GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם מיכאלי: אצלנו מיליון איש סובלים, ואף אחד לא שומע על זה בעולם.
זבולון אורלב: באותו עניין שואל גם אלי, דרך אתר האינטרנט: באתר האינטרנט של החיזבאללה מופיעים תיאורים ותמונות על ה"נזק" שישראל עושה ללבנון, בלי להיכנס לנושא של פרסום תמונות פצועים, מדוע אתר האינטרנט של משרד החוץ ברגע זה לא פותר בתמונות של נזקים בצפון וכו', אלא בפגישה בין לבני לרייס?
אריה אלדד: תרשה לי להשיב לך - משום שאתר האינטרנט של משרד החוץ עוסק, בין השאר, ביחסי הציבור של שרת החוץ שלנו, במקום ביחסי הציבור של מדינת ישראל.
אריה אלדד: זאת הערת תוכן.
אמיר גיסין: יש דברים שאי-אפשר להעלות לאתר האינטרנט של משרד החוץ.
אמיר גיסין: לפני שלוש שנים, כשמדינת ישראל הלכה לבית הדין הבין-לאומי בהאג, ובשבוע שלפני כן התרחשו בירושלים שני פיגועי תופת, שני אוטובוסים פוצצו עם עשרות הרוגים ונפגעים, ומשרד החוץ אז ביצע צעד, ההחלטה היתה אז שלי, להעלות לרשת האינטרנט במטרה לעקוף אותו פילטר של התקשורת הזרה, שלא מראה את הסבל הישראלי, העלינו אז סרט קשה מאוד, ונעשה כל מאמץ שלא ניתן יהיה לזהות את הפגועים, הסרט מראה את מראות הזוועה, חלקם סמליים - יומן, דובי של ילד וגם, לצערי, חלקי גופות שנותרו באוטובוס.
אמיר גיסין: זכינו אז לביקורת רבה בישראל, בעיקר מהתקשורת, אבל אני חושב שהשורה התחתונה היתה שבתוך 48 שעות צפו בסרט הזה 4 מיליון איש מחוץ לישראל.
אמיר גיסין: נכון, חלקם הגדול יכול להיות שהיו אוהדי ישראל לפני כן, אבל זאת היתה הדרך שלנו להתמודד עם העובדה שהסבל בישראל לא יוצא החוצה, כי מפעילים עלינו פילטר.
אמיר גיסין: צריך להיות הגונים ולומר שהתמונות הקשות מלבנון לא משתוות לתמונות הקשות מכאן, כי הנשק שמפעילים נגדנו אויבנו, שלשמחתנו, הם חלשים מאתנו, הוא נשק טרור והפחדה, הוא נשק של ירי חסר-הבחנה על אוכלוסייה אזרחית, שכולל בתוך ראש הנפץ, ואלה תמונות שאנו דואגים שירוצו ברשת, גולות קטנות, שנועדו להגביר את הנזק.
אמיר גיסין: כל המידע הזה רץ באינטרנט באופן מחוכם - לא כמאבק תעמולתי של ממשלת ישראל דרך האתרים הרשמיים, כי זאת לא הצורה שמדינה מהוגנת מתנהגת, אנו לא שמים עצמנו באותה רמה כמו אויבינו, מליציה חלשה שנופחה מעבר לכוחה.
אמיר גיסין: המטרה שלנו היא להגיע למצב, שבו המידע יגיע- -
זבולון אורלב: אמרת בעצמך שבהסברה החלש הוא החזק.
זבולון אורלב: מדינת ישראל עכשיו מותקפת, למעלה ממיליון איש נמצאים במקלטים, זקנים סובלים, ילדים אוטיסטים – אין להם פתרונות, אנשים נהרגים, בתים נהרסים.
זבולון אורלב: אם הצגה של הפגיעות והסבל של תושבי מדינת ישראל היא ניצחון תעמולתי והסברתי, למה לא לפרסם את זה?
אמיר גיסין: השאלה ששאלת עכשיו לא מתייחסת רק למאבק באינטרנט, אלא למאבק התקשורתי-הסברתי כולו.
אמיר גיסין: הבחירה מה לשדר אינה בידינו, אלא בידי התקשורת הזרה.
אמיר גיסין: האינטרנט משמש עבורנו כלי לנסות לעקוף- -
זבולון אורלב: באינטרנט אנו לא תלויים באנשים אחרים, אנו עושים מה שאנו רוצים.
2482: אם היית לוקח את קונדוליזה רייס, לעשות לה פגישה עם שרת החוץ בחיפה, גם האינטרנט וגם התקשורת היתה מצלמת.
אמיר גיסין: שרת החוץ נמצאת הבוקר יחד עם נציג האו"ם- -
2482: מדברים על הסברה, לא על אינטרנט.
2482: האינטרנט הוא כלי נוסף.
אמיר גיסין: היום נמצאת שרת החוץ יחד עם נציב האו"ם לסיוע הומניטרי, עוברים ממקלט למקלט עם כל הנוכחות של 400 עיתונאים, כולל מסיבת עיתונאים, כולל "פוטו-אופים" עם ידידנו, ראש עיריית חיפה, במקומות שבהם הפגיעות קשות במיוחד, כלומר הדברים האלה נעשים.
אמיר גיסין: אני מאמין גדול בפן הלא-פורמלי של האינטרנט.
