GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה בניהו: אנחנו משופעים בשמש ואחת הבעות היא להשתמש בשמש הזאת ליצירת אנרגיה, ליצירת חשמל, שאפשר לאגור ולאצור אותה ולהשתמש בה כאנרגיה ירוקה ונקיה.
יהודה בניהו: הפרוייקט הזה עוסק בבניית ופיתוח קולטים כדוריים, שהם קטנים מבחינת מימדים ומיועדים להתקנה ביתית פלוס מינוס.
יהודה בניהו: אתם בוודאי מכירים חוות של קולטים שנועדו לקליטת אנרגיית שמש, שדורשים שטחים אדירים.
יהודה בניהו: ליד שדה בוקר ישנה יחידה כזאת של חברת "אורמת" שעוסקת בזה ובהצלחה מייצאת את הטכנולוגיות האלה לעולם המערבי ולמדינות מתפתחות.
יהודה בניהו: לצערנו, פה בארץ, מסיבות שאינני מצוי בהן, הנושא הזה לא צבר תאוצה.
יהודה בניהו: אמנם אנחנו מחממים את המים באנרגיית השמש, אבל לא יוצרים אנרגיה בצורה תעשייתית וזה הדבר הקריטי.
יהודה בניהו: שותפים לפרוייקט הזה חוקרים מהטכניון, מאוניברסיטת בן גוריון, טכנולוגיות ועוד.
יהודה בניהו: יש לך קנה מידה לקולט כזה, בקוטר של מטר וכך זה נראה במודל שיותקן על גג הבית - -
זבולון אורלב: כלומר, הרעיון הוא שבית יוכל לספק לעצמו אנרגיית חשמל בלי קשר לחברת החשמל.
יהודה בניהו: לפחות בחודשי השמש, שזה משהו מתוך 10 חודשים מתוך ה-12.
יהודה בניהו: המערכת הזאת ידידותית לסביבה, אנרגיה ירוקה, שזה אחד הדברים "הלוהטים" באיכות הסביבה.
יהודה בניהו: גם אם זה לא יפתור בצורה אולטימטיבית, זה בוודאי מרכיב חשוב במשק האנרגיה.
זבולון אורלב: שוב יש שאלה של המחיר.
יהודה בניהו: בזה יש לנו שותפים תעשייתיים, שכבר בשלב המחקר עוסקים בחשיבה לגבי יישום הנושא והעלויות שבהן מדובר.
אברהם מיכאלי: כמה אנרגיה כל יחידה כזאת מייצרת?
יואב יאיר: היא אמורה לספק לבנין שלם.
יואב יאיר: זו לא תהיה יחידה בודדת.
יואב יאיר: אני רוצה להגיד למה האיטלקים התעניינו בזה?
יואב יאיר: משום שהמערכת בתוך הבניין.
יואב יאיר: זה לא לוחות סולאריים שצריך להתקין על הגג ולכער את האסתטיקה של הבניין.
יואב יאיר: בדרום איטליה אין קולטי שמש כמו אצלנו.
יואב יאיר: שם אתה לא מוצא לוחות סולאריים כי זה לא אסתטי ולא רוצים לפגוע במראה העיר.
יואב יאיר: הרעיון הזה "הדליק" אותם כי הם יכולים לשמור על הארכיטקטורה הקיימת ולשמר את היחידה בתוך הבניין.
זבולון אורלב: לא הבנתי מה ההבדל בין זה לבין קולטים.
יהודה בניהו: קולט שמש נועד לחמם את המים.
יהודה בניהו: הרעיון שלהם הוא המיניאטוריזציה של היחידה וכאן משקיעים את עיקר המחשבה.
זבולון אורלב: כל יחידה כזאת היא בגודל של קולט.
יורם אבנימלך: היא מרכזת את הקרינה בנקודה אחת ולכן, אפשר להגיע לטמפרטורות הרבה יותר גובהות ולהפיק חשמל.
יורם אבנימלך: היא לא קולטת יותר מהקולט.
זבולון אורלב: הוא אמר שהם לא משתמשים בקולטים כי זה מכער את הבית.
זבולון אורלב: אין פתרון אחר.
זבולון אורלב: הקולטים זה "בילד-אין" בגג במודיעין למשל.
יורם אבנימלך: זה רק הבדל של יעילות ולא של אנרגיה, כי זה מה שהשמש נותנת.
זבולון אורלב: אני מניח שבשונה מדוד שמש, ששם הטכנולוגיה פשוטה, פה כדי להפוך את זה לחשמל אתה צריך עוד משהו.
יהודה בניהו: נכון.
יהודה בניהו: אתה צריך לאגור ולאצור את האנרגיה הזאת כדי שתוכל להשתמש בה בלילה.
זבולון אורלב: כמה עולה המכשיר הזה?
עמוס אולמן: הרעיון הוא שאתה מרכז את השמש בנקודה אחת.
עמוס אולמן: הרעיון השני שמעניין הוא שיש קולטים וזה לא דבר חדש, אבל כולם צריכים לזוז ולעקוב אחרי השמש.
עמוס אולמן: פה, זה קולט קבוע, כאשר רק הנקודה שקולטת, רק היא זזה ואז, אתה יכול לשים את זה על גג ואתה לא צריך מערכת עקיבה, מה שמוזיל את זה בצורה משמעותית.
