GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאור שחורי: כאשר עיקר המימון בתקופת החממה הוא במסגרת הלוואה שהחממה מקבלת מהמדינה להשקיע בכל חברה.
זבולון אורלב: מי צריך להחזיר את ההלוואה?
ליאור שחורי: החממה צריכה להחזיר.
ליאור שחורי: אנחנו לוקחים הלוואה, יש לנו אופציה לשש שנים להחזיר אותה.
זבולון אורלב: אדם בא עם רעיון, אתם תגידו לו שזה רעיון מבריק, יש לו עתיד וכו'.
זבולון אורלב: הוא לא צריך לבוא עם כסף?
ליאור שחורי: לא.
ליאור שחורי: הוא לא צריך לבוא עם כסף.
ליאור שחורי: חלק מהכסף אנחנו שמים, חלק לוקחים הלוואה מהמדינה, ביחד משקיעים את זה בחברה.
ליאור שחורי: אם החברה מצליחה בתוך שש שנים, ולפעמים אפילו לפני, אנחנו מחזירים את ההלוואה למדינה.
ליאור שחורי: דבר שני זה תמיכה בניהול של החברות והפיתוח העסקי, משרדים וכל התשתיות הנדרשות מסביב שזה כולל ראיית חשבון, הנהלת חשבונות, עורכי דין, ביטוח, אחזקה, תקשורת.
ליאור שחורי: כל מה שהחברה צריכה, אנחנו אומרים לה: אתם תתמקדו בפיתוח.
ליאור שחורי: דובר: על איזה אחוזים בדרך כלל החברה שנתמכת צריכה לוותר?
ליאור שחורי: בממוצע זה 50%.
ליאור שחורי: בחממה שלנו אנחנו נותנים אפילו יותר, זה נתון למשא ומתן.
ליאור שחורי: זה בין 30 ל-70%.
זבולון אורלב: זה גם תלוי בטיב הרעיון?
ליאור שחורי: תלוי בטיב הרעיון, תלוי באנשים, תלוי גם בהשקעה.
ליאור שחורי: ככל שאתה שם יותר השקעה אתה יותר בעל מניות.
זבולון אורלב: כל חממה מחליטה לעצמה אם היא מקבלת את הרעיון, כלומר יכול לבוא מישהו אליך עם רעיון מסוים ואתה תגיע למסקנה שלילית ואז הוא הולך לחממה אחרת ומקבל החלטה חיובית?
ליאור שחורי: נכון.
ליאור שחורי: זו דווקא נקודה מאוד חשובה ומאוד חיובית.
ליאור שחורי: בעצם יש גם תחרות בין החממות.
ליאור שחורי: אתה יוצר שוק חופשי.
2482: זבולון, אני רוצה להעיר הערה.
2482: עבדך הנאמן יושב ראש של החממה.
2482: אני הקמתי אותה בזמן שמשה ניסים היה שר התעשייה.
2482: אז הגיעו העולים מבריה"מ והקימו 30 חממות.
2482: נמצאת פה רינה פרידור ממשרד התמ"ת שהיא הלפיד, המוביל של כל החממות.
2482: אנחנו היינו הראשונים שהכנסנו הון פרטי, את האחים יולי וסמי עופר לחממה, ישבנו עם המדען הראשי והיינו הראשונים בארץ בעניין הזה.
2482: אנחנו עשינו את ההפרטה הראשונה של כל החממות בארץ.
2482: היום הם מנהלים את החממה בתור חברת פרג עם משקיעים רציניים מאוד, ביניהם אחד שטבע קנתה אותו ב-7 מיליארד דולר, הוא משקיע אצלנו בחממה.
2482: שתבין, נמצאים כאן לא סתם אנשים.
2482: ליאור שחורי עבד אצל רינה והוא היום הגיע מלשכת המדען הראשי ומנהל את החממה והבעלים פה הם משפחת ליפשיץ משוויצריה שאתה זבולון מכיר אותם, והשותפות שלנו זה מכללת יהודה ושומרון הצד האקדמי ביחד עם עיריית אריאל באמצעות החברה הכלכלית - אלו המייסדים של כל העסק הזה.
ליאור שחורי: החממה הזאת היא החממה הראשונה שהופרטה בשנת 2002.
ליאור שחורי: את ההפרטה הוביל יושב ראש החממה רון נחמן.
ליאור שחורי: כמו שנאמר פה זו קרן קטנה יחסית שמתמקדת בהשקעות בחברות סטארט אפ.
ליאור שחורי: תחומי העניין של החממה הם מכשור רפואי, תקשורת ותוכנה.
ליאור שחורי: ההישגים של החממה: מאז שהחממה הופרטה ב-4 השנים האחרונות רואים שיפור משמעותי בהיקף החברות ובאיכותן.
ליאור שחורי: כיום אינסנטיב היא אחת החממות המובילות שמבחינת הפרמטרים של גיוס השקעות של חברות בוגרות ומכירות של החברות הבוגרות – אנחנו החממה המובילה בהא הידיעה.
ליאור שחורי: פה אתם יכולים לראות את כל החברות שהשקענו בהם במסגרת ההפרטה.
ליאור שחורי: מתוך כל החברות האלה 10 סיימו את תקופת החממה, 9 גייסו השקעת המשך, ו-3 כבר הגיעו למכירות.
