GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מינה טייכר: אנחנו הוספנו לשם את מה שקורה באיחוד האירופי שאי אפשר להגיש גרנטים, אם אתה לא עומד בקריטריונים האלה ואם השינויים האלה, אני מניחה שתוך איזה שנה, אנחנו נראה איזה שהם שינויים במספרים האלה ובאותו זמן שהדברים האלה קורים, זה לא שמפסיקים לעבוד, אמרנו שאנחנו עובדים בכל שלושת התחומים האלה, אנחנו נפנה את תשומת הלב בצורה יותר רצינית למערכת החינוך ולהתחלה ששם נעשים דברים אבל לראות מה אפשר לעשות יותר, ולתעשייה ולממשלה.
מל פולישוק-בלוך: יש לך מודל להשוואה באוניברסיטאות בחוץ לארץ שעשו את זה באירופה, את רואה מה המצב שם?
מינה טייכר: אירופה היא מאוד לא הומוגנית בנושא הזה---
מל פולישוק-בלוך: במקומות שבהם הלכו לפי הרעיונות האלה.
מינה טייכר: מה שאנחנו עשינו, הרעיונות האלה, לחבר את כל הדברים האלה, לעשות את זה, לא עשו את זה במקומות אחרים.
מינה טייכר: מה שהם עשו באירופה, זה באיחוד האירופאי הם עשו בעניין של הגרנטים.
מינה טייכר: אני יודעת מה עשו בגרמניה, כי אני יועצת, הם עשו דברים איומים שבסופו של דבר הזיקו לנשים ואני אגיד לך מה הם עשו.
מינה טייכר: שיטת המינויים אצלנו, הסברתי לך, מבקשים וכל פעם עולים לפי הקידום, את יכולה להגיד שוועדות כן טובות או לא טובות, בואי נניח שהוועדות טובות.
מינה טייכר: בגרמניה המינוי הוא לא של הוועדה אלא של הממשלה, ועדת המינויים הזאת של האוניברסיטה נותנת לשר המדע של אותו אזור, רשימה של שלושה שמות שהם המועדפים לפי הסדר, אחד שתיים ושלוש.
מינה טייכר: בדרך כלל לוקחים מספר אחד, אם הוא אומר לא, הולכים למספר שתיים וכך הלאה.
מינה טייכר: יצא איזה חוק שנתנו להם incentive כלכלי או איזה שהוא דבר, רצו לקדם נשים ואז אם הם ראו שיש מספר שלוש אישה, שר המדע השתמש בכוח שלו ולקח את מספר שלוש והקפיץ למעלה למרות שאחד ושתיים היו יכולים.
מינה טייכר: מה ראו האוניברסיטאות, הם אמרו, אנחנו נותנים להם אחד, שתיים שלוש עם אישה, את אחד רצינו יותר, הוא יותר מתאים לנו, התחום שלו מתאים לנו, הכול מתאים, אז לקחו שלושה גברים.
מינה טייכר: בהרבה מאוד מקרים קורה שמספר אחד ושתיים, בגרמניה זה קורה הרבה פעמים, שמספר אחד ושתיים בסוף לא מגיע, למה?
מינה טייכר: כי זה דרך לקבל העלאה במשכורת.
מינה טייכר: זאת אומרת הדרך היחידה לקבל העלאה במשכורת בגרמניה, אם אתה מקבל הצעה מאוניברסיטה אחרת, אז אנשים סתם עושים בקשות.
מינה טייכר: אז אחד בעצם קיבל את ההעלאה שלו במשכורת שלו, השני קיבל הצעה מפרינסטון והלך לפרינסטון, גם להם יש את הבעיה הזה ואז מספר שלוש האישה הייתה מקבלת את זה, אבל בגלל שהביאו אותה לארבע כי פחדו שהקפיצו אותה בסולם, אז היא לא מקבלת את זה.
מל פולישוק-בלוך: מה שאת אומרת, שגם שאנחנו לוקחים קריטריונים ורעיונות---
רשף חן: זה מדיניות טובה בכול מיני תחומים.
גילה גמליאל: עם כל הכבוד, אני חושבת שלמרות הדברים שנאמרים כאן, עדיין זה עדיף מאשר המצב היום כי אז אפשר להיות עם עניים פקוחות ולבחון מדוע האישה היא מקום ארבע ולא מקום שלוש ברשימה מאשר שהיא לא קיימת אפילו לא במקום עשירי.