אמיר גיסין: למדינה יש האתרים הרשמיים שלה, יש שם מידע פורמלי, זה המקום להיכנס.
אמיר גיסין: כל אותם דברים שחברי הכנסת מדברים עליהם מתבצעים, אך לא בשמה הפורמלי של מדינת ישראל.
אמיר גיסין: התמונות, קטעי הווידאו מופצים, הסבל הישראלי מוזן לאינטרנט לא בדרכים שניתן לכמת אותם, אבל אני אומר לכם שיש לנו עשרות-אלפי שותפים בכל העולם שעושים כל שבידם כדי להפיץ את החומר הזה.
זבולון אורלב: יש מישהו במדינה הזאת שמגייס את כל הכוחות הלא-פורמליים האלה?
זבולון אורלב: יש לי הרגשה שאנו מחמיצים ידע והשפעה ישראלית אינטרנטית, שבזה יכול להיות לנו יתרון גדול מאוד.
זבולון אורלב: יושבים פה צעירים, יש עשרות-אלפי בני נוער צעירים שהיו יכולים לתרום, חברות.
זבולון אורלב: עושים צו 8 וירטואלי, אומרים: תתגייסו עכשיו, קחו חומר.
זבולון אורלב: אולי צריך להעביר את הנושא הזה למשרד ראש הממשלה?
2482: אולי להפריט.
אמיר גיסין: אנו עושים את העבודה הזאת בכוחותינו הדלים, תקציב האינטרנט שמדינת ישראל מקציבה למשרד החוץ, שדרכו מופעלים אתרי האינטרנט של המשרד וכל הדברים שאתה מדבר עליהם, כולל הקשר עם ארגונים בחוץ, הוא פחות מ-10 מיליון ₪.
אמיר גיסין: אני חושב שיש פער אדיר בין המקום שבו המלחמה על התודעה תופסת בתוך האג'נדה שלנו לבין כמה משקיעים בזה בפועל.
אמיר גיסין: חלילה, אני לא תוקף את ממשלת ישראל, אך אני חושב שמי שמעלה את נושא ההסברה על ראש שמחתנו ועוסק בו בכזאת אינטנסיביות, צריך שיידע את הנתונים.
אמיר גיסין: בכל חברה מסחרית האחוז שמשקיעים ביחסי ציבור ובפרסום הוא בין 1.5% ל-8%.
אמיר גיסין: במדינת ישראל זה פרומיל.
זבולון אורלב: אני מסכים אתך, אבל זה לא קשור לוועדה שלנו.
זבולון אורלב: אנו כפוליטיקאים מודעים לזה, שבקרבות ההסברתיים, לצערנו, אנו לא מנצחים כפי שאנו מנצחים בשדה הקרב, ומחמיצים פה החמצה גדולה, אבל חשבנו לתומנו שהאינטרנט הוא זרוע שיש לנו יתרון כמעט בלתי-מוגבל גם בגלל סוגיית העם היהודי וגם הכוח וידע שיש לנו.
יובל רוזנשטוק: לגבי התגייסות הציבור; מורגשת בתקופה האחרונה, מאז פרוץ המלחמה הזאת, התגברות של השתתפות הציבור, בעיקר הצעירים, בניסיון להשפיע על דעת הקהל העולמית באינטרנט.
יובל רוזנשטוק: האתר שאמיר גיסין הזכיר, גיוס, מנסה לבנות קואליציה של ארגונים מהציבור בארץ ובעולם, והזכירו את הנושא של קהילות יהודיות, ואנו דרך התאחדות הסטודנטים מנסים ליצור קשר עם עוד ארגוני סטודנטים יהודיים בעולם ועם עוד ארגונים יהודיים בעולם, ולגייס את הציבור לטובת ההסברה באינטרנט.
יובל רוזנשטוק: אנו מעלים חומרים מפה שאנו מבקשים מהציבור להגיב עליהם.
יובל רוזנשטוק: כך אנו מעלים פופולריות של סיפורים ישראליים באינטרנט, מעלים את הסקרים.
יובל רוזנשטוק: הצלחנו להגיע להרבה מאוד מהפכים גם באתרים ערביים וגם באתרי חדשות בין-לאומיים.
יובל רוזנשטוק: אני חושב שמילת המפתח פה היא התגייסות של הציבור, ובתמיכה של משרד החוץ ושל הרבה ארגונים.
יובל רוזנשטוק: אני חושב שכוח הציבור, מסות האנשים, הוא מה שצריך כאן, כי באינטרנט הכל עובד לפי מסות וכניסות לאתרים.
יובל רוזנשטוק: ככל שייכנסו יותר אנשים לאתרים שאנו היינו מצפים מהם שייכנסו אליהם, אתרים עם סיפורים ישראליים ועם הצבעות בסקרים שנוטים לכיוון ישראל, בעצם זה יגרום לאנשים שנכנסים להיות מושפעים לטובת ישראל מהתוכן האינטרנטי הזה, וזה על-ידי הקמת קואליציה כזאת.
שרית פלבר: כדוברת צרפתית וכמי שעובדת עם ציבור בצרפת בנושא ההסברתי אני חייבת לציין, שיוצא כל יום מהשגרירות בצרפת מידע לכל אדם שרוצה לדעת מה קורה בישראל ואיך להגן על ישראל.