ליאור שחורי: אספר לכם קצת על מה שעומד מאחורי השמות של החברות.
ליאור שחורי: סלוויין לדוגמא זו חברה שפועלת בתחום של כיסוי סלולרי בתוך בניינים.
ליאור שחורי: אתם מסתובבים היום בבניינים ואין לכם קליטה בטלפון – סלוויין פיתחה רפיטרים שמאפשרים להגביר את הפעילות של הכיסוי הסלולרי.
ליאור שחורי: החברה כבר גייסה 6 מיליון דולר והגיעה למכירות של 2 מיליון דולר.
ליאור שחורי: המיוחד בהם הוא שיש להם מערכת הבנה חכמה שכל יחידה יודעת מה הטווח של השנייה ולפי זה מכוונת את החוזק בלי לפגוע באזורים אחרים.
ליאור שחורי: בנושא המכשור הרפואי, חברת ניאו בס פיתחה התקן קרדיולוגי שמשתילים אותו בקורונר סיגנוס.
ליאור שחורי: מה שהוא עושה זה טיפול בטרשת עורקים.
ליאור שחורי: החברה סיימה את החממה בשנת 2005, לפני שנה וכבר גייסה 5 מיליון דולר.
ליאור שחורי: בין המשקיעים שלהם נמצאת חברת גייווין שהיא אחת המובילות בתחום.
ליאור שחורי: החברה כבר ביצעה ניסויים בבני אדם ב-15 אנשים - ההתקן כבר הושתל, וגם זכתה בפרס של החברה המצטיינת של החממות בשנת 2003.
ליאור שחורי: חברת נורוסוניקס פיתחה מערכת למניעת מעבר כרישים למוח בזמן ניתוח לב פתוח.
ליאור שחורי: החברה גייסה 15 מיליון דולר.
ליאור שחורי: היא החברה המצטיינת של תוכנית החממות לשנת 2005.
ליאור שחורי: חברת דיבלון סיימה ממש עכשיו במרץ את תקופת החממה.
ליאור שחורי: היא פיתחה סטינט שיקימו אותו באזור של הסתעפות.
ליאור שחורי: מערכת של הובלה לאזורי הסתעפויות.
אלכס מילר: מה הבסיס לטכנולוגיה הזאת של מניעת מעבר הכרישים למוח כפי שהצגת?
ליאור שחורי: הבסיס הטכנולוגי הם גלי אולטרה סאונד שממקמים אותם כאן על הצוואר וברגע שעושים ניתוח לב פתוח, תמיד יש כרישים בזמן ניתוח לב פתוח, חשוב שזה לא ילך למוח.
ליאור שחורי: מה שעושים זה שהם מטים באמצעות גלי אולטרה סאונד את הכרישים ואת הקלק לכיוון הלחי ולא לכיוון המוח.
אלכס מילר: מה בעצם החממה נותנת לחברות האלה?
ליאור שחורי: החברה הזאת באה עם רעיון.
ליאור שחורי: לא היה לה שום דבר.
ליאור שחורי: כשהם הגיעו לכאן הם הגיעו שני אנשים.
ליאור שחורי: רופא ומהנדס עם רעיון ובזכות החממה הזאת הם בנו את המכשיר הזה.
ליאור שחורי: הם התחילו לעבוד ואז באו ההשקעות.
ליאור שחורי: בלי החממה כל זה לא היה קורה.
דובר: האם זה מקרה שאנחנו יושבים כאן במתחם של מוסד אקדמי?
ליאור שחורי: זה לא מקרה.
ליאור שחורי: כל החממות בהקמה שלהם זה או יוזמה של מועצה מקומית או יוזמה של מוסד מחקר.
ליאור שחורי: החממה הזאת היא יוזמה משותפת של העיר ושל המכללה.
ליאור שחורי: לאחר מכן, ב-2002, כמו שאמרנו זה הופרט.
ליאור שחורי: ברגע שזה הופרט המדינה דאגה שכל אחת מהחממות תישאר באותו מיקום.
ליאור שחורי: למרות שיש לנו עדיין שותפות עם העיר והמכללה, הם עדיין חלק מהחממה.
זבולון אורלב: המצב במדינת ישראל הוא שאין חוק.
זבולון אורלב: הכל פועל מפקודת בריאות העם המנדטורית מ-1940 עם כל מיני תיקונים.
זבולון אורלב: אגב, אם תקימו פה בית חולים אז אתה פטור מכל העניין.
2482: אני עושה את זה.
זבולון אורלב: אנחנו עכשיו נגבש הצעת חוק שלי וננסה להתיר את זה בחקיקה.
2482: זבולון, הוועדה שלך נוגעת בכל תחומי החיים.
2482: יש פה עוצמות אדירות.
דובר: חבל שמה שקורה זה שאת הניסויים עושים באירופה.
זבולון אורלב: זה מזכיר לי חבר שלי שכבר שנים לא משקיע בארץ בעניינים של יזמות.
זבולון אורלב: הוא אומר: פה זה 5 שנים מרגע שיש לי רעיון עד הרגע שאני חותך את הסרט.
זבולון אורלב: בהונגריה, בצ'כיה, בפולין זה לוקח הרבה פחות.
ליאור שחורי: אני מסיים את הסקירה הכללית של החממה ונעבור קצת להישגים של התוכנית.