עמוס אולמן: דבר נוסף, יש פה שילוב של הפקת חשמל ומים חמים באותה עת כי צריך לצנן את הדיודות.
עמוס אולמן: הדבר השלישי, אתה לא אוגר את החשמל.
עמוס אולמן: יש בארץ כבר היום את העיקרון שלכאורה, החיבור הוא דו כיווני עם חברת חשמל ואז, למעשה בשעות היום הבתים האלה לא צורכים חשמל כי אנשים בעבודה וכולי, ואז אתה מעביר את החשמל שאתה מקבל לחברת החשמל ומזוכה בחשבון החשמל שלך.
עמוס אולמן: ואז, בערב אתה משתמש בחשמל שמיוצר.
עמוס אולמן: זה בתוך המערכת הכללית של כל המדינה.
עמוס אולמן: מבחינת עלויות, כמה שנים אתה מקבל החזר הוצאות וכרגע, בהתאם למחירי החשמל מדובר על סדר גודל של 20 שנה, שזה יחסית הרבה עם עליית מחירי הדלק וכולי ושכלול הדיודות - מדובר בסדר גודל של 10 שנים.
עמוס אולמן: זה היעד.
יהודה בניהו: אנחנו עוברים לפרוייקט הבא - מבנים מלאכותיים בים.
יהודה בניהו: כפי שאתם יודעים, האדם הכניס או מכניס באופן קבוע כל מיני מבנים לים.
יהודה בניהו: למשל, אשדות קידוח.
יהודה בניהו: אלה יכולים להיות מבנים מלאכותיים שעשויים מבטון וממתכת, שנועדו להגדיל את גידול הדגה וליצור באופן מלאכותי משכן לבעלי חיים בים בעלי ערך כלכלי כמו דגים.
יהודה בניהו: אנחנו בונים מזחים.
יהודה בניהו: זה מזח הפחם בחדרה לדוגמה.
יהודה בניהו: ישנם מזחי נפט באילת שהכנסנו לים בסוף שנות ה-60 תחילת שנות ה-70 של המאה הקודמת.
יהודה בניהו: לצערנו, הים שישמש במשך שנים אתר להטלת פסולת מוצקה כמו צמיגים, שחשבו להשתמש בהם למטרות חיוביות אבל הסתבר שזה לא עובד וזה גורם מזיק ומזהם.
יהודה בניהו: האמריקאים הכניסו מכוניות משומשות, מכונות כביסה, את כל הפסולת של החברה המערבית, שזה דבר שהיום נעשה בביקורת.
יהודה בניהו: יש בים רבבות אסדות נפט נטושות, שהמחיר הכלכלי להרחיק אותן משם לא כדאי.
יהודה בניהו: במפכרץ מקסיקו למשל, בלואיזיאנה, יש מאות אסדות קידוח נטושות בים הצפוני ואין אפשרות להרחיק אותן וזה מסוכן להרחיק אותן.
יהודה בניהו: השאלה היא האם אפשר להפיק מהן תועלת?
יהודה בניהו: לאור זאת, בדקנו האם אפשר להשתמש במבנים מלאכותיים כאמצעי למחקר וניהול משאבים סביבתיים ותכף אסביר מה הכוונה, גם בחופי הים התיכון וגם באילת.
יהודה בניהו: אחת הדוגמאות שאציג בפניכם הוא מזח הנפט באילת.
יהודה בניהו: על פני המים זה שני גופים מאוד מכוערים, שני מזחי פלדה, שהיוו בעבר את מקור זיהום הנפט במפרץ אילת.
יהודה בניהו: כאשר נכנסים מתחת למים, עמודי הפלדה האלה מכוסים בשלל בעלי חיים.
יהודה בניהו: זה יכול להיות אלמוגים ודגים.
יהודה בניהו: יש מרכיב נוסף שזה חוטי תיל שהונחו שם מסיבות ביטחוניות והיום כל צורתם לא מוכרת ולא מזוהה.
יהודה בניהו: כולם הפכו לשונית מלאכותית.
יהודה בניהו: בעלי חיים שהם חלק ממגוון המינים של ראש מפרץ אילת התיישב שם ויצר סביבת חיים חדשה במקום שלא היתה קודם לכן.
יהודה בניהו: כעת, אנחנו קבוצה של חוקרים בארץ בשיתוף החוקרים האיטלקים הצבנו לעצמנו מספר מטרות: ראשית, להשוות ולבדוק את חברות החי במבנים מלאכותיים ובסביבה הטבעית הסמוכה להם.
יהודה בניהו: בנוסף, לנטר ולבדוק לאורך זמן את התפתחות החי על מבנים מלאכותיים בהשוואה לסביבה הטבעית הסמוכה.
יהודה בניהו: והדבר החשוב ביותר - לבחון את ההשפעות הסביבתיות, הכלכליות והחברתיות של מבנים מלאכותיים.
יהודה בניהו: במלים אחרות, לענות על השאלה הקריטית: האם הכנסה של מבנים מלאכותיים עושה טוב או לחילופין, חס וחלילה, פוגעת בסביבה הימית או שלא עושה כלום.
יהודה בניהו: לצורך העניין קבענו לעצמנו 3 יעדים: לתכנן ולעצב מבנים מלאכותיים ניסיוניים, שבעזרתם נוכל לענות על השאלות האלה גם בארץ וגם באיטליה.