שרית פלבר: יובל הזכיר את נושא התגייסות הצעירים.
שרית פלבר: הכלי שדיברנו עליו, המגה פון באתר גיוס, עלה לפני פחות משבוע, יש מעל 4,000 אנשים שהורידו אותו.
שרית פלבר: אנו מקבלים מאות דיווחים מדי יום מאנשים שמדווחים לנו על כתבות בעייתיות במדינות שלהם, כך שיש סוג של התגייסות.
שרית פלבר: אם יש עוד ארגונים יהודיים שמעונינים להצטרף לקואליציה הזאת, אנו מזמינים אותם.
שרית פלבר: יש האתר שלנו, .
שרית פלבר: שם יש אימייל שדרכו אפשר לפנות אלינו וניתן גם להוריד את התוכנה.
שרית פלבר: לגבי הסיירות הבלתי-פורמליות, וזה כן בעידוד משרד החוץ, סטודנטים יהודים שאנו עובדים אתם, בעיקר באירופה אך גם בצפון אמריקה, יושבים כל יום על האתרים האלה, מנסים לכתוב טוקבקים, להיכנס לפורומים.
שרית פלבר: מי שנכנס לאתרי חדשות של עיתונות רואה יותר ויותר נוכחות של אנשים שכותבים טוקבקים.
שרית פלבר: זה לא במאות, גם לא צריך שיהיה במאות, כי אז יבינו שיש קונספירציה.
שרית פלבר: אלה כמה אנשים שכותבים, וזה חשוב להם.
שרית פלבר: הדברים האלה נעשים, ומעודדים אותם מהבחינה הבלתי-פורמלית.
אלי הכהן: האם אתם גם דוחפים חומרים ישראליים לראש מנועי החיפוש?
אלי הכהן: זה כלי מפתח באינטרנט.
שרית פלבר: יש אתרים של NBC או של CNN - יש סיפורים, ובסוף כל כתבה אפשר לדרג אותה.
שרית פלבר: ככל שהדירוג גבוה יותר, הוא מגיע לרשימת הסיפורים הפופולריים.
שרית פלבר: כשאנו מאתרים סיפור פופולרי או תמונה שיכולים להיות חיוניים לישראל, אנו מכניסים אותם לכלי שנקרא "מגה פון", ומבקשים מאנשים לדרג.
שרית פלבר: צריך אלפי הצבעות כדי להגיע לראש רשימת הפופולריים, וכרגע אנו מצליחים להכניס סיפורים.
שרית פלבר: אנו מקווים שבהמשך השבוע נגדיל את רשימת המשתתפים, ונוכל להביא עוד סיפורים.
שרית פלבר: לגבי סרטים, למשל, אנו מעלים סרטים לאתרים אנרכיסטיים, כמו שאמיר קרא להם, שלא נעים להשתמש בהם, אבל כשאין בררה, אין בררה.
שרית פלבר: אנו רואים סרטים של פיגועים או דברים על החיזבאללה, ויש מעל מיליון הקלקות, כלומר יש אנשים שמסתכלים על הדברים האלה.
זבולון אורלב: אני רוצה לענות לחנה כהן שהעירה באינטרנט, שהיום כל אחד יכול להעלות לאינטרנט תכנים חינם ומהר, ולכן אין למדינת ישראל שום יתרון טכנולוגי באינטרנט.
זבולון אורלב: אני חושב שהנגישות של ארגונים ואזרחים ישראליים והעם היהודי לאינטרנט היא גבוהה הרבה יותר מאשר אויבינו, ולכן אני כן חושב שיש לנו יתרון יחסי.
2482: קח 50 אלף חבר'ה בישראל, שיעשו את העבודה, מה שמשרד החוץ לא יכול לעשות בחיים.
דורון שקמוני: נשאלה פה כמה פעמים השאלה, איך אנו בישראל עם כל הטכנולוגיה לא מתמודדים עם ארצות כמו איראן, לבנון וכו'; יש להבין שהסנטימנט האנטי-ישראלי באינטרנט לא קיים בחמש השנים האחרונות ולא בא מלבנון ואיראן.
דורון שקמוני: הוא קיים כעשרים שנה ולעתים יותר.
דורון שקמוני: אני זוכר את עצמי מתמודד בכל מיני פורומים בשנות ה-80, והסנטימנט בא מהפזורה הפלסטינית, מכל מיני אנשים שנמצאים בהרבה מקומות, אך הוויכוח הוא לא עם מישהו שיושב בבירות, אלא עם מישהו שיושב באוניברסיטת ברקלי.
דורון שקמוני: הסנטימנט הזה קיים כבר הרבה מאוד שנים.
דורון שקמוני: נרדמנו בשמירה או לא, ייתכן, אך זה ודאי לא משהו שקרה בשנה האחרונה, והוא לא מאבק שלנו עם האיראנים, למרות שגם באיראן יש די הרבה אינטרנט היום.
דורון שקמוני: הערה נוספת, להזכיר עוד פעילות שנעשית על-ידי איגוד האינטרנט הישראלי, גם אנשים מבוגרים, מה שאנו קוראים "אנשי הגיל השלישי", שמרכזים אצלם שילוב מיוחד של השכלה, שליטה בהרבה מאוד שפות והרבה זמן פנוי והרבה פעמים גם רצון לעזור, משתתפים בשיתוף עם משרד החוץ ובשיתוף עם גופים נוספים במאמץ הסברתי של השתתפות בפורומים ומענה לאותו סנטימנט חזק, שהוא גל מאוד גדול אנטי-ישראלי.
