחכם הזה.
רן כהן: אחר כך התברר שכולם יכולים להפעיל בנקומט, ולא רק מדעני מכון ויצמן.
רן כהן: אותו דבר לגבי המחשבים לכל ילד ולכל מורה.
גילה בן הר: מסקירה שאנחנו קוראים על מדינות העולם, אנחנו רואים שיש התקדמות גדולה.
גילה בן הר: ממחשב לכל 10 ילדים, עברו למחשב ל-5 ילדים, ואחר כך למחשב לכל תלמיד.
גילה בן הר: אני מדברת על קוריאה, ארצות הברית ואנגליה.
גילה בן הר: אנגליה היום מתקצבת 10,000 סטרלינג לחומרה בבתי ספר, ו-4,000 סטרלינג לתוכנה.
גילה בן הר: אם המדינה לא תראה בזה סדר עדיפות, לא יהיה דבר כזה.
גילה בן הר: היוזמות היום בשטח הן יוזמות מקומיות.
גילה בן הר: לעיתים מדובר ביוזמה של רשויות מקומיות, שמחליטות לשדרג מחשבים.
גילה בן הר: השנה בתל אביב שדרגנו את כל המחשבים בעיר תל אביב בסך של 12,000,000 שקלים.
גילה בן הר: היום צומחות יוזמות כאלה, אבל אין עדיין בקרה ממלכתית.
גילה בן הר: כאשר ראש רשות בא ואומר שחשוב לו שכל חטיבת הביניים תתחיל לעבוד עם מחשב, כל כיתות ו' וכיתות ז' לומדות כך במימון הורים והרשות.
גילה בן הר: השאלה היא, איך מצד אחד מעודדים יוזמות ומצד שני צובעים תקציב ברור.
זבולון אורלב: הצד השני של המטבע, הוא הפער הדיגיטאלי.
גיא עידו: הכספים של מפעל הפיס לרשויות המקומיות מחולקים לשני מסלולים.
גיא עידו: מסלול אחד הוא בהתאם להסכם שיש למפעל הפיס עם מדינת ישראל.
גיא עידו: עד עכשיו מדינת ישראל ביקשה לבנות כיתות.
גיא עידו: כאשר מדינת ישראל תשנה את סדר העדיפויות שלה ותבקש בכסף הזה לרכוש מחשבים לבתי הספר, לא תהיה בעיה מבחינת מפעל הפיס.
אסתר סקורניק: אחד הדברים שאיגוד האינטרנט ביחד עמותת אשנב עושה, זה הנושא של שימוש נבון ברשת.
אסתר סקורניק: כמובן שמשרד החינוך גם שותף לפעילות.
אסתר סקורניק: המטרה שלנו היא להגיע להורים.
אסתר סקורניק: אנחנו רוצים לכוון את ההורים על מנת שיידעו מה הילדים עושים ושתהיה שליטה.
אסתר סקורניק: השאלה היא, איך להעביר את המודעות להורים, לרכז הורים ולידע אותם על הנושא הזה של שימוש נבון.
אסתר סקורניק: יש כמובן שימוש חיובי, אבל גם שימוש שלילי וצריך שההורים ידעו על זה.
אסתר סקורניק: הנושא השני, הוא הנגישות לכל החומרים לילדים.
אסתר סקורניק: צריך להבין שמשרד החינוך צריך להתחשב בילדים עם מוגבלויות.
אסתר סקורניק: צריך לעשות את האתרים של משרד החינוך נגישים.
אסתר סקורניק: הנושא השלישי, זה הנושא של ניצול בתי הספר גם אחרי הצהריים.
אסתר סקורניק: כאשר יש משאבים, הם לא מנוצלים.
אסתר סקורניק: יש לנו ערכת אזרח מכוון, הדרכה שמורים יכולים להשתמש בזה.
אסתר סקורניק: אפשר לכוון את המורים ללימוד עצמי דרך התוכנות האלה.
ג'מאל זחאלקה: איך אפשר להשיג את זה?
אסתר סקורניק: זה ישנו באתר של איגוד האינטרנט.