מינה טייכר: עכשיו, הנושא הזה של הפוסט דוקטורט שאת רמזת עליו, זה באמת נושא חשוב מאוד וזה מפריע לנשים---
גילה גמליאל: אולי זאת אחת הבעיות---
מינה טייכר: זאת באמת בעיה, אבל אי אפשר להגיד שזאת בעיה אדמיניסטרטיבית, כי באמת החשיפה למדע בארצות אחרות, זה מאוד עוזר לך, זה יוצר שיתוף פעולה, אתה רואה מה קורה בחזית---
גילה גמליאל: אז מי שלא יכולה להרשות לעצמה כי היא לא מקבלת גיבוי משפחתי, מה שקורה במרבית הזמן---
מינה טייכר: מה שעשינו, יועצת הנשיא במכון וייצמן ואנחנו מכניסים את זה למניפסט שלנו הכללי, במכון וייצמן, אם מישהי זוכה בפוסט דוקטורט למקום אחר, הם מכפילים לה את הסכום הזה, מוסיפים לה עוד עשרים אלף דולר לשנה כדי שיהיה משתלם לבעל שלה לקחת חופשה ללא תשלום ולבוא איתה.
מינה טייכר: הבעל שלי בזמנו, לקח חופשה ללא תשלום, זה מורכב, אז זה נכון אפשר לנסות לפתור את זה.
מינה טייכר: העניין של הפוסט דוקטורט, זה לא רק עניין של כסף, אבל זה גם עניין של כסף.
רשף חן: שאלה מתחום אחר, לא כל כך מן התחום של מנגנון הקידום.
רשף חן: נושא של גני ילדים ומעונות.
מינה טייכר: תראה, אנחנו יכולים להמליץ לאוניברסיטאות רק דברים שהם לא פונקציה של כסף, ברגע שזה פונקציה של כסף זה כבר נושא אחר, זה לא חכמה להמליץ---
מל פולישוק-בלוך: אני לא מציעה להמליץ שום דבר שהוא פונקציה של כסף אם לא רוצים שהוא ייפול.
מינה טייכר: בדיוק, אז אנחנו לא עושים שום דבר, אנחנו יודעים את זה.
מינה טייכר: אבל אנחנו כתבנו שם שאם יש גן ילדים בקמפוס, בסוגריים, מאוד מומלץ לתת עדיפות לילדים של נשות הסגל האקדמי הזוטר, הבכיר בשלבים הראשונים.
רשף חן: השאלה, אם זה לא צריכה להיות מדיניות שבכל קמפוס יהיה גן ילדים, הוא יכול להיות גם בתשלום.
מינה טייכר: אבל, החריגה מוועדת הכספים הלכה.
שוש ברלינסקי: אנחנו סגרנו את הגן.
שוש ברלינסקי: בגלל קריסה כלכלית של המערכת.
רשף חן: אם זה לא מחזיק מעמד אז זה באמת בעיה, אבל אפשר לגייס לו כסף ממקור זה או ממקור אחר.
מינה טייכר: אני חושבת שהאוניברסיטאות יהיו מסוגלות לתת את המקור, אבל צריך לעשות לו את השיפוץ, זה השקעה בתשתית שמתאימה לגן---
גילה גמליאל: זה לא הפתרון, כאן הבעיה היא הרבה יותר עמוקה.
רשף חן: זאת נקודה מאוד חשובה, מניסיון אישי אני אומר לך, היכולת לצערי זה בעיקר נשים, היכולת של האישה לקחת את הילד לסביבה שבה היא עובדת, להשאיר אותו שם למשך כל יום העבודה, זה קריטי ליכולת שלה לעבוד שם, כי אחרת היא צריכה או בבוקר לשים אותו באיזה שהוא מקום, לרוץ ואחר כך לקחת אותו.
רשף חן: זה מפרק את כל היכולת שלה.
גילה גמליאל: אני מדברת הרי לגבי הנושא של המעונות יום, דיברנו על זה ארוכות, זה נושא בפני עצמו והוא בכלל קשור לקידום הנשים באופן כללי, בטח ובטח גם בנושא האקדמיה וכשמישהי רוצה להתקדם ולעבוד על הפוסט דוקטורט שלה, זה קל וחומר.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה רק להראות לחבר הכנסת רשף חן, מרצה, יש לנו 42% מרצות, מרצה בכיר 34%, זאת אומרת ברמות האלה הבעיה היא פחות חמורה, הבעיה היא שאנחנו שמים אותה עכשיו, הדגש, הנשים כפרופסור מן המניין.