דורון שקמוני: הסנטימנט הזה, אנו יכולים לעצור אותו, אבל לפעמים זה כמו אצבע בסכר.
זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שאיני מסכים עם זה.
עידן עמיר: מדברים פה הרבה על אתרים.
עידן עמיר: יש עוד הרבה אמצעים באינטרנט שהם לאו דווקא מתבטאים בצורת אתרים, האם נעשים בכיוון הזה גם מאמצים?
עידן עמיר: יש אמצעי תקשורת כמו מסנג'ר, ICQ, צ'טים, ואפשר לגייס לתוכם אנשים.
עידן עמיר: אני לא מדבר על קידום בסקרים, אלא על אופטימיזציה.
עידן עמיר: ידוע שבגוגל אפשר לקדם כל מיני נושאים.
אייל גרונר: אנשים לא יקדמו אתר הסברה של משרד החוץ כי בא להם.
אייל גרונר: צריכים אנשים שיתנדבו לזה.
אייל גרונר: אין תקציב, אין מתנדבים, אין עובדים שעושים את זה.
אייל גרונר: אנחנו מוכנים להתנדב לזה.
2482: כמוך יש עוד 10,000 בארץ, זה רק עניין של איך עושים את זה.
משה הראל: אני מנכ"ל של חברת תקשורת וייעוץ, ועובד בעיקר מול גופים באירופה במסגרת התוכנית הששית.
משה הראל: אני רוצה להציג פן אחר של מה שדובר פה; תחילה, אני רוצה לתמוך ב-100% במה שחבר הכנסת אורלב דיבר עליו, שבנושא ההסברתי, לדעתי, אנו לא ממצים את היכולות שלנו, יש אפילו מקום לקרוא לזה כשל.
משה הראל: כדי לא לעשות תחקיר אחר-כך, אני מציע לנקוט במספר יוזמות מיידיות.
משה הראל: שנית, הגופים שאני נמצא אתם בקשר לא יקבלו מידע, עם כל הכבוד לאתר של משרד החוץ, משם.
משה הראל: הם לא נכנסים לשם, וגם לא לאתר של גיוס, וחלקם אפילו גם לא מהטלוויזיה המקומית.
משה הראל: יש מספר חוקרים ששואלים אותי ואנשים כמוני על מה שקורה, ולי אין יכולת להגיב, כי אין מקום שהוא לא בהכרח משרד החוץ, שבו אני יכול לקבל חומר הסברתי מעודכן, ואני אשתמש בו כאשר אני מתקשר עם אותם גופים כלכליים באירופה.
משה הראל: לאתר של משרד החוץ יש ייעוד מסוים.
משה הראל: הוא רשמי, ולא נותן את כל התמונה.
משה הראל: למשל, הבוקר היתה התקפה על מספר חיילי או"ם.
משה הראל: פה המהירות היא חשובה ביותר.
משה הראל: הייתי רוצה כבר ליצור קשר עם האנשים שאני עומד אתם בקשר, ולהציג את הגרסה שלנו.
אמיר גיסין: המידע שלנו בנושא, כולל התגובה של ראש הממשלה, כולל העמדה הרשמית של דובר צה"ל, כולל עמדת משרד החוץ נמצאים באתר משרד החוץ עוד מהלילה.
אמיר גיסין: יש מספיק גופים שיודעים לקחת את החומר מאתנו ותוך דקות להסב את הדברים ללא חתימה ולעשות בהם שימוש.
משה הראל: אני מציע מקור אחר שיהיה לו ייעוד שבו יהיה אוסף מידע שאפשר יהיה להשתמש בו, אין פה ניגוד אינטרסים, כי משרד החוץ לא יכול באמצעיו הדלים שהוא הזכיר, לתת את כל מגוון המידע, ולענות על דברים שאני בתור אדם מהתעשייה מבקש.
אייל גרונר: יש פה מישהו שנכנס לאתר החוץ?
אלי הכהן: כן.
אלי הכהן: אני מוכרח לשבח את האתר באנגלית, שיש בו מאגרי מידע יוצאים מן הכלל.
אייל גרונר: האתר מעולה, אך השיווק שלו לא טוב.
ניר אופיר: אני מסתכל על מה שקורה פה משתי זוויות.
ניר אופיר: בשנת 2000 בעת שהיה הלינץ' בשני חיילים הקמתי אתר אישי שניסיתי לקדם אותו, אתר הסברה קטן.
ניר אופיר: לא נחלתי הרבה הצלחה.
ניר אופיר: הצד השני הוא האתר שאותו אני מנהל, שמורכב ב-100% מתכנים שגולשים יוצרים, ומאפשר לאנשים לתקשר בין עצמם באינטרנט.
ניר אופיר: אני מוטרד ממה שאני רואה פה, כי אני לא מסכים עם האמירה שאומרת שלנו כמדינה טכנולוגית עם אוריינטציה רצינית לטכנולוגיה יש יתרון באינטרנט.
ניר אופיר: לדעתי, אין לנו יתרון באינטרנט.