ליאור שחורי: פה אתם יכולים לראות את ההשקעות המצטברות של המדינה לאורך השנים מאז שהתוכנית הוקמה ואת ההשקעות הפרטיות של הקו האדום.
ליאור שחורי: אתם יכולים לראות שב-98, הסכום של ההשקעות הפרטיות בחברות בוגרות השתווה לסכום המצטבר שהמדינה השקיעה ומאז הפער הולך וגדל לכיוון ההשקעות הפרטיות.
ליאור שחורי: כשרק ב-2005, אם אתם מסתכלים על הדלתא הזאת, הושקעו 200 מיליון דולר בחברות בוגרות חממה מול 30 מיליון דולר שזה התקציב של התוכנית.
ליאור שחורי: זאת אומרת פי 7.
ליאור שחורי: על כל דולר שהמדינה שמה משקיעים פרטיים שמו פי 7.
ליאור שחורי: כמובן שזה בחברות בוגרות אבל החברות האלה לא היו קמות בלי התוכנית הזאת עם סכום מצטבר של השקעות פרטיות מעל מיליארד דולר, שזה נכס לא נורמלי.
ליאור שחורי: פה אתם יכולים לראות פן אחר של תוכנית החממות.
ליאור שחורי: הפן הזה יציג את התוכנית כיצרנית מהותית של חברות סטארט אפ.
ליאור שחורי: הנתונים האלה נלקחו מ-IBC שהם אלה שאוספים את כל הנתונים על קרנות הון סיכון.
ליאור שחורי: קרנות הון הסיכון השקיעו בשנת 2005 השקעות חדשות ב-81 חברות חדשות, מתוכן שליש הן חברות חממה.
ליאור שחורי: מעבר לזה תוכנית החממות מציעה כל שנה לבד 80 חברות שחלק ניכר מהן פשוט לא מגייסות מקרנות הון סיכון בארץ, הן מגייסות או ממשקיעים אסטרטגיים או מאנג'לים.
ליאור שחורי: כיון שאני נמצא פה בפורום שיכול להשפיע, אני רוצה להציג בפניכם שני שותפים שממחישים, מסבירים את בעיית התקציב של תוכנית החממות.
ליאור שחורי: כאן אתם יכולים לראות את התקציב שנדרש בהנחה שמופעלות כל שנה, רק בחברות חדשות בכל חממה, התקציב הנדרש הוא 43 מיליון דולר לשנה.
ליאור שחורי: בפועל התקציב הוא 32 מיליון דולר לשנה.
ליאור שחורי: זאת אומרת, חסרים כל שנה 10 מיליון דולר.
ליאור שחורי: מה ההשלכות של זה?
ליאור שחורי: אתם רואים את כמות היישובים לאורך השנים, בשנת 2005 שזה פעם ראשונה בהיסטוריה שתוכנית החממות הפסיקו, הרי התוכנית נאלצה להשיג את האישורים במחצית הראשונה של השנה, המשמעות של זה היא שפשוט השעו 50 חברות.
ליאור שחורי: התקציב לא גדל, אם אתם מסתכלים על התקציב האפקטיבי והסכומים של פר חברה, הוא קטן.
ליאור שחורי: מפה, מבחינת ה-50 חברות האלה תעשו ממוצע, זה אומר שתי חברות חדשות לכל חממה.
2482: זה מוות לחממות.
ליאור שחורי: נעזוב רגע את הנזק שזה גורם למדינה, אם אנחנו מסתכלים בנתונים של המקרו, מה שזה גורם מבחינת כל חממה – אי אפשר לפעול כך.
ליאור שחורי: המשקיעים בחממות עם 2 חברות לחממה – לא משתלם להפעיל אותה.
זבולון אורלב: מה קרה בין 2004 ל- 2005?
ליאור שחורי: היה תהליך של הפרטה.
ליאור שחורי: אושרה חממה ביו טכנולוגית.
זבולון אורלב: למה מספר היישובים ירד ב-50?
ליאור שחורי: כי נגמר התקציב.
זבולון אורלב: למה התקציב לא נגמר ב- 2004?
דוברת: הצטברו גירעונות מ-3 השנים האחרונות.
דוברת: ליאור, האם יש לך נתונים על מספר אישורים לחברות בלי חממה?
רינה פרידור: אני רוצה לעשות פה מעט סדר.
רינה פרידור: המטרה של תוכנית החממות היא לא להתחרות בכסף פרטי אחר.
רינה פרידור: כשמתחילים להגיד מה התנאים שלכם, מה האחוזים שלכם, כמה אתם מקבלים, כמה האזרח מקבל - אלינו באים אנשים עם רעיונות, לא חברות שהכסף הפרטי לא מוכן לגעת בהם.
רינה פרידור: זאת אומרת שאם תחזור לגרף הזה - אומרים לי מאגף התקציבים: נהדר, מה את צריכה אותנו, תראי איזה יופי.
רינה פרידור: מי שלא מבין שאם אנחנו לא מתמידים להשקיע פה בשנתיים הראשונות, ברעיונות כשאף אחד לא מוכן לשים עליו מאומה, שום דבר מזה לא היה מתחולל.
רינה פרידור: את זה צריך להבין.
זבולון אורלב: איך את יודעת שהכסף הפרטי לא היה מוכן להשקיע?