יהודה בניהו: ללמוד את מגוון המינים.
יהודה בניהו: אתם יודעים שמשבר מגוון המינים זה אחד הנושאים הסביבתיים החמורים בכדור הארץ.
יהודה בניהו: לבחור הופעה של מינים מהגרים, פולשים על המבנים.
יהודה בניהו: אחת הבעיות שמתעוררות בסביבה הימית וגם ביבשתית זה הופעה של מיני בעלי חיים וצמחים פולשים, כאלה שלא היו במקור באותה מדינה או באותו אזור.
יהודה בניהו: הדבר נובע בגלל מעורבות האדם.
יהודה בניהו: לדוגמה: תעלת סואץ נפתחה בסוף המאה ה-19 ונוצר קשר בין הים האדום והים התיכון ומבלי לבקש ויזה, 350 מינים עברו דרך תעלת סואץ לים התיכון.
יהודה בניהו: לדוגמה: אותה מדוזה חוטית נודדת, שמציקה לכל עם ישראל החל מחודש יוני ועד סוף הקיץ.
יהודה בניהו: זה מין שלא היה כאן לפי 20 שנה, הוא מין נודד שהגיע אלינו דרך תעלת סואץ, קרוב לודאי ועוד אחרים.
יהודה בניהו: נושא אחר - לבדוק האם למבנים המלאכותיים יש ערך מוסף בכל מה שקשור לשיקום סביבות ימיות פגועות.
זבולון אורלב: זה לא קשור לחוות הדגים?
יהודה בניהו: אני אומר מילה, כי אחרת לא אצא פטור.
יהודה בניהו: ובכן, המבנים הימיים שתכננו נראים כאן, לפניכם.
יהודה בניהו: סדר גודל של קובייה הוא מטר על מטר.
יהודה בניהו: הקוביות האלה הוכנסו למים ואתם רואים שהעסק עובד ותוך פרק זמן קצר - -
זבולון אורלב: ממה עשויות הקוביות?
יהודה בניהו: משילוב של מתכת ובטון לצורך העיצוב.
דן לבנון: באילו שנים זה נעשה באילת?
יהודה בניהו: בשנה וחצי האחרונה של הפרוייקט.
דן לבנון: זה בזמן שהם טענו שהאלמוגים נפגעו - -
יהודה בניהו: לא, על זה נדון כאשר נוזמן לדיון בנושא הזה.
יהודה בניהו: הסתבר לנו בצורה מאוד ברורה, שבים התיכון מבנים מלאכותיים מתאכלסים על ידי מינים פולשים.
יהודה בניהו: מינים רבים שלא היו כאן בעבר והדבר מהווה עבורנו אינדיקציה להתחממות כדור ארץ.
זבולון אורלב: למה הם מתאכלסים רק במבנים המלאכותיים?
יהודה בניהו: זאת שאלה טובה.
יהודה בניהו: הם אופורטוניסטים.
יהודה בניהו: הם מנצלים את ההזדמנות שנקרתה בדרכם.
יהודה בניהו: זה מבנה חדש שאין עליו מתחרים והוא נפתח להתיישבות.
זבולון אורלב: למה הם לא באים קודם כל למבנים הטבעיים?
יהודה בניהו: זאת התחרות.
יהודה בניהו: המינים החדשים שמגיעים הם כנראה בעלי יכולת רביה מאוד מאסיבית ולכן מופיע כאן הביטוי שאנחנו נוקטים בו כרגע: המינים הפולשים האלה מהווים מבחינתנו פצצה אקולוגית מתקתקת.
זבולון אורלב: למה הם מהווים אינדיקציה להתחממות כדור הארץ?
יהודה בניהו: בים התיכון אנחנו מבחינים בעליית טמפרטורת מי הים.
יהודה בניהו: אם נשמע את דני רופ, הוא יגיד לנו שהחודש הזה טמפרטורת מי הים היא 21 מעלות.
יהודה בניהו: כשאני הייתי סטודנט, הטמפרטורה הזאת היתה 19 מעלות.
יהודה בניהו: בחודשי הקיץ טמפרטורת מי הים התיכון מגיעה ל-31 מעלות.
יהודה בניהו: כשאני הייתי סטודנט, הטמפרטורה היתה 28 מעלות.
יהודה בניהו: בחורף האחרון היא לא ירדה מתחת ל-16 מעלות.
יהודה בניהו: המינים שמגיעים לאזור הזה הם מינים טרופיים אקזוטיים, שהגיעו דרך תעלת סואץ.
יהודה בניהו: בתנאי הטמפרטורה המשתנים של הים התיכון, המינים המהגרים שרגילים למשטר טמפרטורה טרופי חם, יש להם הזדמנות פז לנצל מצע או שטח שנפתח להתיישבות.
יהודה בניהו: הטמפרטורה מתאימה ויש שטח לעשות את זה.
יהודה בניהו: לרוב, ההופעה שלהם היא בבום, בפיצוץ אוכלוסין.
זבולון אורלב: אם זה לא היה מתחמם, הם לא היו מגיעים.
זבולון אורלב: למה זה פצצה אקולוגית?
יהודה בניהו: בדיוק.
יהודה בניהו: יש מינים שמגיעים לכאן ומפה הם מתפשטים למערב הים התיכון.