ניר אופיר: המלחמה שלנו היא נגד אזרחים אירופאיים ואמריקאיים, וכמו שלנו יש קהילות יהודיות בעולם, יש קהילות מוסלמיות בעולם, ולהם יש בדיוק אותם כלים, יש להם מחשב שמחובר לאינטרנט.
ניר אופיר: לכן אדם שיושב בישראל ונלחם מבחינה הסברתית בעולם נמצא בדיוק באותה נקודה כמו אדם שיושב באירופה ונלחם בהסברה, ולכן אני חושב שזה מקור הבעיה.
ניר אופיר: אני חושב שיש בעיה נוספת, כשאני שומע "זה רץ באינטרנט", נכון – גם אני מאמין במלחמה א-פורמלית בתחום ההסברה, אני חושב שכשאדם מנסה להסביר לאדם אחר בגובה העיניים, זה עובד יותר טוב מאשר כשדיפלומט מדבר לציבור, אך יש לי הרגשה שכל הנושא של קליפים שרצים באינטרנט או מאמרים שנשלחים בעילום שם, אין מדידה שאומרת מה אחוז ההצלחה.
ניר אופיר: קיבלתי אימייל שהגיע ביד שנייה ושלישית על התוכנה הנחמדה הזאת, ואני מאוכזב שהורידו אותה רק 4,000 אנשים, חשבתי שזה יהיה הרבה יותר מוצלח.
ניר אופיר: הסיבה היא ש"רץ באינטרנט" הוא לא משהו מדיד, לפחות לא שאני יודע.
ניר אופיר: עוד עניין שמטריד אותי, ולדעתי, צריך לשנות בו כיוון, הוא לטפל בסקרים באתרים ערביים.
ניר אופיר: העולם אינו תמימים, האנשים שגולשים באינטרנט ונכנסים לסקר באתר ערבי, ורואים שהסקר הוא בעד ישראליים, ברור לכולם שהסקר "טופל", וכנ"ל לגבי מאמרים.
ניר אופיר: אנשים מגיעים לתכנים באופן אקטיבי, בטח באינטרנט, ובדרך-כלל מגיעים דרך מנועי חיפוש.
ניר אופיר: לפני שבאתי הנה חיפשתי את המילים "ישראל", נסראללה", "לבנון" באתרים שונים בעולם, אם זה בגוגל, באתרי וידאו, באתרי חיפוש אחרים, ולא ראיתי שהמצב שלנו טוב.
ניר אופיר: אמרו פה שישראלים בתחום הזה של קידום אתרים ומנועי חיפוש, שיש לו שם SCO.
ניר אופיר: נכון, הם טובים בזה, אך נראה לי שלא נעשה מספיק קידום בשער המרכזי לאינטרנט העולמי, שהם מנועי החיפוש ולצורך העניין גוגל.
ניר אופיר: בעיה נוספת, אני חוויתי את הבעיה הזאת בשנת 2000, אני עדיין חווה אותה; בדיוק כמו שיש פיקוד העורף גם כשאין מלחמה, וברגע שצריך לגייס אותו הוא מתגייס באותה שנייה, אני חושב שצריך להיות גוף שגם כשאין מלחמה, שיהיו צוות אנשים שמגייס עוד צוות של אנשים, שיטה של רשת חברתית שבה אנשים יודעים לקרוא לאנשים אחרים בזמן כזה.
ניר אופיר: אולי רק אחרי שבוע מאז שהלחימה הזאת התחילה אנו מגיעים למצב אופטימלי שיש כמה מאות או אלפים שעוזרים ושמודעים.
ניר אופיר: אם היינו מתכוננים לזה מראש, היינו יכולים תוך יום אחד להיות שם.
ניר אופיר: אני מציע את עצמי בכל עזרה שצריך.
רון תקווה: כל הדברים שנאמרים כאן מהדהדים גם באתר.
רון תקווה: אני רציתי להוסיף על הדברים של ניר ולומר שאכן אין לנו יתרון.
רון תקווה: השאלה שיש לשאול, האם זאת באמת מלחמה, ובמלחמה הזאת באילו כלים אנו משתמשים, כי אנו לא נלחמים פה אש באש או מים נגד אש.
רון תקווה: אנו מנסים פה לכבות שרפה באמצעות אבנים, לדעתי.
רון תקווה: בהקשר הזה אני רוצה לציין משהו שנאמר לפני 60 שנה ודווקא על-ידי יוזף גרבלס, ואפשר להוסיף: יימח שמו וזכרו, הוא אמר שלתעמולה יש מטרה אחת – לכבוש את ההמונים, כל מה שמקדם את המטרה הזאת הוא טוב, וכל מה שלא הוא רע.
רון תקווה: אנו משתמשים בהסברה כדי להילחם בתעמולה.
רון תקווה: לדעתי, כאן טמונה הבעיה, האם אנו עושים את הפעולות הנכונות?
יהונתן קלינגר: בשבועיים האחרונים אני מנהל אתר עצמאי שלי, שמדבר בעיקר עם גולשים מלבנון, אני נכנס לאתרים של לבנונים, משוחח אתם, שומע את דעת הקהל.
יהונתן קלינגר: התקשורת באינטרנט אינה חד-כיוונית.
יהונתן קלינגר: אתה גם מקבל תגובות, צריך להתעמת אתם.
יהונתן קלינגר: הדרך הטובה ביותר היא להקשיב לצד השני.