אסתר סקורניק: יש את זה גם בעברית וגם בערבית.
אסתר סקורניק: דבר אחרון, זה תודה לזבולון על הפעילות שלו בוועדה.
יצחק גלנטי: האם אתם עוסקים גם בהעברת תכני לימוד?
אסתר סקורניק: לא.
זבולון אורלב: זאת עמותה, שמכניסה את הרגולציה הוולונטארית לצמצום הפער הדיגיטאלי.
זבולון אורלב: היא לא ממשלה, היא הציבור.
זבולון אורלב: קיבלתי פתק מבועז חן, שכותב שבחומר הרקע מובהר כי אנחנו במצב טוב יחסית למדינות אחרות בהיבט התשתית.
זבולון אורלב: אני קראתי את המסמך והבנתי הפוך ממך, שאנחנו מתקרבים למדינת העולם השלישי.
זבולון אורלב: אל תיקח מילה, אלא תקרא את המסמך כולו.
זבולון אורלב: כאשר אתה רואה ממוצע של מחשב לתלמיד במדינת ישראל מול מדינות מתקדמות, זה המצב.
זבולון אורלב: כאשר אתה רואה את הסקר של אקונומיסט, אתה מבין מה המצב.
זבולון אורלב: יושב פה חיים הררי, המדען שעוסק בנושא, ואומר מה צריך לקרות.
זבולון אורלב: אני חושש, שזאת תהיה טעות לחשוב שאנחנו במצב טוב.
בועז חן: יש מאות מחשבים שעומדים כאבן שאין לה הופכין, כי אין שימוש בהם.
זבולון אורלב: אתה צודק שגם זה קיים.
זבולון אורלב: אם הממוצע הוא שרק ל-12.2 תלמידים יש מחשב, אז אנחנו בבעיה חמורה מאוד.
בועז חן: אני למדתי מדעי המחשב בפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטה העברית, ולא היה מחשב לכל תלמיד.
בועז חן: הציונים היו בסדר גמור.
בועז חן: מה שמקדם המדע, זה איינשטיין ולא כמה מבחנות היו לכל תלמיד.
בועז חן: אני לא אומר שלא צריך מחשבים, אבל כדי להגיע לשם חייבים לתת סיבה שתקרא לתלמידים, למורים ולמתנדבים לשים מחשב לכל ילד.
זבולון אורלב: ל-67% מהציבור יש מחשבים בבית.
זבולון אורלב: בבית הספר אין לו.
מיכאל מלכיאור: עבור הילד זה לא מכשיר חינוכי.
מיכאל מלכיאור: הוא יודע להשתמש בזה בבית, והוא משתמש בו למטרות הלא נכונות, אבל זה הרבה יותר נוח לו.
מיכאל מלכיאור: אתה חייב לעשות את הקפיצה הזאת, להגיע למצב בו המחשב יהיה מכשיר חינוכי.
מיכאל מלכיאור: לכן, גם מה שעושים היום יכול להיות לשווא.
מיכאל מלכיאור: זה לא מגיע לקפיצה הזאת שמטמיעה את השימוש במחשב בכיתה.
מיכאל מלכיאור: זה לא עוזר שבבית הספר יש עוד מעבדה.
זבולון אורלב: יקי גוב-ארי מהסתדרות המורים, בבקשה.
יקי גוב ארי: אני הייתי מנהל בית ספר 18 שנים במעלות.
יקי גוב ארי: במערכת החינוכית יש רכז חינוכי מוגדר, רכז ביטחון מוגדר, ובמחשבים, הדבר שבו משקיעים הכי הרבה כסף, אין רכז מחשבים מוגדר.
יקי גוב ארי: שמשרד החינוך יקצה תקן, שאדם יהיה ממונה על עשרות ומאות אלפים של דולרים ושעות שמשקיעים, ואז נראה תוצאות.
יקי גוב ארי: דבר שני, הדוגמא שנתן פרופ' הררי על שני תלמידים נוספים בכיתה, יש לי הצעה נוספת.
יקי גוב ארי: נוסיף עוד שני תלמידים, ונפתור את כל בעיות התחזוקה בבתי הספר.