יהודה בניהו: זו פצצה אקולוגית כי המין הזה יכול, וזה אכן קרה, לחסל מינים מקומיים ואז המאזן האקולוגי מתערער בצורה שאתה לא יכול לחזות מה תהיינה ההשלכות שלה.
דבי קאופמן: המינים האלה לא נודדים למקומות שמתאימים להם מבחינת טמפרטורה?
יהודה בניהו: אם ההתחממות של הים התיכון מתחילה מהאגן המזרחי ואט אט נעה מערבה, הרי הופעת המינים האלה שהם ביו אינדיקטורים להתחממות המים נעשית אל עבר קפריסין, חופי תורכיה והיום האיטלקים מדווחים שאצלם באיטליה, במרכז הים התיכון אפילו בים הליגורי, שהוא בצד המערבי של איטליה מופיעים מינים שהם לא הכירו בעבר והמינים האלה ידועים כמינים שאוהבים מים חמים, מעבר למים האירופאים הקרים.
דבי קאופמן: אבל המינים הקיימים לא נודדים למקומות קרים יותר?
יהודה בניהו: המינים המקומיים בחלקם חסרי כושר נדידה, הם קבועי מקום.
יהודה בניהו: זה לא רק דגים, זה צדפות, ספוגים, יצורים קבועי מקום והם לא יכולים לנדוד.
זבולון אורלב: אני אחדד את השאלה שלי: כמו שלמינים הטרופיים יש יכולת נדידה, האם למינים שהם לא טרופיים, שהם יותר קרם, אין להם כושר נדידה?
יהודה בניהו: יש להם כושר נדידה אבל אם כדור הארץ מתחמם, התפוצה שלהם תצטמצם לאותם - -
זבולון אורלב: למה הם לא הולכים למקום אחר?
יהודה בניהו: בצפון תפוס.
יהודה בניהו: המינים המקומיים נחשפים לטמפרטורות גבוהות שלא היו רגילים להן והם סובלים.
יהודה בניהו: יש איזה שהוא כשל במנגנוני הרבייה שלהם עקב הטמפרטורה ואז, המין שמגיע שיש לו עדיפות והוא מותאם לטמפרטורה הגבוהה משתלט.
יהודה בניהו: אני רוצה להבהיר כאן שהנושא של השתלטות מינים פולשים זה לא רק בהקשר של עליית הטמפרטורה.
יהודה בניהו: התנועה הימית.
יהודה בניהו: מיכליות מגיעות לחופי הארץ עם מים כדי לייצב אותן.
יהודה בניהו: אוניה לא מפליגה באוקיינוס כאשר היא ריקה ממטען.
יהודה בניהו: כדי להיות מיוצבת, גם אם היא ללא סחורה, היא ממלאה את בטן האוניה בצורה מבוקרת במים.
יהודה בניהו: תארו לעצמכם שמגיעה לכאן אוניה מקוריאה, עם מים שנטענו בקוריאה כדי לטעון בארץ אשלג למשל.
יהודה בניהו: את המים מקוריאה היא משחררת בנמל.
יהודה בניהו: מה יש במים האלה?
יהודה בניהו: במים האלה ישנם יצורים זעירים שמקורם מקוריאה.
יהודה בניהו: הם משתחררים כאן וזה לא אוניה אחת וזה לא מטר מעוקב אחד של מים, זה תנועה בלתי פוסקת לכל אורך חופי הים התיכון.
יהודה בניהו: חלק מבעלי החיים שמגיעים לאזור הזה הם מינים טרופים, אקזוטיים שלא רגילים למים הקרירים של הים התיכון.
יהודה בניהו: אבל אם הים התיכון מתחמם, כפי שציינתי, הרי ימצאו לעצמם כאן אחיזה והאוכלוסיות שלהם יגיעו למצב של התפוצצות אוכלוסין וישנו את המשך החיים.
אברהם מיכאלי: יכולות גם לפרוץ מחלות.
יהודה בניהו: הכל.
זבולון אורלב: הכל בגלל 2,3 מעלות?
יהודה בניהו: 2,3 מעלות לפי מודלים זה המון.
יהודה בניהו: אנחנו יודעים שחלקי מעלה יוצרים שינויים והם קריטיים לגבי התפתחות עולם החי.
יהודה בניהו: לעומת הים התיכון, שתיארתי לכם תרחיש של נדידת בעלי חיים, באילת אנחנו הראנו שמבנים מלאכותיים מתאכלסים על ידי מינים מקומיים ומהווים אמצעי יוצא מן הכלל לשיקום של שוניות אלמוגים פגועות.
יהודה בניהו: הם יכולים ליצור אתרי צלילה חלופיים, דבר שהוא בעל ערך כלכלי ויש להם חשיבות והם יתפקדו בתנאי שהעקות הסביבתיות שנמצאות באילת במקרה הזה, יפסקו לאלתר.
יהודה בניהו: אל נשלה את עצמנו שנכניס מבנה כמו צינורות לאילת, באזור שבו מגיעים שפכים או לחלופין באזור שסובל מעודף של נוטריינטים, חומרי מזון בגלל חקלאות ימית, ושם יגדל גן פורח של אלמוגים ודגים.
יהודה בניהו: התנאי הראשוני הוא מים שיהיו נקיים.