רינה פרידור: אני יודעת כי הפרויקטים שבאים אלינו לחממות עשו את כל הדרך וניסו לעשות את זה לבד ושידכו להם וישדכו להם - - -
זבולון אורלב: כי משקיע פרטי היה רוצה מהם יותר אחוזים?
רינה פרידור: הם באים עם רעיון שעוד לא הוכיח שום דבר.
זבולון אורלב: בדרך כלל אומרים שהיזם הפרטי הוא יותר חכם מהמדינה, תסבירי לי איך מה שאתם מבינים היזמים הפרטיים לא מבינים.
זבולון אורלב: הרי לכאורה אם היזמים הפרטיים היו לוקחים את הפרויקטים הם היו אומרים: אם היינו לוקחים את כל זה תראה כמה היינו מרוויחים.
רינה פרידור: היזמים הפרטיים לא יכולים לעשות את זה בכוחות עצמם.
רינה פרידור: כפרויקט אנחנו עוסקים באוכלוסיה שיש לה הברקה, ידע עצום, יצירתיות לא רגילה אבל יש להם כמה מגרעות שצריך לטפל בהן.
רינה פרידור: מה שחממות עושות זה לתת לאוכלוסיה הזאת את הסביבה המיוחדת מכל הבחינות ומובילות אותם לא רק בדברים הטובים שליאור אמר קודם, שנותנים להם את הכסף ואת המקום ואת האדמיניסטרציה ואת כל מה שצריך.
רינה פרידור: נותנים להם גם את הפיקוח, את הבקרה.
רינה פרידור: פרויקט בחממה לא יכול לעשות עם הכסף מה שהוא רוצה, הוא לא אוהב את זה אבל מהניסיון ומהמחקרים שלנו – רוב הכסף בכלל לא היה מגיע ליעדו בלי המשמעת הזאת שיצרנו בחממות ושהולכת ביחד עם הכסף שאנחנו נותנים בצורה רכה, ידידותית ובאמון הדדי אבל יש פה פיקוח מאוד נחוש ומסודר וזה אחד הפקטורים החשובים ביותר להובלה של אותו אזרח עם הרעיון.
רינה פרידור: באופן טבעי הוא לא רוצה שיביאו לו מנהל לקבוצה של הפרויקט אבל החממה תביא לו מנהל עם אישורים אדמיניסטרטיביים ומסחריים והוא יצטרך לשתף פעולה עם המנהל הזה וזה יהיה תהליך פסיכולוגי שבסופן של דבר הוא יעבור.
אלכס מילר: כשמגיע רעיון אליכם, כמה זמן לוקח עד שאתם מתחילים לפעול?
רינה פרידור: זה תלוי ברעיון.
רינה פרידור: קודם כל הרעיון בא לחממה, החממות בודקות ומחליטות אם לקבל.
רינה פרידור: אנחנו עושים את ההחלטה האחרונה.
רינה פרידור: מהרגע שהוא בא לחממה זה יכול לקחת בין 3 ל-6 חודשים – תלוי כמה צריך לבדוק.
רינה פרידור: החממה גם עוזרת לו להחליט על זה, לבדוק, לברר, לשנות כיוון.
רינה פרידור: מאז שהם פונים אלינו עוברים כחודשיים עד שנה.
2482: אני רוצה להציג בפניכם את בועז ליפשיץ, הם הבעלים של החממה.
2482: חשובה מאוד נקודת המבט שלהם כדי שתבינו את כל הסינגרגיה הזאת.
זבולון אורלב: בועז תסביר לי, אתה משקיע פרטי, למה אתה לא לוקח את בעל הרעיון וזהו, בשביל מה אתה צריך את החממה?
זבולון אורלב: תשקיע באדם בעל הרעיון עצמו.
בועז ליפשיץ: הכל בעצם עניין של סיכון וסיכוי.
בועז ליפשיץ: להשקיע באדם בשלב של הרעיון קיים סיכון יותר גדול ורוב המשקיעים הפרטיים לא נוטים לכך.
בועז ליפשיץ: הם מעדיפים להשקיע בחברה שהחממה כבר דאגה לה, שכבר יש צוות, יש לה טכנולוגיה בסיסית, יש הערכת נתונים, יש כיוון עסקי ברור.
בועז ליפשיץ: אז כל המשקיעים באים ואומרים: עכשיו יש כבר פרויקט מובנה אני מוכן להשקיע.
בועז ליפשיץ: הסיכון ירד באופן משמעותי וגם אני מוכן להשקיע באותו אדם.
בועז ליפשיץ: אבל גם לנו יש גבול לנטל הסיכון שאתה יכול לקחת ואתה היית מרחיק את עצמך מהסיכון לגמרי לולא תוכנית פרויקט החממות.
ליאור שחורי: אם אפשר להוסיף בעניין.
ליאור שחורי: דוגמא קונקרטית, חברת ניאוווס שבא אליך אדם, קיבוצניק שאמר: אני הולך לעשות התקן קרדיולוגי שהולך לעשות שינוי משמעותי, זה שינוי תפיסה.
ליאור שחורי: לשים עליו 600 אלף דולר זה סיכון מאוד גבוה.
ליאור שחורי: ברגע שהמדינה אומרת: בואו, אני אשים 450, אתם תשימו 150, ניקח את הסיכון ביחד - אז קרן הון סיכון אומרת: זה מעניין אותי.
ליאור שחורי: פה אני מוכן לקחת את הסיכון.