אסתר סקורניק: צמצמו את שעות המחשב בתקציב הזה.
זבולון אורלב: אחרי ששמעתי שצמצמו לימודי אזרחות, אז אני לא מופתע.
זבולון אורלב: זה הדגל של שרת החינוך.
זבולון אורלב: התשובה היא, שזה קיצוץ זמני.
יקי גוב ארי: מחשב לכל מורה, זה אומר לקחת משכורת של חודש של כל מורה.
יצחק גלנטי: תיקח חצי משכורת, מה רע?
יצחק גלנטי: אני בטוח שהוא יקנה מחשב בחצי מחיר.
זבולון אורלב: אני באתי ללשכה שלי בכנסת, ומצאתי מחשב על השולחן שלי.
זבולון אורלב: וגם לעוזרים שלי יש.
אסתר סקורניק: זה לא אותו דבר.
אסתר סקורניק: הוא מקבל מחשב גם הביתה.
זבולון אורלב: אפשר להתווכח על הדבר הזה.
אביבה בלאיש: בגני תקווה בשלושה חודשים אחרונים היתה מהפיכה בתחום החינוך.
אביבה בלאיש: ראש המועצה יצא עם יוזמה של מחשב לכל ילד.
אביבה בלאיש: כל מחשב קיבל מחשב נייד.
אביבה בלאיש: ההורים שילמו את מחצית העלות.
זבולון אורלב: מה עשו הורים שלא יכולים לשלם?
אביבה בלאיש: יש כאלה שהתנדבו ושילמו בעבור אלה שלא יכולים.
אביבה בלאיש: אנחנו שינינו את כל תהליכי ההוראה.
אביבה בלאיש: קיבלנו מחשבים רק לילדי ו' והמורים של כיתות ו' לימדו אחרת, כל בית הספר עובד אחרת.
אביבה בלאיש: הכיתות של ו' שודרגו למצב של מקרן, עמדת מורה, כל מה שצריך שמורה ייכנס, יתחבר עם מחשב וההוראה מתוקשבת.
זבולון אורלב: יש מחקר מלווה?
אביבה בלאיש: כשאני מדברת על מהפיכה, זה אומר שהמורים קיבלו מחשבים מהמועצה וקיבלו הכשרה שמומנת על ידי המועצה.
אביבה בלאיש: איש תשתיות נמצא בבית הספר כל יום בהוראת המועצה.
אביבה בלאיש: המורים עברו הכנה מוקדמת.
אביבה בלאיש: ההורים עברו הכנה מוקדמת.
אביבה בלאיש: היתה הרבה מאוד הכנה קודם.
אביבה בלאיש: היום כיתות ו' לא יודעים ללמוד אחרת.
אביבה בלאיש: המורים לא יודעים ללמד אחרת.
אביבה בלאיש: אנחנו לא יכולים להיכנס לכיתה ולחזור ללמד כמו קודם.
אביבה בלאיש: אני שומעת את הקשיים הכלכליים של משרד החינוך, ואני מבינה אותם.
אביבה בלאיש: מדינת ישראל היא מדינה ענייה.
מיכאל מלכיאור: היא לא מדינה ענייה.
אביבה בלאיש: אני הולכת לקיצוניות.
אביבה בלאיש: אילו היו נותנים מחשב לכל מורה בבית הספר - וזה מה שהולך לקרות בגני תקווה – ובכל כיתת לימוד ציוד מתאים, כבר עשינו עשרים צעדים קדימה.
אביבה בלאיש: אז אין לכל ילד מסך, אבל יש תוכנית.
אביחי אלבז: אנחנו בגני תקווה השתתפנו יחד עם הרשות ב-50% מעלות המחשבים הניידים.
אביחי אלבז: אני יכול להגיד בהזדמנות זאת ליושבי ראש הוועדה הנכבדים, שחלק מהתקציב קיים וצריך רק צריך להסיט אותו.
אביחי אלבז: קולגות במשרד הפנים אישרו להעביר מתקציבי פיתוח לטובת המחשבים.