יהודה בניהו: לשקם את הסביבות הימיות ניתן בעזרת מבנים מלאכותיים, בתנאי שעצרנו את כל ייתר המפגעים הסביבתיים.
זבולון אורלב: למה מה שקורה בים התיכון לא קורה באילת?
זבולון אורלב: למה לאילת לא באים המינים הפולשים?
יהודה בניהו: זה מאוד מעניין.
יהודה בניהו: אנחנו עם עין פקוחה ומבצעים ניטור לאורך זמן כדי לבחון אם אין הופעה של מינים פולשים באילת.
יהודה בניהו: מדוע זה לא קרה עד היום?
יהודה בניהו: אפשר להסביר את זה בהרצאה מלומדת ואולי כאן זה לא המקום אבל בקצרה: בסביבה טרופית הצפיפות של המינים מאוד גבוהה.
יהודה בניהו: זה כמו יער טרופי.
יהודה בניהו: לשתול עוד עץ בתוך היער הטרופי זה דבר קשה מאוד.
יהודה בניהו: בים התיכון, שיש שטחים פתוחים, קל לעשות זאת.
יהודה בניהו: החשש שלנו הוא שאם באילת נאתר מינים פולשים אזי התוצאה תהיה הרת אסון מבחינה אקולוגית ולכן, אנחנו מבצעים את הניטור הזה לאורך זמן.
יהודה בניהו: אני מעביר את השרביט לידידי עמוס אולמן, שידבר על הנושא האחרון.
עמוס אולמן: אנחנו מדברים על בעיה של טיהור של קרקע מזוהמת.
עמוס אולמן: המבחן שלנו נעשה על בוצת נחלים מזוהמת.
עמוס אולמן: אנחנו מדברים על שיתוף פעולה איטלקי-ישראלי כמו בשאר הקבוצות.
זבולון אורלב: מה זה בוצת נחלים מזוהמת?
עמוס אולמן: מיד אענה.
עמוס אולמן: אנחנו מדברים על קבוצה מאוניברסיטת תל-אביב, מהפקולטות של ההנדסה למדעי החיים מהאוניברסיטה העברית מהפקולטה לחקלאות, מכון וולקני ומאיטליה מאוניברסיטאות רומא, פיזה, פביה ופדובה וגם מרכז המחקר הלאומי.
עמוס אולמן: מבחינת הבעיה, מדובר בנחלים ונהרות וזה לא בישראל, יש לנו דוגמה שתכף אציג, שלאורכם יש תעשיה שפלטה לאורך שנים והיום היא פולטת פחות, מכל הבא ליד.
עמוס אולמן: בסופו של דבר זה נספח לחלקיקי חול שנמצאים בתחתית הנחל וזו בוצת הנחל.
עמוס אולמן: לאורך השנים זה מצטבר ומוסע לכיוון השפך.
עמוס אולמן: זה מכיל את כל הסוגים של מתכות כבדות, שזה חומרים רעילים ומזהמים אורגנים שחלקם מסרטנים וכן הלאה.
עמוס אולמן: גם בארץ וגם בחו"ל - -
זבולון אורלב: באסון המכביה, מי שנהרג זה בגלל הבוצה הרעילה.
עמוס אולמן: היו שם פטריות שבעיקר הרגו אבל גם חומרים מזהמים.
עמוס אולמן: אחת לכמה זמן צריך לחפור את הנמל כדי להעמיק אותו.
עמוס אולמן: בדוגמה של נחלים, הם נסתמים מהסחף וצריך לנקות את הסחף כדי לפתוח את הדרך ואז אתה מקבל כמות גדולה של בוצה והבעיה היא מה עושים אתה.
עמוס אולמן: לדוגמה: בארץ מדובר על נחל הקישון.
עמוס אולמן: הבוצה שלו מזוהמת ברמות כאלה ואחרות.
עמוס אולמן: בשנות ה-90, בגשמים הגדולים הוצף הקישון.
עמוס אולמן: חפרו החוצה חלק מהבוצה והניחו אותה בברכות מדופנות בצורה יותר טובה או פחות טובה ליד נמל הקישון.
עמוס אולמן: למעשה, יש שם סדר גודל של 250 אלף מטר קוב ועומדים לחפור ברכות נוספות והשאלה מה עושים עם זה, איך מטפלים בזה ואם ניתן לפנות או לא, כן לטפל או לא לטפל, זה הנושא של המחקר.
עמוס אולמן: בוצות נחלים זו הדוגמה.
עמוס אולמן: יש גם קרקעות מזוהמות באזור של תעשיות בכל הארץ ובכל העולם גם במזהמים אורגניים וגם במזהמים של מתכות וזו בעיה מאוד קריטית.
עמוס אולמן: הרעיון המרכזי הוא שיש הרבה טכנולוגיות שקיימות אבל אין טכנולוגיה אחת ויחידה שהיא הנכונה לטיפול.
עמוס אולמן: אנחנו צריכים לבדוק את התנאים, איזה מזהמים יש, אורגניים או מתכות, מה הריכוזים שלהם, איזה סוגי קרקע יש וכמה זמן יש לטיפול וכולי, ולהתאים את השיטות לעיתים יותר משיטה אחת וזו השיטה המשלבת כדי לטפל בבוצות האלה, בקרקעות המזוהמות.
עמוס אולמן: אנחנו חוקרים בקבוצות מחקר שונות 3 סוגים עיקריים של טיפול: טיפול כימי-פיסי, טיפול בקטריאלי וטיפול באמצעות צמחים.