גילה גמליאל: סליחה חבריי משינוי, בואו נשנה כיוון, אבל הנושא הזה הוא לדיון בנושא חוק מטפלות ואני אתן את זה כדוגמה---
רשף חן: הבעיה נמצא שם, הבעיה נמצאת דווקא ב- 42%, למה הן עוזבות.
גילה גמליאל: אני לא רוצה להסית את הדיון, כי היינו בכיוון הכי נכון---
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להבהיר, גילה מנסה ובצדק וגם אני מנסה לפרוק את הסיבה העיקרית, איפה המכשול העיקרי שמונע מנשים להגיע מהשלב של מרצה בכיר הלאה.
מל פולישוק-בלוך: אתה רואה שיש ירידה רצינית בפרופסור מן המניין, הסיבה היא במה שעכשיו שמענו את התיאור של איך מקבלים את הפרופסורה, שם המכשול העיקרי.
מל פולישוק-בלוך: נכון ואין ספק, שאם יהיה גן ילדים ומעון ועד שבע, הכול נכון, אבל אני יכולה להגיד לך מניסיון אישי שאני הייתי צריכה לכתוב את התואר השני והייתי צריכה לשבת מ- 23:00 עד 03:00 בלילה, כי הייתי צריכה לחכות שהילדים שלי ילכו לישון והם כבר היו בני ארבע ושש והם לא היו תינוקות.
מל פולישוק-בלוך: צריך באמת מאוד לרצות כדי לעמוד בנטל הזה שאתה גם צריך להתפרנס ואתה גם צריך לכתוב ושם זה מכשלה ענקית.
מל פולישוק-בלוך: שמענו כאן מכשלה של החמש שנים, אין לי ספק שזה נכון, הנסיעה לחו"ל היא בעייתית, זה שאין לה איפה להשאיר את הילדים זה בעייתי.
מל פולישוק-בלוך: כאן המכשול ובאמת התחלנו עם מודעות אבל אנחנו מדברות כאן גם על הדחיפה של האנשים שזה עוד לא נאמר, אני לא יודעת איך הופכים את זה מעבר לקורסים ועוד קורסים לדחוף את הנשים.
רשף חן: את רואה שם 42% מרצות, זאת אומרת שאין לך בעיה ברמת הכניסה.
גילה גמליאל: פוסט דוקטורט בחוץ זה מאוד חשוב, אבל זה לא יכול להוות קריטריון חד משמעי שזה התנאי, ייהרג ובל יעבור.
גילה גמליאל: היום עם העידן שכל העולם הופך להיות כפר גלובלי קטן עם כל נושא האי מייל והאינטרנט, אני חושבת שעם כל הכבוד אפשר לבחון את הקריטריון הזה שלאו דווקא שייהרג ובל יעבור.
גילה גמליאל: אבל תכף נרחיב גם בנקודה הזאת, אני רוצה לשמוע את חברת הכנסת לשעבר, ענת מאור, שעשתה עבודת קודש בעניין הזה.
ענת מאור: שלום, אני רוצה לברך את מלי פולישוק ואת גילה גמליאל על הדיון, הנושא באמת חשוב ואת לאה נס ואת חן רשף.
ענת מאור: דבר שני תרשו לברך גם פרופסור נינה תורן, לפי ידיעתי את בין הראשונות שעסקה בזה בארץ והספר הנפלא שלה בעניין הזה, אני לפחות למדתי ממנה המון.
ענת מאור: אני מסכימה עם מה שמלי אמרה, אנחנו לא יכולים להסתפק בעיתונים, יש שיפור, הוא קל מידי, מעט מידי ומאוחר מידי.
ענת מאור: אני רוצה להוסיף שני נושאים שקשורים, יש מכללות אקדמאיות, גם במכללות המצב לא טוב יותר.
ענת מאור: איך בחדשות אין יותר תמיכה יותר של סגל של נשים.
שוש ברלינסקי: אבל המכללות לא מכשירות פרופסורים בתוך המכללות.
שוש ברלינסקי: זה שאלה אחרת למה המכללות לא ממנות פרופסוריות שקיימות, אבל זה לא מקדם את תהליך הקידום של הנשים בסגל.
ענת מאור: אני אומרת שצריך להגביר את הבדיקה באופן מתמיד גם במכללות האקדמאיות ותמיד לקבל את הנתונים.