אביחי אלבז: חלק מהסכומים שרצים באוויר, יכולים לעבור בתוך הרשויות מסעיף לסעיף, מה שלא היה אפשר קודם.
אביחי אלבז: זה חידוש שיכול להביא את הפרוייקט הזה למחוזות אחרים, שגם ההורים וגם הרשויות יהיו מרוצים.
אביחי אלבז: אני יכול להעיד על ההורים אצלנו, שכל השיח שלנו עם הצוות הפדגוגי ועם התלמידים, זה שיח שונה לגמרי.
אביחי אלבז: הוא מגיע ממקום אחר, הוא יוצר זירות חדשות, הוא יוצר שותפויות חדשות.
אביחי אלבז: התועלות לא מתחילות ונגמרות עם התלמיד והנייד.
אביחי אלבז: יחד עם זה, עם כל הטכנולוגיה אני חושב שיש צורך להמשיך גם בנייר, גם בספר, ולפתח לצד הטכנולוגיה הזאת גם מערכות קיימות של ספריות בתוך בתי הספר, שבהן יש סיפורת וכל מה שעומד מאחורי הדבר הנפלא הזה.
אביחי אלבז: אני רוצה גם להוסיף ולבקש שני דברים ממשרד החינוך.
אביחי אלבז: ילדים היום הולכים עם 8 ו-9 קילו על הגב.
אביחי אלבז: צריך להעביר חלק מספרי הלימוד לספרייה המתוקשבת.
אביחי אלבז: הבקשה השנייה, היא שיתנו 30 שעות בשבוע למורה שירכז את זה.
זבולון אורלב: מי אסף את הכסף להורים?
אביחי אלבז: המועצה וההנהגות.
ג'מאל זחאלקה: אני מציע ביקור של הוועדה בגני תקווה.
אלכס מילר: אני הגשתי הצעת חוק, שמדברת על ספקי אינטרנט.
אלכס מילר: ההצעה אומרת שברגע שספקי אינטרנט מוכרים חבילה של אינטרנט לצרכן, הם צריכים לשלוח את סכנות החשיפה ואיך אפשר למנוע אותן.
אלכס מילר: אני סיימתי את תעודת ההוראה שלי במכללה.
אלכס מילר: אנחנו קיבלנו קורס שמסביר איך אפשר לשלב הוראה ומדע.
אלכס מילר: סיימתי את התואר שלי לפני שנה וחצי.
אלכס מילר: אפשר לדבר על איך לתת לכל ילד מחשב, אבל כדאי יותר להתעסק בנושא של התכנים באותם הקורסים.
אלכס מילר: צריך לבדוק אותם על ידי צוות מקצועי של משרד החינוך.
אלכס מילר: צריך לבחון, האם ילד מסוגל היום ללמוד דרך המחשב מה רמת העייפות שלו, איך ישפיע על מערכת העצבים שלו.
אלכס מילר: אם אדם מגיע בשעה 08:00 לכיתה וצריך לשבת שעתיים מול מחשב, מה קורה איתו אחר כך?
אלכס מילר: איך זה יכול להשפיע?
אלכס מילר: מה קורה עם המורה?
אלכס מילר: מה לגבי היחס האישי?
אלכס מילר: אמא שלי מורה 20 שנה, והתלמידים שלה שכבר סיימו צבא מגיעים אליה ביום ההולדת שלה עם פרחים.
אלכס מילר: לאן ילך היחס האישי ברגע שיכניסו את הנושא של לימודים דרך מחשב.
אלכס מילר: צריכים לבדוק את כל הדברים האלה.
אלכס מילר: ברגע שיהיה מסלול מסודר, לא תהיה בעיה.
עדי קפיליוק: ברשויות החזקות העירייה תיתן להורים מחשב.
עדי קפיליוק: איפה שאין, הפער גדל.
עדי קפיליוק: צריך למצוא פתרון לזה.
עדי קפיליוק: אנחנו נמצאים אי שם בשנות ה-80.
עדי קפיליוק: אני חושב שצריך ללכת יותר לכיוון של מחשבי כף יד.