זבולון אורלב: לפי הניסיון מתברר שהרוב מצליח, ההשקעה הכספית מצליחה.
זבולון אורלב: אתם באים ואומרים שהשקעה בחממות היא גם השקעה כדאית.
ליאור שחורי: לא לכל המשקיעים.
זבולון אורלב: אני מדבר בסך הכל.
זבולון אורלב: מבחינה כספית.
זבולון אורלב: לפני ההפרטה, המדינה השקיעה 100% של כסף, מה היה קורה אם לא המדינה, אם המשקיע הפרטי היה משקיע 100% של הכסף בחממה הזו, עוד לפני שהופרטה?
ליאור שחורי: הוא לא היה רואה את הגרף הזה מולו.
ליאור שחורי: הגרף הזה מי שרואה אותו מולו היא המדינה, למה?
ליאור שחורי: כי הם לפחות הושקעו בחברות, זה לא ההחזרים שהמשקיעים מקבלים.
ליאור שחורי: המשקיעים מקבלים את ההחזרים.
ליאור שחורי: אם היה להם 30% הם יקבלו חלק קטן יותר.
ליאור שחורי: מה שאתה רואה את הגרף זה השקעה שכל החברה קיבלה, זה לא מה שהמשקיע קיבל חזרה.
ליאור שחורי: הוא קיבל חזרה אולי אפילו פי 2 ממה שהוא נתן, וחברה אחרת נכשלה.
זבולון אורלב: תדמיין לעצמך שיש משקיע אחד שמשקיע את כל ההשקעה בחממה הזאת, הוא היה רואה את הגרף הזה?
ליאור שחורי: לא, הגרף הזה מתחלק בין היזמים, בין בעלי הרעיון.
ליאור שחורי: זה לא רק מי שמבצע את ההשקעות.
רינה פרידור: הוא לא היה משקיע.
רינה פרידור: המדינה לוקחת את הקטע הכואב הזה, אסור להסתכל על פרויקט שנמצא בפיתוח רק לאורך שנתיים.
רינה פרידור: צריך להסתכל לפחות 5 שנים.
רינה פרידור: ב-5 שנים הכסף הפרטי הוא פי כמה מהכסף הממשלתי אבל בשנתיים הראשונות השכילה מדינת ישראל לשים חלק מהכספים.
רינה פרידור: בגלל זה תוכניות חממות ממדינות שונות באות אלינו ואומרות: עשינו בדיוק כמוכם אבל התוצאות לא היו דומות.
רינה פרידור: ההבדל היה שבשנתיים הראשונות הם הביאו כסף פרטי.
רינה פרידור: כסף פרטי - הפרויקטים המסוכנים נופלים
זבולון אורלב: החממה היא פטנט ישראלי או פטנט בין לאומי?
רינה פרידור: החממה היא פטנט אמריקאי אבל הדגם של החממה הזאת נחשב לחממה ישראלית בכל העולם.
2482: חברים, אנחנו עוברים לשתי דקות לסיור כאן בפרויקט בחממה ולאחר מכן נמשיך לשלב הבא לאוניברסיטה.
2482: סיור בחממה: עמיר גרוס, מנהל הפרויקט בחברת וולטק – פרויקט של טיפול במסתם הלב המיטרלי – המסתם בין עליה לחדר השמאלי.
2482: ד"ר משה עינת – גלים מילימטריים – מקורות ושימושים, פרויקט גלאי מתכות והדמיה דרך קירות, לייזר אלקטרונים חופשיים (FEL).
2482: סיור במרכז האקדמי באריאל– מעבדות.
2482: פרופ' שרגא שובל – ראש המחלקה לתעשייה וניהול – סקירה כללית בנושאי רובוטיקה.
2482: מצגת.
2482: פרופ' צבי שילר – ראש המחלקה להנדסת מכונות – מכטרוניקה, סקירה.
2482: המכללה האקדמית יהודה ושומרון– ישיבת סיכום:
זבולון אורלב: אנו פותחים את ישיבת הסיכום, פרופ' דן מאירשטיין, נשיא המכללה האקדמית יהודה ושומרון, בבקשה.
דן מאירשטיין: בתאבון לכולם.
דן מאירשטיין: אני רוצה להציג את המכללה בקצרה.
דן מאירשטיין: מה שעשינו לכם בסיור בשתיים או שלוש מעבדות, הייתי יכול לעשות אם היה לי זמן לפחות ב-40 או 50 מעבדות במוסד הזה רק שקצרה היריעה.
דן מאירשטיין: לרוב האנשים המוסד הזה אינו מוכר.
דן מאירשטיין: (הקרנת מצגת)
דן מאירשטיין: זה צילום אוויר של המכללה.
דן מאירשטיין: המקום הזה נבנה כמבני תעשיה על ידי חברת מבני תעשייה.
דן מאירשטיין: לאט לאט אנחנו רוכשים אותו, כיום שלושה רבעים שלנו, רבע עדיין לא שלנו.
דן מאירשטיין: שני אלה הם מעונות סטודנטים קשיחים ופארק הקרוונים הגדול במדינת ישראל אלו קרוונים שהגיעו לישראל ב-1960, אנחנו מתחזקים את פארק הקרוונים הגדול בישראל כמעונות סטודנטים ויש לו ביקוש.