יהונתן קלינגר: כמה דוגמאות מהבוקר; יש אתר של חיילי צבא לבנון, שכותבים בלוג יומי, יומן אישי.
יהונתן קלינגר: שם הם כתבו אתמול, כמה החיזבאללה אשם במאבק הזה.
יהונתן קלינגר: אנו בתור ישראלים שכן מעונינים לסיים את הסכסוך הזה מהר ובלי אבדות מהצד שלנו יכולים להשתמש במידע שמופיע שם.
יהונתן קלינגר: יש דרכים, לא רק להצביע בסקרים, יש דרכים להעביר מידע שנראה אמיתי ואיכותי.
יהונתן קלינגר: אם נשתמש בכלים האלה בצורה קהילתית יותר, למשל ניר מתפוז הציע לגולשים הלבנונים לפתוח בלוג בפלטפורמה של תפוז, כדי שהלבנונים יוכלו להביע את הדאגות שלהם גם כן.
יהונתן קלינגר: שיח כזה בין ישראלים ללבנונים יכול לסייע הרבה יותר.
יהונתן קלינגר: חוץ מהשיחות האלה יש דרכים גם להבין מה חם היום באמצעות כלים כמו טכנורטי, שבודק מה הנושאים החמים, ולקדמם.
יהונתן קלינגר: אם נדע לעבוד נכון, וזה באתרים שכל אחד יכול לכתוב בהם, שכתובים בצורה תקינה, שרצים מהר יותר במנועי חיפוש, נוכל לנצח בהסברה על-ידי זה שניראה לצד השני טובים וקשובים יותר.
יהונתן קלינגר: אני, למשל, שאלתי את גולשי העולם, איזה מסר יש להם להעביר לכנסת ישראל.
יהונתן קלינגר: המסר שלהם היה, למשל, שצריך לשבת ולהפסיק את האלימות, אבל צריך גם להוציא את החיזבאללה מלבנון.
1063: אם יש מסרים שיש ממשרד החוץ וכו', בואו נשתמש בחמשת האתרים הגדולים בארץ שיגייסו את הגולשים שלהם, הם שולטים על הרשת, וזאת פעולה קטנה – WALLA, MSN, NRG.
1063: דבר שני, להשתמש בכל האגודות המקצועיות כמו איגוד הרופאים, איגוד המהנדסים, שיכולים להפיץ בצורה א-פורמלית, ואם זה לזמן ארוך יותר, להקים סיירת שתגיב, כמו שרצינו להקים את סיירת הבטיחות באינטרנט.
אריה אלדד: אני חושב שלמדנו הבוקר שהמלחמה ברשת נגד ישראל אפקטיבית בעיקר ברמה של המאבק על דעת הקהל, פחות מזה ברמה הטכנית-טכנולוגית של פריצה וחבלה באתרים שלנו.
אריה אלדד: עוד למדתי הבוקר שחסרה יד מכוונת ממשלתית, הסברתית שתארגן את הפוטנציאל שנמצא בעם ישראל, בארץ ישראל ובעם ישראל בעולם וגם בעולם הנוצרי האוהד את ישראל, ואנו מכירים עשרות-מיליונים, ואני רואה חלק מהאתרים שלהם, אבל נדמה לי שחסרה יד מכוונת, מארגנת, שתיזום דחיפה של חומרים אליהם.
אריה אלדד: גיוס הוא דוגמה מצוינת למשהו שעולה בארץ.
אריה אלדד: לא ברור לי לגמרי אם זאת יוזמה פרטית לגמרי או יש תמיכה ממשלתית לדבר הזה.
אריה אלדד: אם יש תמיכה, תבורך, אם אין תמיכה, הגיע הזמן שתהיה.
אריה אלדד: לפני כמה שנים, ונדמה לי שרון נחמן התייחס לדוגמה הזאת, גייסו את המחשב שלי בבית בטכנולוגיה מסוימת כדי שהמחשב שלי בשעות שהוא עובד יסרוק מולקולות אפשריות כדי לפתח תרופה לסרטן.
אריה אלדד: בזמן שאני עובד, הוא ב-90% מהפוטנציאל שלו, שאני בכלל לא משתמש בו, יכול לעבוד בשביל מכון מחקר כדי לסרוק מיליארד אפשרויות של מולקולות.
אריה אלדד: אפשר לגייס מיליון מחשבים בארץ לטובת מדינת ישראל.
אריה אלדד: אני בטוח שיש רבבות אנשים בארץ שרוצים לפעול למען ישראל ויהיו מוכנים להפיץ את המסרים שלכם כדואר פרטי, אישי, והטכנולוגיות קיימות.
אריה אלדד: יכול להיות שצריך לפתח תוכנה לדבר הזה, וזה בדיוק התפקיד של ממשלת ישראל, כדי לעשות שימוש בטכנולוגיה הזאת, כדי שרבבות תושבי ישראל יתגייסו גם בלי שום מאמץ מצדם לטובת מתקפת הסברה ישראלית.
אריה אלדד: עד היום ידעתי שההסברה הישראלית לקויה, מהיום למדתי שהדיפלומטיה הציבורית שלנו לקויה.