שוש ברלינסקי: יש חמש נשיאות במכללות, זה גם טוב, זאת התחלה, זה גם שיפור משמעותי שיש נשיאה כאישה במכללות.
ענת מאור: הערה שנייה, אני חושבת שהתפקיד העיקרי, אני אישית חושבת שנשות האקדמיה זה הגרעין העיקרי למאבק, אני לא ששה לחוק בנושא.
ענת מאור: ניסו את זה ב- 95' להציע את זה, כל פעולה מבפנים בעניי, אני חושבת שהיועצות ומבחינה זאת להגיע אל הסנאטים ואל הרקטורים ואל הנשיאים.
גילה גמליאל: ברשויות המקומיות יש יועצות---
ענת מאור: זה מתחיל מזה שבלי היחס מפה בכלל לא היו יועצות.
גילה גמליאל: צריך לבדוק מה בדיוק מה גדרת התפקיד---
ענת מאור: אני חושבת שמה שאת הצגת של עידוד דרך התגמול, זה רעיון נהדר, אבל צריך להטיל על הוועדות לתת איזה שהוא דו"ח זמני.
ענת מאור: אני חושבת שצריך לקבל דיווח במובן שבלי צעדים גם מלאכותיים, ההתקדמות איטית מדי, זאת נקודת המוצא הראשונה שהיא לצערי הרב---
גילה גמליאל: אני אתן דוגמה שהייתה פה לא מזמן הצעת חוק מצד חבר הכנסת הרצוג בנושא של לכפות על המועצה להשכלה גבוהה ועל המוסדות האקדמיים שיכירו בפעילות חברתית.
גילה גמליאל: ואז אני התנגדתי, אמרו לי איך את מתנגדת לסטודנטים כיו"ר השדולה למען הסטודנטים בכנסת.
גילה גמליאל: אמרתי סליחה, קודם ניתן את האפשרויות שלו, לכן הם עשו את זה והחוק כבר אין צורך בו.
גילה גמליאל: אותו הדבר כאן, מה שאני נותנת בו את האורך נשימה על החוק האקדמי, כי זה באמת האמונה שככה זה צריך להיות, אבל אם דברים ימשיכו להיות מעובדים למרות הדברים האלה, אז כפי שאמרתי בתחילת דבריי, שזה יאלץ בסופו של דבר להגיע להתערבות, דבר שהוא לא מתבקש כמו מוסדות אקדמיים.
ענת מאור: ההערה הבאה ואני אקצר, לפי המידע שאני חקרתי בעניין, אין עקב אכילס אחד בלבד, אני לא חושבת שאפשר להגיע לפתרון פלא ולמצוא נקודה אחת, יש איזה חמש נקודות, או חמישה חסמים, זה לא חסם אחד וצריך לתת למוסד האקדמי לטפל בהם ביעילות.
ענת מאור: אני חושבת שהכיוון שגילה, שאת העלית לשלב דוקטורט בחו"ל פלוס לימודים בארץ היום זה יותר בכיוון נכון אבל אני רוצה לחדד נקודה מרכזית שאני למדתי בהקשר הוועדות.
ענת מאור: אין נשים מספיק בוועדות, ואולי יורידו את הרף ורק פרופסור---
מל פולישוק-בלוך: איזה ועדות?
ענת מאור: למינויים באקדמיה.
מל פולישוק-בלוך: יודעים להגיד למה?
ענת מאור: נושא הקריטריונים זאת הערה מאוד נכונה.
ענת מאור: עכשיו החיסיון, העיקר זה החיסיון, אז בעניין הזה אני רוצה לצטט את חוק חופש המידה, חוק חדש, צריך להתחיל לבצע אותו ושני הדוקטורים בבר אילן עשו את זה ולא דוקטוריות, יכול להיות שזה הכיוון וצריך לכוון הרבה יותר נשים בדרך החוק, לתבוע בבתי משפט.
ענת מאור: אמנם החוק האקדמי הוא מאה אחוז---
מינה טייכר: זה יהרוג את ועדות המינויים, אם אנשים ידעו שמצטטים אותם, כי המדע מצד אחד הוא מתרחב, מצד שני יש סקטורים קטנים ואנשים מכירים אחד את השני ואחר כך הם פוגשים אותו בכנסים ומדברים איתו ואז הוא יודע שנניח, זה לא כל כך פשוט.