2482: עשיתי עם אריאל שרון עסקה ב-1990 לגבי הקרוונים כדי לקלוט 9000 רוסים כאן.
2482: ראשי ערים אחרים לא רצו לקחת קרוונים.
דן מאירשטיין: היום יש במכללה 4 פקולטות עם 20 מחלקות לתואר.
דן מאירשטיין: פקולטה להנדסה עם 5 מחלקות.
זבולון אורלב: כל המחלקות הם תארים מוכרים?
דן מאירשטיין: מתוך 20 התארים כרגע 15 מחלקות מוכרות.
דן מאירשטיין: 5 עם היתרים, המחזור הראשון לא סיים.
דן מאירשטיין: את ההכרה מקבלים כאשר המחזור הראשון מסיים.
יגאל כהן אורגד: אבל כולם עם היתר אקדמי.
זבולון אורלב: לתואר ראשון.
דן מאירשטיין: יש גם תואר שני ונגיע לכך.
דן מאירשטיין: יש מחלקה לארכיטקטורה, זו המחלקה השלישית שאני מזכיר שלא שייכת לשום פקולטה.
דן מאירשטיין: מדעי החברה והרוח הם 6 מחלקות ויש פה מחלקה אחת שהיא חריגה, אין בה תואר, זו המחלקה למורשת ישראל אבל כל סטודנט חייב לקחת 12 שעות סמסטריאליות במשך לימודיו, לא חשוב אם הוא לומד הנדסת חשמל או פיזיוטרפיה או כלכלה – הוא צריך 12 שעות של משהו שקשור למורשת ישראל.
זבולון אורלב: למה אין לה תואר?
דן מאירשטיין: כי אם אני אלך לירושלים ואגיד שאני רוצה מדעי הרוח, אתה יודע בדיוק מה יגידו עלי.
דן מאירשטיין: הדרך החלופית, כעת כל סטודנט שלומד BA רב תחומי במדעי החברה והרוח – צריך לפחות לקחת חטיבה אחת בתוך המחלקה הזאת.
דן מאירשטיין: אחרי שיהיו לנו מספיק סטודנטים בחטיבות האלה נבקש גם תואר ראשון בה.
דן מאירשטיין: מדעי הטבע – כל מה שמקובל ביולוגיה, כימיה, מדעי המחשב, מתמטיקה, פיזיקה יישומית.
דן מאירשטיין: בשבוע הבא נפתח פיזיקה רפואית.
דן מאירשטיין: כשרוצים להיות אוניברסיטה יש פקולטה מלאה למדעי הטבע.
דן מאירשטיין: פיזיקה רפואית זה מחלקה ראשונה בארץ.
זבולון אורלב: אוניברסיטת חיפה בלי מדעי הטבע ואסור לה להקים מדעי הטבע.
דן מאירשטיין: 3 מהמחלקות, ביולוגיה, כימייה ומדעי המחשב ומתמטיקה יש לה הכרה.
דן מאירשטיין: פיזיקה יישומית תקבל השנה הכרה - - -
יגאל כהן אורגד: ויש לה כבר היתר.
דן מאירשטיין: בוודאי שיש לה היתר.
דן מאירשטיין: אנחנו לא עושים דבר בלי היתר.
דן מאירשטיין: בית ספר למדעי הבריאות, מנהל בריאות, פיזיותרפיה ותזונה.
דן מאירשטיין: עבודה סוציאלית – תואר ראשון ותואר שני.
דן מאירשטיין: הכרה בתואר שני תהיה תוך שבועות.
דן מאירשטיין: הוועדה המקצועית כבר אמרה שזה בסדר.
יגאל כהן אורגד: זאת אומרת שכבר לומדים שנתיים לתואר שני בעבודה סוציאלית.
דן מאירשטיין: יש ועדות שבוחנות את התוכניות שהגשנו להן, הן בפסיכולוגיה והן בהנדסת חשמל ואלקטרוניקה כך שתוך פחות משנה תהיינה 4 מחלקות לתואר שני.
דן מאירשטיין: מלבד זה יהיה BA בהפרעות בתקשורת שזה נושא שגם חשוב למדינת ישראל.
דן מאירשטיין: היום יש כ- 180 חברי סגל בכיר עם למעלה מ-50 פרופסורים והגאווה העירית שלנו היא שחצי מהם לפחות נקלטו בדרגת מרצה או מרצה בכיר והפכו לפרופסורים על סמך מחקר שביצעו במכללה.
דן מאירשטיין: מאחר שאנחנו לא נותנים את התואר אלא זה ועדות של המל"ג - הם עמדו בכל הדרישות שקיימות בתקנות.
זבולון אורלב: בעניין הזה זה מל"ג ישראל?
דן מאירשטיין: מל"ג ישראל.
דן מאירשטיין: בשנה שעברה, חוץ מ-60 הסטודנטים לתואר שני בעבודה סוציאלית, היו כאן 20 דוקטורנטים ו-25 מאסטרנטים שהיו רשומים באוניברסיטאות שמקבלות את כל הכסף בגין הסטודנט אבל עשו את המחקר פה וקיבלו את המלגה פה.
דן מאירשטיין: זו חלוקה מאוד מעניינת.
דן מאירשטיין: יש מי שמקבל את הכסף ויש מי שמוציא, ואין קשר בין השניים.
יגאל כהן אורגד: יש קשר, יש מתאם שלילי של מינוס אחד.