עמוס אולמן: מסתכלים על שיתוף הפעולה ביניהן.
עמוס אולמן: כשאני מדבר על טיפול כימיקאלי-פיסיקאלי אני מדבר על מיצוי/שטיפה של הקרקע על יגדי סולבנטים וחומרים קושרים, מבלי להיכנס לפרטים.
עמוס אולמן: אנחנו מדברים על אפשרות של הפרדה של הבוצה, היות ורוב המזהמים מתרכזים בפרקציה העדינה, בחול הדק, בחרסית של הבוצה והחלק הגס יותר, החול, כמעט נקי לחלוטין.
עמוס אולמן: הפרדה בין הפרקציות האלה יכולה לצמצם את הכמות שדורשת טיפול יותר מעמיק.
עמוס אולמן: אנחנו מדברים על טיפול בקטריאלי באמצעות בקטריות ומיד ארחיב לגבי זה וכן על טיפול בצמחים, כאשר אנחנו מסתכלים גם על האשפרויות לשלב בין הטיפולים האלה, כמו טיפול בקטריאלי בתשטיף המימי של תהליך השטיפה.
עמוס אולמן: טיפול והוספת בקטריות לצמחים כדי להגדיל את האפשרות של לכידת המתכות הכבדות על ידי הצמחים ולהשתמש בצמחים בעיקר כטיפול משלים לתהליכים היותר דרסטיים, היותר קריטיים.
עמוס אולמן: יש קבוצה שעוסקת במודל לחיזוי תהליכי הזיהום, וזה עוזר לנו במחקר ראשוני איפה הנקודות הבעייתיות או עשויות להיות הנקודות הבעייתיות בנחלים.
עמוס אולמן: בכמה מילים אסכם את ההישגים שיש לנו עד כאן:
עמוס אולמן: יש לנו קבוצה בתל-אביב וברחובות שפיתחה תהליך חדשני, שמתבסס על דברים שיודעים אבל עם היתרונות שאנחנו הוספנו לשיטה הזאת, שמאפשרות במקביל להרחיק מתכות כבדות וגם מזהמים אורגניים, על ידי שימוש בסולבנטים לא רעילים וחומרים קושרים שנקשרים למתכות הכבדות וממיסים בעיקר חומרים אורגניים, עם שימוש בשינויים קלים של טמפרטורה אנחנו מביאים לתהליך מאוד יעיל של כ-90% מהקדמיום מורחק ובאותה עת מורחקים כל המזהמים האורגניים כולל PH וחומרים מסרטנים וכן הלאה.
עמוס אולמן: במקביל, יש לנו קבוצה בטלביה שעובדת על מתקן שמשלב שיקוע והרחפה שמאפשר הפרדה לפרקציה עדינה וגסה, נקיה, של הבוצה, מה שמאפשר להקטין את העלויות.
עמוס אולמן: לגבי טיפול בקטריאלי - יש קבוצה שעובדת בתל-אביב וברומא במקביל.
עמוס אולמן: בתל-אביב יש קבוצה שזיהתה או בודדה שני זנים של בקטריות.
עמוס אולמן: היתרון שלהם הוא שהם יכולים לחיות ברמות זיהום יחסית גבוהות של חומרים אורגניים וגם להשתמש בחומרים האורגניים כחומרי מזון ועל ידי כך לפרק אותם.
עמוס אולמן: הם גם סופחים אליהם מתכות כבדות בצורה מאוד טובה.
עמוס אולמן: ואז, אנחנו רואים בבקטריות אפשרות לשימוש בעיקר בקרקעות שמזוהמות במזהמים אורגניים, שאותם הם מפרקים.
עמוס אולמן: הם הוכיחו את השימוש בדלקים.
עמוס אולמן: זה תהליך שכבר השתמשו בו בארץ ואנחנו מוצאים שזה טוב גם למזהמים אורגניים יותר חריפים, כמו שיש בבוצות.
עמוס אולמן: במקביל, אנחנו עובדים על שיטה להפריד את הבקטריות מהקרקע ולהשתמש גם באפשרות של הספיחה של המתכות הכבדות ולעשות תהליך שלם.
עמוס אולמן: במקביל ברומא, הקבוצה לוקחת את החיידקים האלה, שאנחנו מספקים להם, ולמעשה משלבת את זה בתוך תהליך מרכז, אס.
עמוס אולמן: בי.
עמוס אולמן: אר, ריאקטור שעובד באופן מנתי כדי לטפל בבוצה בצורה מעשית.
עמוס אולמן: הטיפול השלישי הוא טיפול משלים.
עמוס אולמן: אנחנו רואים אותו כטיפול שמאפשר טיפול לקרקעות שמזוהמות בצורה קלה.
עמוס אולמן: זו האפשרות של הצמחים לטפל בהם או כטיפול משלים לקרקע או בוצה שטופלה כבר קודם לכן באחד מהטיפולים שנמצאים פה למעלה.
עמוס אולמן: צמחים שונים אנחנו בודקים כמו צמחי מים שהם גם יפים וגם גדלים בבוצה רטובה.
עמוס אולמן: אקליפטוסים שהיתרון שלהם שיש להם מסה.