ענת מאור: הדיאלוג הזה הוא דוגמה שצריך באמת לשמוע ולהתייעץ, מכל מקום זה כיוון---
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת אנחנו לא יכולים לעשות וויכוח, משפט אחרון כי אנחנו פשוט לא נסיים היום את הישיבה.
ענת מאור: אני חושבת שהרעיון הזה של איך לשווק ולהפיץ, יושב פה פרופסור בארץ, הן לא במות ציבוריות, הן לא בתוך האקדמיה במספיק.
ענת מאור: כל פעם שאני קוראת את הפרסומים על הימי עיון, אני מתעצבנת איך כל הפרופסורים ואין פרופסוריות.
ענת מאור: אני חושבת שהרעיון הזה איך ללחוץ---
מל פולישוק-בלוך: תפני נכון לגופים, אין הרבה כאלה שמארגנים כנסים, ימי עיון, גלובס, הארץ, מעריב, עוד יש איזה חמישה שישה גורמים כאלה מרכזיים במדינה שעושים ימי עיון ותציעי להם, אלף את האוגדן, בית, תגידי להם, כל פעם שאתם צריכים נושא תפנו אליי, אני אתן לכם.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להגיד לך שאני כבר יותר מפעם אחת צלצלתי לפרסומים שראיתי בעיתון והודעתי להם שאני לא באה לכנס שלהם כי אין אף אישה ואם אנחנו ננקוט בגישה הזאת ומצד שני גם ניתן להם נשים, תראו, חשוב מאוד לראות את הנשים האלה שם כי מרגילים אותם שגם הן מומחיות.
גילה גמליאל: יש כאן עדיין הרבה נשים שעדיין לא דיברו, מי שלא דיברה אנחנו רוצים לשמוע.
נורית ירמיה: אני מהאוניברסיטה העברית, הפרופסורית שלנו פרשה וכרגע ביקשה ממני לבוא לישיבה פה, אנחנו עוד לא יודעים מי יקבל את התפקיד בשנה הבאה ובתור אם לארבעה ילדים, חיכיתי עד שהילד הקטן שלי יהיה בן שש כדי להתחיל את הפעילות ובינתיים גם להתקדם בסולם הדרגות ואני פרופסור חברה.
נורית ירמיה: בכדי לדעת מה קורה באוניברסיטה העברית, אספנו את כל הדוקטורנטיות במדעי החיים לפגישה פתוחה ושמענו מהן מה הן אומרות ודברים נאמרו פה ואני לא אחזור עליהם אבל, אני חושבת שיש שני דברים מאוד חשוב.
נורית ירמיה: אחד, שכבר ברמת הדוקטור בלימודי הדוקטורט, יש הרבה נשים מצוינות שבשלב מסוים לא מצליחות להתקדם הלאה, אחת ההפתעות למשל, היית שחופשת לידה אם מישהי עומדת ללדת, אז באותו סמסטר היא לא מתרגלת אבל היא צריכה מייד לתרגל בסמסטר שלאחר מכן, אז אפשר לשאול שאלה אם זו חופשת לידה או לא חופשת לידה.
נורית ירמיה: ושוב אני חושבת שמה שאת העלית הוא מאוד חשוב, כי מרגע שהגדירו חוקתית שאסור, ימצאו את הדרכים כמו הנשים במספר שלוש שהקפיצו ואז זה פגע כך שזה מאוד עדין.
רשף חן: שאלת הבהרה, יש אפשרות להאריך את חופשת הלידה, כמו שבעבודה רגילה?
נורית ירמיה: כן, אם מוותרים על מלגה, זה על מלגת תרגול זה פוגע בהכנסה.
נורית ירמיה: מאוד חשוב היה מה שאתה העלית בנושא הגנים, יש לנו גן הוא לא מספיק גדול, הם ביקשו להרחיב עוד ועוד סיפרו איך הן רצות ממשרד למשרד כדי לשאוב חלב.
נורית ירמיה: לשנה הבאה אנחנו פותחים שני חדרי הנקה ושאיבת חלב בשני הקמפוסים המרכזיים.
נורית ירמיה: אני חושבת שזה משהו שגם כן צריך לתת עליו את הדעת.
נורית ירמיה: אני כן רוצה, אם תוכלו, נשמח להעביר.
נורית ירמיה: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד לגבי הפוסט הדוקטורנטיות.
נורית ירמיה: באוניברסיטה העברית, אי אפשר לקבל משרה במדעים הניסויים ללא פוסט דוקטורט רלוונטי.