אריה אלדד: שינוי השם לא אומר שזה בסדר, ואנו באמת פעם אחרי פעם נתפסים עם כל שנאת ישראל, ואני לא מזלזל בה, אני יודע שחלק גדול מהעובדה שאנו נראים רע בתקשורת העולמית הוא כי שונאים יהודים ושונאים את מדינת ישראל ואת עם ישראל, ועדיין אנו יכולים לשפר את מצבנו בסדרי גודל.
אריה אלדד: חבר הכנסת אורלב מכיר את זה, בקהילות ישראל בעולם שואלים אותנו, למה לא שומעים אתכם, למה לא רואים אתכם, למה מדינת ישראל לא מופיעה בהסברה?
אריה אלדד: נכון שאנו מוציאים רק פרומיל, אבל כשנותנים למשרד החוץ עוגה ואומרים לו: תחלקו אותה בצורה המיטבית למדינת ישראל, ההחלטה פה היא כבר בידי משרד החוץ להחליט, מה יותר חשוב, שגרירות בארץ פלונית או מתקפת הסברה, וזאת החלטה קשה גם לצבא, להחליט אם ברגע מסוים הוא רוצה טנק או טיל.
אריה אלדד: יש עוגה תקציבית למשרד החוץ, נדמה לי שהחלוקה להסברה או לדיפלומטיה הציבורית לקויה במשרד החוץ.
אריה אלדד: הצגת ישראל כמסכנה בתקשורת העולמית כדי לזכות בנקודות היא בעייתית לא רק משום שמבחינת הסברתית, אנו לא רוצים להיות מסכנים וחלשים, אלא משום שכאשר טיל קטיושה אחד מפרק את כל החזית הצפונית של בית החולים בצפת, כי אף אחד לא טרח להדביק את השמשות שם ביום הראשון של המלחמה, ואפשר היה לשדר מאות סרטים של חולים, שכולם מכוסים בשברי זכוכית בתוך בית חולים, מתקפת תעמולה אדירה, אבל פה מדינת ישראל לא תהיה מוצגת רק כחלשה, אלא משרד הבריאות יוצג כטמבל, ומי שהיה אמור לדאוג לזה מראש יוצג ככושל, ובמתח שבין רשויות שנכשלות בהגנה על העורף, נכשלות בהכנת העורף, נכשלות בטיפול בעורף והצורך להציג את ישאל כסובלת, בדרך-כלל הרשויות שלא רוצות להיתפס ככושלות, הן מנצחות, ולכן גם התמונות שיכולות היו להציג את ישראל כקורבן במקרים מסוימים לא יוצאות החוצה.
אברהם מיכאלי: אנו ככמות בעולם לא משתווים לא למוסלמים ולא לאלה שמשדרים בעולם המוסלמי את התמונות שהאויבים שלנו רוצים.
אברהם מיכאלי: אני כן למד היום מהדיון שלנו שאת הכוחות שיש לנו לא מנצלים נכון.
אברהם מיכאלי: יכול להיות שצריך לחשוב על ארגון כזה או אחר, לגייס כמה אתרים מוצלחים שלנו, ודרכם לגייס אותם מתנדבים.
אברהם מיכאלי: זה לא תמיד תקציב.
אברהם מיכאלי: כפי שפרופ' אלדד הסביר, יש פה ציוד שקיים הן בבתים הפרטיים והן במפעלים והן בכוח האדיר שיש לנו בתחום ההי-טק.
אברהם מיכאלי: הדברים האלה יכולים לשמש אותנו.
אברהם מיכאלי: מר גיסין הסביר פה את מגבלות הכוח, ולא תמיד צריך לתרגמן לשלילה.
אברהם מיכאלי: יש פה בעיה, שאנו לא תמיד יודעים לגייס את העולם היהודי בעולם להסברה שלנו.
אברהם מיכאלי: אם אנו מקבלים את הביקורת שאנו לא נראים, זה כי אנו לא מתקשרים עם הכוחות האדירים שלנו בעולם.
אברהם מיכאלי: אם יהודים יתגייסו במדינות שלהם לטובת מדינת ישראל, חשפנו פה את האינטרנט, שהוא הכלי האנרכיסטי.
אברהם מיכאלי: זה לא תקשורת ולא הסברה ולא הופעות, אלא תקשורת שקיימת באינטרנט.
אברהם מיכאלי: אני חושב שצריך להקים גוף מכוון בארץ בשוטף, ובזמן גיוס חירום את אותם אתרים יגייסו על-ידי הגוף המכוון, ונוכל לעמוד אולי במלחמה הזאת בצורה טובה יותר.
זבולון אורלב: תוך הישיבה קיבלתי ידיעה על פטירתו של מדען, וכוועדת המדע רציתי להזכיר ולומר שהלילה נפטר פרופ' עזרא פליישר, שהיה חתן פרס ישראל לספרות, היה מגדולי החוקרים של הספרות העברית בימי הביניים, היה ראש החוג לספרות, נשיא האיגוד העולמי למדעי היהדות, חבר האקדמיה הלאומית למדעים, פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית.
זבולון אורלב: ההלוויה היום בשעה 16:00, בית ההספד שבהר המנוחות, יהי זכרו ברוך.
זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הישיבה, ראשית להודות לנוכחים שבהתראה קצרה הגיעו לישיבה בירושלים, תודה גם למשתתפי האינטרנט, ששמחנו לקרוא את ההערות שלהם, ועל חלקן גם הספקנו להגיב.