דן מאירשטיין: כדאי שנעזוב את הנושא.
דן מאירשטיין: אם הוועדה תיתן לנו נגיש תואר שני ב-4 המחלקות האלה בהקדם.
דן מאירשטיין: אנחנו מוכנים לזה.
דן מאירשטיין: כששואלים מה קורה לסטודנטים אפשר לראות את הקו הכחול – זה היה בחסות בר אילן.
דן מאירשטיין: בצבע חום אלו סטודנטים שלומדים לתואר שהמכללה מעניקה.
דן מאירשטיין: זבולון, אתה הענקת פה תואר לפני כמה שנים.
דן מאירשטיין: בשנה שעברה היו מעל ל-6600 סטודנטים וחילקנו למעלה מ-1000 תעודות בוגר.
יגאל כהן אורגד: זו המכללה הציבורית הגדולה בארץ מבחינת סטודנטים שלומדים לתואר אקדמי.
דן מאירשטיין: לא רק - היא הגדולה בארץ לסטודנטים, למגוון המחלקות, למספר המחלקות ולסגל הבכיר, בוודאי לפרופסורים ולפעילות מחקרית.
דן מאירשטיין: בכל חתך שתנסה תמצא שזו המכללה הציבורית הגדולה בארץ.
דן מאירשטיין: לפעמים יש שאלה מה עושות המכללות, לפחות המכללה הזאת עושה עוד דבר אחד: רוב הסטודנטים, 56% באים מהעשירון החמישי והשישי כלכלית.
דן מאירשטיין: הדבר הזה בהחלט מהווה תרומה ואפשר להוכיח שהבוגרים - - -
זבולון אורלב: איך זה בהשוואה לממוצע הסטודנטים הארצי?
יגאל כהן אורגד: אוניברסיטת ת"א – עשירון תשיעי עשירי, המרכז הבין תחומי - 5 אלפיונים של העשירון העשירי.
דן מאירשטיין: כאן זה הרבה יותר נמוך מכל אוניברסיטה בארץ.
דן מאירשטיין: פה באמת נותנים הזדמנות שנייה.
דן מאירשטיין: הסטודנטים כאן באים מכל מדינת ישראל.
דן מאירשטיין: נכון ש-70% מהסטודנטים באים מהאזור שבין גדרה לחדרה אבל לצערנו 70% מהאוכלוסייה גרים בין גדרה לחדרה.
דן מאירשטיין: 15% גדלו ביהודה ושומרון.
דן מאירשטיין: השאר באים מהנגב והגליל.
דן מאירשטיין: אני אומר שלפני שנתיים כשבדקנו את זה בפעם האחרונה היו שניים ממג'ד אל שמאס ו-8 מאילת וזו הגזרה: ממג'ד אל שמאס עד אילת.
יגאל כהן אורגד: ומירושלים.
דן מאירשטיין: בוודאי.
2482: דן, כמה אתיופים וכמה ערבים לומדים פה?
דן מאירשטיין: אני לא יודע בדיוק מספר אבל בדוח מנהל הסטודנטים - אבסולוטית לפני שנתיים, שני המוסדות שהיו בהם בדיוק אותו מספר סטודנטים אתיופים לתואר אקדמי היו אוניברסיטת חיפה והמכללה האקדמית יהודה ושומרון.
דן מאירשטיין: אם תיקח את זה באחוזים לסטודנטים, האחוז מתוך הקהילה הוא גדול מאוד פה, הרבה יותר גדול מאשר באוניברסיטת חיפה כי אם המספר הוא זהה והם גדולים מאיתנו פי שתיים וחצי אז בוודאי שבאחוזים אצלנו יש הרבה יותר.
2482: כמה סטודנטים אתיופים לומדים בפועל?
יגאל כהן אורגד: לומדים אצלנו כ-170 סטודנטים אתיופים לתואר.
יגאל כהן אורגד: הריתמטיקה היא אותה ריתמטיקה אנחנו וחיפה, אבל בחיפה הפרופורציה הרבה יותר גדולה, הם במכינה.
2482: לא לכך התכוונתי בשאלה שלי.
2482: אני מכוון את דברי לוועדת המדע והטכנולוגיה.
2482: מדברים כל הזמן על הנושא של האתיופים ואני בתור חבר בחבר הנאמנים של הסוכנות ישבתי עם עפרה שטראוס ועם מושיק תאומים, כשעשו את התוכנית הזאת על האתיופים, ראיתם את הפרסומים, הטיזרים בטלביזיה, שהנה זאת עורכת דין, זה מדען, כל הדברים האלה.
2482: מדברים על הקליטה שלהם.
2482: פה קיימת מכללה שעכשיו היא על תקן של מוסד אוניברסיטאי שיש בה היום 300 חבר'ה מהעדה האתיופית ומדינת ישראל צריכה לתת כאן סיוע למכללה הזאת בקשר לכל הנושא הזה כי פה עושים.
דן מאירשטיין: ונשים לב שלמשל קרן סקסטה רשי מסרבת לתת פרוטה למוסד שנמצא באזור הזה.
יגאל כהן אורגד: זבולון, אתה שומע, קרן רשי מסרבת לתת פרוטה.
יגאל כהן אורגד: תאמינו לי שעם רצון טוב של ממשלת ישראל קרן רשי למרות הדעות הפוליטיות של אלאלוף - - -
חנה ויניק: הקרן יש לה תנאים, היא עושה מצ'ינג או משהו.