עדי קפיליוק: אם אנחנו ננצל את הכלי הזה גם בבית הספר וגם בבית, נפתור את הבעיה של יכולת חיפוש מידע מהיר ואמין.
2482: אני בא כוחו של השלטון המקומי.
2482: מדינת ישראל צריכה תכנית לאומית אסטרטגית.
2482: בלי תוכנית לאומית, יינתנו פתרונות נקודתיים ותקופתיים.
2482: צריכים לעשות כמו בסינגפור, תוכנית אחת רצינית לאומית, כמו שעשה פרופסור הררי בשנת 1992.
2482: מדינת ישראל, בהתאם לתוכנית הלאומית הזאת, חייבת להקצות תקציבים לרשות המקומית, שהיא הזרוע הארוכה שמפעילה את כל העסק הזה, לציוד תשתית ורשיונות.
2482: כמו בארצות הברית, צריך גם פה לתת את זה ליזמים פרטיים, שהם יעשו את התוכניות בהתאם לתוכניות משרד החינוך.
2482: צריך שתהיה ראייה יישובית כוללת.
2482: בלי ראייה יישובית כוללת, תהיה דיפרנציאציה בין בתי ספר באותו יישוב.
2482: אתה צריך ללכת לגישה ההוליסטית של כל היישוב, ולקחת את כל בתי הספר.
2482: מחשוב לא בהכרח מביא לשיפור הרמה של הלימודים.
2482: המחשוב הוא מיומנות של הפעלה, כפי שאנחנו עושים את המיומנויות הטכניות, המהותיות.
2482: זה התפקיד של משרד החינוך.
2482: זה הגב של הפדגוגיה.
2482: אלה שצריכים לפתח את התוכניות, צריכים להביא את הקונספט ולהפעיל את זה עם המורים.
2482: הארגונים צריכים לתת תמרוץ ולעודד את המורים בכל המערכות של ההשתלמויות, ביחד עם משרד החינוך, כדי לעודד אותם למהפכה ההתנהגותית והמחשבתית הזאת.
פדות גלעדי: עד לפני שנתיים היה קורס בסיסי של 60 שעות, שמשרד החינוך ביטל אותו לפני שנה או שנתיים.
פדות גלעדי: היום מרבית הסטודנטים לא לומדים אפילו קורס בסיסי אחד במחשבים.
פדות גלעדי: יש מצב שהם מסיימים שלוש שנים הכשרה, מבלי שידעו להשתמש במחשב.
זבולון אורלב: אנחנו שומעים בכל הוועדות על חורבן במערכת החינוך בשנים האחרונות.
זבולון אורלב: לא יאומן מה ששומעים פה.
פדות גלעדי: בעקבות זה סגרו את המרכז ופיטרו 15 מרצים.
פדות גלעדי: דבר שני, אין פונקציה שנקראת מורה למחשבים.
פדות גלעדי: יש מדעי מהמחשב.
פדות גלעדי: אין פונקציה שנקראת מורה למחשבים, לא ביסודי ולא בחטיבה.
פדות גלעדי: יכול להיות מצב אבסורד שילד מסיים 12 שנות לימוד ולא למד מעולם להשתמש בצורה מסודרת במחשב.
פדות גלעדי: הרבה מראים כל מיני תוכניות שמצליחות ופרויקטים נהדרים, אבל זה רק ניצנים.
פדות גלעדי: אין משהו מוביל בכל הארץ, וזאת מדיניות שאפשר לסדר אותה בלי כל כך הרבה כסף.
ישראל פורת: התפקיד שלי בתכנית כתו"ם זה לאסוף מידע ולהפיץ אותו לסוגי ציבור שונים, החל מהמורים שהוזכרו כאן, דרך התלמידים וההורים.
ישראל פורת: המידע שאני מביא גם בתור מרצה בתחום הזה באוניברסיטה בעברית, מגיע למקומות בחוץ לארץ.
ישראל פורת: יש לי גם חומר רקע על פרויקט של מחשב לעולם השלישי.
ישראל פורת: המשמעות היא שקדאפי הזמין 1,200,000 יחידות מהמחשבים האלה.
ישראל פורת: במצרים הזמינו 500,000,000 יחידות.