עמוס אולמן: הם לא קולטים הרבה מתכות אבל יש להם מסה גדולה כי הם עצים גדולים וגם מערכת שורשים עניפה שמונעת את הסחיפה של המזהמים לתוך מי התהום.
עמוס אולמן: באירופה הצמחים שהם בודדו שמתאימים לתנאים שלהם זה חמניות ושיפון, שמגדלים על הבוצה של נהר הליבורנו.
עמוס אולמן: הכוונה להשתמש בצמחים האלה כדי להוריד או לטהר או כתהליך משלים לטיפול בקרקעות או בבוצות המזהמות.
עמוס אולמן: אנחנו עובדים במקביל על אפשרות לשפר את השיטות האלה כמו הוספת בקטריות, שהוכיחה שיפור של בין 50% ל-150% בקליטת המתכות הכבדות על ידי ה"ווטר ליליס" והנימפאות ברחובות.
עמוס אולמן: הוספת חומרים קושרים לאקליפטוסים ושימוש בתולעים שמתחחות את הקרקע והן מפרישות חומצות, זה מה שעושים ברומא.
סטלה עטר-כץ: חוץ מהאקליפטוס, שאר הצמחים לא עונתיים?
עמוס אולמן: נכון.
עמוס אולמן: לכן באיטליה משתמשים ב-3 סוגים.
עמוס אולמן: לסוג השלישי אין שם מסחרי ולכן לא הצגתי אותו.
עמוס אולמן: כל אחד צומח בעונה אחרת ואז יש מחזור גידול לאורך כל השנה.
עמוס אולמן: היו"ר זבולון אורלב תודה רבה.
עמוס אולמן: מאוד התרשמתי, אלה דברים מאוד מרתקים.
עמוס אולמן: אני בהחלט חושב שבימים כאלה, כשהוועדה הזאת עסקה בחרם האקדמי, אני מבין שאנחנו עדין מתמודדים אתו והוא לא פשוט.
עמוס אולמן: אנחנו שומעים בוועדה על שיתוף פעולה בין מדענים ישראלים למדענים מאיטליה, אני חושב שצריך לציין את הדבר הזה ולעודד ולטפח ולומר לאיטלקים "יישר כוח", כי חלק מהבעיה שלנו בחרם המדעי שזה עלול להיות כדור שלג וזה עלול לתת כמה רעיונות נלוזים לכל מיני "ידידים" שלנו ולכן, חשוב גם לנו, כוועדה, להדגיש את שיתוף הפעולה המדעי בין ישראל לבין איטליה בהקשר שאנחנו דנים בו היום.
עמוס אולמן: בני לשם אנחנו, מלשכת המדען, מייצגים את משרד הבריאות וקמה קונסורציה של ממונים על ידי האיחוד האירופאי.
עמוס אולמן: המטרה שלהם ליצור תשתית ארגונית לשיתוף פעולה מחקרי בין מדענים.
עמוס אולמן: אחת המטרות של הקבוצות האלה זה לצאת בקול קורא משותף.
עמוס אולמן: יצא קול קורא אחד בהצעות מחקר לשיתוף במסגרת הבינלאומית הזאת, מתוכן 16 פרוייקטים ששותפים בהם ישראלים ואני חושב שהם שותפים בזכות.
זבולון אורלב: ראשית, ראינו דוגמה מצויינת ב-6 המחקרים האלה.
זבולון אורלב: אני מקווה שתהיה לנו גם הזדמנות לקבל דיווח שהם הסתיימו בהקדם, על פיתוח טכנולוגיות סביבתיות מאוד מתקדמות, שיכולות להביא לשיפור מאוד מהותי בבעיה מאוד קריטית של שמירת איכות הסביבה בישראל ובעולם.
זבולון אורלב: אנחנו יודעים שמעבר לששת המחקרים החשובים, בישראל יש מחקר וטכנולוגיה סביבתית כמעט בלתי נדלית.
זבולון אורלב: היא גם אחד הגורמים המשמעותיים בייצוא הטכנולוגי שלנו.
זבולון אורלב: אני לא בקיא בכל המספרים והייתי רוצה להקדיש את הזמן שנותר לנו לדיון בסוגיה הזאת, של האם אנחנו משקיעים מספיק בטכנולוגיות הסביבתיות ואם לא, איפה החסמים בסוגיה הזאת ואיך אנחנו הופכים את הטכנולוגיות ממחקר ליישום.
זבולון אורלב: איפה המעצורים?
זבולון אורלב: אנחנו דנים בזה ביום שהמשרד לאיכות הסביבה שינה את החלטתו לגבי תחנת "רדינג".
זבולון אורלב: אני לא הייתי רוצה לעמוד במקומו.
זבולון אורלב: אברהם מיכאלי שמעי שהשר השני מתקין את זה.
זבולון אורלב: לשר השני אין סמכות בחוק.
זבולון אורלב: שמעתי שהשר גדעון עזרא ביטל את ההצעה שלו.
זבולון אורלב: ההחלטה היא החלטה לא פשוטה, כשמנגד עומדת סכנת חיים וגם איכות הסביבה היא סכנת חיים וצריך לשקול בין שני הדברים האלה.
זבולון אורלב: זאת החלטה מאוד לא פשוטה.
זבולון אורלב: אני לא יודע מה היו הנתונים שעמדו בפני השר לאיכות הסביבה, האם באמת עושים פה תרגילים ועוד כל מיני שמועות שמסתובבות.