יגאל כהן אורגד: לא, היא לא נותנת ביו"ש.
יגאל כהן אורגד: אני דיברתי בעברית פשוטה.
זבולון אורלב: הכל תלוי במנכ"ל.
יגאל כהן אורגד: זה תלוי באלאללוף.
יגאל כהן אורגד: אלאלוף לא מאפשר מפגש רצונות עם התורמים.
חנה ויניק: אחרי שנאמרו כל הטעונים הלא ענייניים, מה נשארו בכל זאת בטיעונים הענייניים כדי שתעמדו בקריטריונים לקבל את - - -
יגאל כהן אורגד: אין קריטריונים.
דן מאירשטיין: אני אחזור לזה בעוד דקה.
דן מאירשטיין: כדי להיות אוניברסיטה צריך לעשות מחקר.
דן מאירשטיין: שניים מ-4 הדברים שאתם רואים פה במצגת ראיתם בשטח.
דן מאירשטיין: הגביש בצד שמאל זה גביש יחיד שמשמש בתעשייה האלקטרו אופטית.
דן מאירשטיין: במקור הדבר פותח ועדיין אנחנו מפתחים במעבדות שלנו את הגבישים האלה.
דן מאירשטיין: הלך לחממה, מהחממה הלך למפעל שנמצא בבניין מעבר לגדר שלנו.
דן מאירשטיין: בשנה שעברה מכר גבישים בלמעלה מ-5 מיליון דולר וכל שנה גדל בערך ב-30 אחוז ומעסיק הרבה מאוד עולים חדשים פה.
דן מאירשטיין: כתוב בספרות שאי אפשר להלחים אלומיניום לפלדה.
דן מאירשטיין: הדבר הזה שאתם רואים במצגת מוכיח שזה לא נכון, אפשר.
דן מאירשטיין: אפשר גם לצפות אלומיניום בפלדה ומי שמתעניין בדברים האלה הם מצד אחד מערכת הביטחון, התעשייה האווירית וכדומה.
דן מאירשטיין: אלו רק דוגמאות למה שנעשה כאן.
דן מאירשטיין: פרויקטים של מו"פ שאנחנו עוסקים בהם, בתוך הפולדרים יש מידע.
דן מאירשטיין: בשנים האחרונות זה מה שיצרנו מדעית.
דן מאירשטיין: גם ספרים גם מאמרים וגם פטנטים.
יגאל כהן אורגד: מאמרים זה בעיתונות שפיטה.
דן מאירשטיין: מילה על בעיות.
דן מאירשטיין: ממשלת ישראל מאחר שאנחנו מכללה, לא נותנת פרוטה לפעילות מחקרית אבל זה הולך יותר רחוק.
דן מאירשטיין: יש כלל שאומנם מותר לי לפנות לאקדמיה לבקש מענק מחקר אישי אבל אסור לי חס וחלילה לבקש מענק במוקד ידע.
דן מאירשטיין: אסור לי לפנות ולבקש מענק ציוד תשתיתי.
דן מאירשטיין: גם אם אני יותר טוב מהאוניברסיטה.
דן מאירשטיין: גם אם ההצעה שלי תהיה תחרותית.
דן מאירשטיין: שלחתי פעם מוקד ידע לקרן מחקר בסיסי והארגז חזר חזרה - אסור לך להגיש, אין.
דן מאירשטיין: זה דבר שאתם בוועדת המדע יכולים לשנות.
דן מאירשטיין: לפחות את הקיבוע שמונע תחרות פשוטה, על טיב.
דן מאירשטיין: אני לא מבקש שום העדפה מתקנת.
דן מאירשטיין: רק את הזכות להגיש.
דן מאירשטיין: יש הרבה קרנות במדינת ישראל והרבה גופים, חוץ מהקרן הבסיסית למדע שבהם כתוב: מותר להגיש רק לאוניברסיטה, אם אתה מכללה – שלום.
דן מאירשטיין: אנחנו מוציאים 3 כתבי עת באופן רציף.
דן מאירשטיין: נושא ספציפי במתמטיקה, אנחנו מוציאים כבר 14 כרכים וההוכחה שזה כתב עת בין לאומי – שיש בו 4 מאמרים לעת עתה מארצות ערב, שימו לב כתוב באנגלית: קולג', אריאל – ישראל.
זבולון אורלב: אולי הם חושבים שכבר החזירו את זה לערבים.
דן מאירשטיין: אולי.
דן מאירשטיין: לפני שנה יצא כתב עת שנוגע בנושאים אקדמיים של מורשת ישראל בסוגיות חברתיות בישראל, גם את זה אנחנו עושים.
דן מאירשטיין: את מחקרי יהודה ושומרון כמעט כל אחד מכיר.
דן מאירשטיין: אנחנו תורמים משהו לאזור.
דן מאירשטיין: יש לנו למעלה מ-2000 סטודנטים שגרים באריאל, עוד 1000 סטודנטים שגרים בסביבה.
דן מאירשטיין: זה לא אלה שנולדו פה אלא שגרים פה כתוצאה מ-.
דן מאירשטיין: יש לנו כ-1000 עובדים, לא כולם במשרה מלאה.
דן מאירשטיין: אנחנו תורמים גם לפעילות חברתית.