נורית ירמיה: הנשים החלק של הכסף, אני חושבת שזאת דוגמה נפלאה בויצמן.
נורית ירמיה: נושא נוסף, שאנחנו מנסים קצת לעבוד עליו, זה לעזור לבעלים דרך הקשרים של כל חבר הנאמנים וכדומה, למצוא עבודות או עיסוקים כדי לעזור למשפחה כי זאת הבעיה של הנשים, כי הבעל לא יעזוב את המשרד שלו, אבל אם נחבר אותו---
רשף חן: נעשה איזה שהוא ניסיון להתחבר לקהילה היהודית בארצות הברית, בהקשר הזה ובמשימה לאתר לבעלים?
נורית ירמיה: בדיוק, לפעמים זה גם נשים אבל לרוב זה בעלים.
נורית ירמיה: אני חושבת ששאר הדברים כאן נאמרו.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, פרופסור נינה תורן.
נינה תורן: קודם אני אתחיל ממשהו אישי, כי עשו את זה לפני, אז באמת ענת הזכירה שאני כבר חוקרת את הנשים באקדמיה מעל לעשר שנים, אני כתבתי ספר על הנושא שיצא באנגלית בארצות הברית כי האוניברסיטאות רוצות שנפרסם בחוץ לארץ ואני תרגמתי אותו לעברית ואני מעדכנת אותו, כל הדברים האלה נמצאים בפנים ואני מקווה שזה ייקח שנה עד שאני אפרסם פה בארץ.
נינה תורן: עכשיו, מה שאני רצית להגיד, אני אגיד ככה, כשהרמטכ"ל לא מופיע לוועדת חוץ וביטחון אז יש סקנדלים גדולים, שלח מישהו במקומו וגם זה הקים רעש גדול.
נינה תורן: אתם רואים פה איזה נציג של אוניברסיטה, רקטור, דיקן, ראש חוג או משהו כזה, לא.
נינה תורן: אפילו היועצות לא באו, חוץ מיועצת אחת חדשה שאני גם לא מכירה.
נינה תורן: זאת אומרת, תסלחו לי, לא מזיז להם, האנשים שיכולות לעשות שינוי לא מזיז להם וענת את יודעת שאת תמיד היית מזמינה אנשים שיש להם סמכות לעשות דברים, לשנות דברים, להעלות דברים בתוך ועדות, הם פשוט לא באים הם מתעלמים וזה העניין פשוט מאוד.
ענת מאור: בעניין הזה, אני מציע פה כרגע למנהלות הוועדה, להזמין את עצמן לור"ה.
גילה גמליאל: כמנהלות הוועדה אנחנו ממליצות---
נינה תורן: סליחה על הגסות אבל אני חושבת שמה ששוש אמרה, רק דרך תקצוב, זה הסיפור ובארצות הברית היה משהו שלא מצא חן בעני מישהו למשל שלא הייתה אישה בוועדה, או לא קודמה או משהו כזה, אז אמרו אנחנו לא נותנים לכם את המענק למחקר וכדומה.
נינה תורן: אז זה נורא ואיום שאני אומרת את זה כי אני בעצמי אקדמאית כבר הרבה שנים ואני בעד חופש, אבל, מה קורה עם ועדת מאלט למשל---
שוש ברלינסקי: היא יושמה בסופו של תהליך.
נינה תורן: היא יושמה וזה הכול, סליחה, בכסף ובכוח, אז אם רוצים לעשות משהו בקשר לנשים, אני חושבת שצריך לעשות את זה חזק והמועצה הזאת גם כן אין לה שיניים.
נינה תורן: אלא אם---
גילה גמליאל: אנחנו רוצות לסכם את הדיון---
מינה טייכר: רציתי רק להגיד משהו אחד, על משהו שאנחנו מארגנים במשכנות שאננים, עוד לא יצאה הודעה, אני לא מכירה אותך אבל יכול להיות שאת בתפוצה הזאת, של ראשי תוכניות המגדר בכל האוניברסיטאות בארץ במשכנות שאננים.
מינה טייכר: הם נותנים לנו ליום שלם את המקום שלהם, אנחנו מזמינים את כל הנשים שהן מרצות ומרצות בכירות שעדיין אין להן קביעות בכול הארץ, לעשות דיונים וגם היבטים שונים של הנושא הזה מבחינה מחקרית.
מינה טייכר: אני גיליתי שהכוח המדעי של המדעים של הסוציולוגיה ושל הפסיכולוגיה הוא חזק מאוד ויכול מאוד לעזור לנו.