זבולון אורלב: הרושם שלנו הוא שבכל מה שקשור בצד הטכנולוגי, מדינת ישראל יודעת לפעול כראוי ולהגן על המערכות, לא לעולם חוסן.
זבולון אורלב: אסור להיכנס לשאננות, אך נראה שקיימות מסגרות, רשויות, פעילות ממשלתית ואחרת וגם של הסקטור הפרטי, שפועלת בדרך סבירה להגן על התשתיות הלאומיות והלחימה נגד מערכות המידע של מדינת ישראל, כושלות, ואנו יודעים לא רק להתגונן, אלא גם לתקוף, כשצריך.
זבולון אורלב: אנו קוראים לממשלה וליתר הגופים הציבוריים והפרטיים-מסחריים להמשיך לפעול כדי להגן כראוי על מערכות המידע ולראות במאבק הזה חלק בלתי-נפרד מהמלחמה הפיזית מתוך הבנה שפגיעה וכישלון בלוחמת המידע עלולה לגרום לאסונות במדינת ישראל.
זבולון אורלב: לא כך בכל מה שקשור בתוכן.
זבולון אורלב: בתוכן ההרגשה שלנו שעדיין איננו ממצים את היכולות ואת הפוטנציאל שיש במדינת ישראל ושיש לעם היהודי, מעבר לפעילות הממשלתית שנערכת על-ידי משרד החוץ, ודאי משרד החוץ עושה את המאמצים שלו, אבל עדיין אין מאמץ לאומי מאורגן, מסודר שמצליח להכניס תחת כנפיו את כל היכולות של מדינת ישראל בכל המערכות הממשלתיות, גם הכלכליות, וכמובן, בכל מה שקשור בתפוצות העם היהודי.
זבולון אורלב: לכן אנו קודם כל מבקשים מהממשלה לתת דעתה בעניין הזה כדי שלא תראה עצמה אחראית אך ורק להסברה הממשלתית הישירה, אלא לגייס כוחות נוספים.
זבולון אורלב: מעבר לכך ניזום פנייה לכל הארגונים שקשורים במערכות מידע להתנדב ולהתגייס למערכה הזאת.
זבולון אורלב: אנו מבקשים, אם יש איש ציבור שמוכן להתנדב לקחת על עצמו לרכז תחת ועדת המדע והטכנולוגיה את הפעילות הזאת, אנו ניתן לו מעמד במסגרת הוועדה, וננסה לגייס גיוס וולנטרי את הציבור כולו, החל בתלמידים, דרך סטודנטים, דרך אזרחים, שרוצים לתרום למלחמה הקשה שאנו מנהלים אותה, ומתוך הבנה שהמערכה על דעת הקהל בעולם היא חיונית לא פחות מאשר הקרב הפיזי שמתנהל בשעה זאת.
זבולון אורלב: קראנו לכך "צו גיוס וירטואלי", ואני מאמין שקריאה כזאת שלנו כזאת גם תיענה.
זבולון אורלב: אני פותח את ישיבת הוועדה שתוקדש היום להשפעת המלחמה ומצב החירום או המצב המיוחד שהוכרז בצפון הארץ על מכוני המחקר, על מרכזי המו"פ האזוריים, על החממות הטכנולוגיות ועל מפעלי ההיי-טק בצפון, כלומר כל אותן פעילויות שנמצאים בתחום עבודת ועדת המדע והטכנולוגיה.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים להבין את ההשפעה קצרת הטווח המיידית, מה קורה עם המסגרות האלה היום, אתמול, מחר, להבין את ההשפעות ארוכות הטווח ומה יקרה בשש אחרי המלחמה.
זבולון אורלב: איש מאתנו לא יודע מתי היא תסתיים, כל אחד מעריך, אני אישית חושב שלקראת סוף השבוע הבא נראה סביר שכנראה היא תסתיים, אבל יכול להיות שגם אני טועה, להבין האם ההסדרים שהאוצר הגיע להבנה עם התעשיינים, עם המעסיקים ועם ההסתדרות, האם הם עונים לבעיה של המסגרות שאנחנו מטפלים בהם או רוצים לעזור להם, האם יש בעיות שעד היום לא ניתנו, לא ניתנה הדעה מה המחיר המדעי והטכנולוגי, אם יש כזה מחיר שאנחנו משלמים כתוצאה מהלחימה בצפון.
זבולון אורלב: על כל אלה אנחנו רצינו להיפגש ולדבר היום, אנחנו ביקשנו להזמין גם את נציגי משרדי הממשלה הקשורים בעניין וגם את האנשים מהצפון, אני לא יודע מי מהם הגיע, גם אנשים שפעילים בצפון, אנחנו ביקשנו ממחלקת המידע והמחקר, מרון, להכין לנו איזה שהוא מסמך, אני מניח שגם המסמך הזה נמצא בפניכם, כדי לקבל מושג מה קורה עם המסגרות האלה בצפון.
זבולון אורלב: אז אולי נתחיל עם משרדי הממשלה, אולי נתחיל עם המדען הראשי של התמ"ת, שאני רואה שסגנו נמצא כאן, לשאול על המידע ועל תמונת המצב כפי שהמדען הראשי של משרד התמ"ת רואה את העניין.
זבולון אורלב: ד"ר שאול פריירייך, בבקשה.