זבולון אורלב: אני מדליף לכם, שבשבוע הבא אני הולך להעלות הצעה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית על הסוגיה של משק החשמל.
זבולון אורלב: זה לא יכול לעבור ככה לסדר היום.
זבולון אורלב: נמצאים פה נציגים ממוסד "נאמן" שעסק בתחום הזה ועוד מומחים שנמצאים כאן.
זבולון אורלב: הייתי רוצה לשמוע איפה אנחנו עומדים בתחום של ניצול הטכנולוגיות הסביבתיות שיש לנו גם ליישומים פה בישראל, לפיתוח המחקר המדעי של הטכנולוגיות הסביבתיות.
זבולון אורלב: מי מוביל את התשובה?
אופירה איילון: כפי שאמרנו, אנחנו עוסקים בתחום הזה משהו כמו שנתיים וחצי ואני רוצה לאפיין את השוק הזה, בהשוואה לשווקים אחרים כמו היי-טק או דברים אחרים שאנחנו מכירים.
אופירה איילון: זה שוק ארוך טווח.
אופירה איילון: אנחנו מתחילים מהמחקר הבסיסי הזה, שכדי לצבור עליו נתונים צריכים להשקיע הרבה מאוד משאבים ואחרי כן, השלבים של היישום, אפילו הדוגמה הזאת של פרופסור קריפוס מאוניברסיטת תל-אביב, זה תהליך מאוד ארוך.
אופירה איילון: כשאתה מסתכל על כל המתווה של מה הממשלה עושה ומה עושים יזמים פרטיים, איפה הם יכולים להיכנס ולהשקיע בתחום הזה, אנחנו זיהינו שהתחום של טכנולוגיות סביבה הוא תחום שמאוד דומה לטכנולוגיות הביטחוניות, שבהן נדרשת התערבות של המדינה בקידומו, גם משום אורך הזמן שלו ומשום זה שהצרכנים של הטכנולוגיות האלה הם בהרבה מקרים ממשלות או רשויות ציבוריות שאנשים פרטיים או יזמים פרטיים, קשה להם מאוד לדבר אתם ולכן, אפיינו בעבודה הזאת את הצורך בהתערבות הממשלתית לאו דווקא בנושאים של כספים אלא גם באמצעים אדמיניסטרטיביים שיכולים לסייע לקידום העניין הזה.
זבולון אורלב: אני עדין לא יורד לסוף דעתך.
זבולון אורלב: מה פירוש לא רק בכספים אלא גם באמצעים אדמיניסטרטיביים?
אופירה איילון: אחד הדברים שעלינו עליהם זה שצריך להראות שהטכנולוגיות האלה עובדות.
אופירה איילון: אז כשדבירנו על הנושא של החוות שנמצאות בנגב, ממשלת ישראל קיבלה החלטה להקים תחנת כוח סולארית בנגב.
אופירה איילון: יש ויכוח אם זה יהיה 100 מגהווט או 500 מגהווט ושום דבר לא נעשה בכיוון הזה, ליישם ולהפעיל את התחנות האלה.
אופירה איילון: ממשלת ישראל קיבלה החלטה שעד שנת 2007, שזה עוד חצי שנה לפי החשבון שלי, 2% מהאנרגיה שישראל צורכת תבוא ממקורות מתחדשים.
אופירה איילון: נכון להיום אנחנו מדברים על 0.1%.
אופירה איילון: ברגע שיבוא פרופסור קריפוס ויגיד: יש לי טכנולוגיה ובואו תנו לי ליישם את הטכנולוגיה לא על גג המבנה שלי באוניברסיטה אלא בקנה מידה רחב יותר, של בטא סייט, שיוכלו לבוא מהעולם - -
זבולון אורלב: תסבירי לי איפה המעצור, אני עוד לא הבעתי.
זבולון אורלב: למה מדינת ישראל לא הקימה תחנת כוח סולארית של 100 מגהווט בנגב?
אופירה איילון: על זה צריכה לענות ממשלת ישראל.
זבולון אורלב: אני חדש בתחום ואת ותיקה.
זבולון אורלב: תסבירי לי איפה המעצור שם.
זבולון אורלב: זו החלטה פוליטית?
אופירה איילון: ההחלטה היא להקים.
אופירה איילון: המעצורים הם פוליטיים.
זבולון אורלב: למי יש עניין לעצור את זה?
אברהם מיכאלי: חברת חשמל?
אופירה איילון: אתה אמרת.
זבולון אורלב: כלומר, בגלל הבעיות של משק החשמל.
אופירה איילון: נכון מאוד.
אופירה איילון: הן עוצרות את הנושא הזה.
אופירה איילון: אם אנחנו מדברים על 2% וזה כלום, בינינו... 2% מ-10,000 מגהווט.
אופירה איילון: אנחנו היום מדברים על עשירית האחוז.
אופירה איילון: ברגע שהממשלה תבוא ותקדם את החלטתה שלה לקדם את הדברים האלה - -
זבולון אורלב: זו הרפורמה במשק החשמל.
אופירה איילון: כן, אבל יש חצי שנה ליישם את זה ואנחנו כמובן לא נעמוד בזה.
זבולון אורלב: בסדר, אז זו דוגמה של טכנולוגיה סביבתית שקשורה למשק החשמל.