גילה גמליאל: תודה רבה, אני ארצה ברשותכם לסכם את הדיון---
מל פולישוק-בלוך: לפני שאת מסכמת, אני רוצה לשאול שאלה, כל היועצות לקידום מעמד האישה באוניברסיטאות נפגשות באיזה שהוא פורום, יש להן איזה שהוא פורום שבו הן נפגשות?
שוש ברלינסקי: התחלנו עכשיו.
גילה גמליאל: בואו נאמר, כבר בשנת כהונתה של ענת מאור, 2000-2001, דנו בכול הסוגיות האלה וכשאני עוברת על ההמלצות זה פשוט זועק לשמיים והסערות פשוט עומדות מעצם המחשבה שמה שנאמר כאן, אם היו עושים את זה כבר אז, אולי היום המצב היה הרבה יותר טוב ואני לא מתכוונת שזה שוב יטויח בתוך קוטלי הקמפוסים השונים.
גילה גמליאל: מכיוון שכך, אנחנו רוצים ראשית לחזק את שוש ברלינסקי המנכ"לית של ות”ת והמועצה להשכלה גבוהה בדבר השינוי, הרפורמה שהיא רוצה להוביל בנושא תקצוב הקמפוסים השונים, להתחשב בייצוג הולם לנשים בדרגים הבכירים באוניברסיטאות, בעניין הזה אנחנו נרצה לשמוע התקדמות תוך חצי שנה מהיום כי זה זמן מעל ומעבר בהיבט של לקבל נתונים לגבי שנת התקציב הבאה.
מל פולישוק-בלוך: בואו רק ננסח את זה בצורה שונה.
שוש ברלינסקי: עידוד באמצעות תקצוב.
גילה גמליאל: בהמשך אנחנו שוב ככנסת ישראל, לא מעוניינים, וזה בעצם צריך להיות הנושא, לא מעוניינים, לפחות אני מדבר בשמי, להתערב בכול מה שקשור בחופש האקדמי, אבל אם נראה שמשנת 2000 עד עכשיו לא תתייחסו גם לכנסת, הכנסת תצטרך להתייחס אליכם ובעניין הזה היא כבר בשנת 2001 יצא מכתב שות"ת והמל"ג אימצו אותו ובו נאמר בצורה מפורשת על הגדלת השתתפות נשים בוועדות גיוס וקידום, ועדות מינויים וועדות אקדמיות, שינוי הגדרת התנאים להשתתפות בוועדות וזה גם פרופסורים מן המניין ולא רק חברים.
גילה גמליאל: בדיקת ההשפעה בדרכי ההתמודדות עם העדר שקיפות בהליך הגיוס, המינוי והקידום.
גילה גמליאל: הנהגת מדיניות פנים אוניברסיטאית של השוואה מתקנת בהשוואת הייצוג של הנשים בסגל האקדמי, אם אנחנו מדברים עכשיו, בקבלה של מענקי מחקר וייצוג בוועדות המחליטות וזה ללא פגיעה ברמת הקישורים של המועמדים.
גילה גמליאל: דרכים לאיתור פיתוח מודעות והתמודדות עם האפשרויות של קיום הטיה בשיפוט בשל הפרעות של רישום חברתי והשפעות לא פורמאליות אחרות.
גילה גמליאל: נושא שנמצא בדיון בקהילה האירופית, בחינה מתמדת של המיומנות והבניה של הקריטריונים לקידום.
גילה גמליאל: יצירת מסלולי התאמה, סיוע בהערכת זמנים לנשים בתקופת האימהות.
גילה גמליאל: יוזמת מלגות מיוחדות לנשים בתחומים בהם ישנו מיעוט נשים ומוסכם שהפוסט דוקטורט, יש לאתר דרכים להתמודדות לרבות בדיקת האופציה של פוסט משולב.
גילה גמליאל: לא המציאו את הגלגל, לא אנחנו מנסים להמציא אותו, הדברים כנראה היו ברורים כבר קודם לצערי ולא קיבלו ביטוי מספיק ראוי.
גילה גמליאל: אני אומרת לכם באופן אישי, כמי שהולכת להיות כאן עוד הרבה שנים, יסבלו אותי בכנסת, אני מבחינתי נותנת עכשיו את כל אורך הרשימה למל"ג כדי לעקל את הדברים והכול אבל אני הולכת להיות עם העין פקוחה לגבי זה.
גילה גמליאל: אני מאוד מקווה שתרימו את האכיפה ותעשו את זה מטעמכם זה הרבה יותר נוח, כי אם נאלץ אנחנו להתערב בחקיקה, זה עצוב אבל זה מתבקש כי אני רואה שדברים לא זזים ולאור הנתונים שנחשפו היום, שאחרי עשור, יש אולי עשרה אחוז, אז זה לא בדיוק הקצב שאני חושבת שמדינת ישראל, כמי שאמורה להיות עם הספר, אמורה להיות בהיבט הזה נטולת נאורות בכל מה שקשור בייצוג נשים.
מל פולישוק-בלוך: גילה, אני רק רוצה לתקן שלא תהינה אי הבנות, נטל האחריות הוא על האוניברסיטאות, לא על המל"ג.
גילה גמליאל: המל"ג יכול להעביר, כמו שאני מעבירה למל"ג---
מל פולישוק-בלוך: אבל מכיוון שזה ועדה שרוצה להעביר מסר, אני חושבת שנכון שהמסר אצל האוניברסיטאות כי הן אלה שעושות את זה.
מל פולישוק-בלוך: האחריות היא על האוניברסיטאות, הכלי שיש לך בתפקידך זה הכלי כדי לשכנע אותם שזה מה שהם צריכים לעשות.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו פונים לאוניברסיטאות, אנחנו פונים אלייך כדי שתפעילי את הכלי שיש בידיך.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו גם קובעות פה ואני רוצה ברשותך, אני חושבת שחצי שנה זה דיי והותר כדי לקבוע מועד נוסף לדיון בנושא הזה, אנחנו נחזור ונדון בזה, יש לנו את המסקנות, יש לנו את ההחלטות, יש לנו את הנתונים שאתם נתתם לנו.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נבוא ונראה מה אתם עשיתם, את במועצה, את בות"ת ובמל"ג.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נפנה במכתב ספציפי ליועצות לקידום מעמד האישה כי זה תפקידן והגיע הזמן שהן תעשנה את העבודה, נפנה לכל הגורמים הלאה ובתוך חצי שנה, אנחנו נקיים ישיבה.
מל פולישוק-בלוך: אני משוכנת שהיושבות ראש שתחלפנה אותנו בתפקיד ועדת המדע וועדת מעמד האישה תעשנה את זה ואם לא אז יש לנו גם את ועדת חינוך שאחראית במקרה על האוניברסיטאות שהיא תעשה.
גילה גמליאל: אני רוצה ברשותכם להוסיף למסקנות, שכל הפניה היא על שוש ברלינסקי, אבל הפניה תהיה גם על השרה שהיא גם היו"ר של המועצה להשכלה גבוהה.
שוש ברלינסקי: גילה, אני רוצה לחדד את הנקודה, היא לא סמנטית, היא מהותית ואני מאוד מעריכה את האמירה שאין רצון להתערב בחקיקה בכל מה שקורה באוניברסיטאות ובצד האקדמי.
שוש ברלינסקי: זאת אמירה שהיא מאוד חשובה, לכל דיירי הבית מודעים לה ואני חושבת שזה חשוב וזה נכון.
שוש ברלינסקי: אבל אני עדיין חושבת שתהיה יציאה לא לשרה כיו"ר המל"ג ולא לי, או כל אחד מאיתנו, אבל הקריאה היא לאוניברסיטאות.
יורי שטרן: בוקר טוב, אני מניח שיש עוד אנשים בדרך שיצטרפו אלינו.
יורי שטרן: הישיבה הזאת היא גם מתוכננת וגם אפשר להגיד מקרית במובן מסוים, זאת אומרת, אנחנו גם תכננו לחזור לנושא רעידות אדמה וגם קיבלנו החלטה של נשיאות הכנסת למה שנקרא דיון מהיר לפי ההחלטה.
יורי שטרן: וכמובן המקריות הזאת אינה מקרית כי בשבועות האחרונים חזינו מספר רעידות אדמה, גם הלילה הייתה בצפון.
יורי שטרן: שלוש רעידות אדמה משמעותיות, שתיים באזור ים המלח, ירושלים.
יורי שטרן: רעידות אדמה שמזכירות לנו, גם את הסכנה הקיימת וגם עצם הסתברותם אומר שאנחנו בעצם נמצאים כנראה, אינני מומחה, אבל כך אני מבין, בתקופה של פעילות סיסמית מוגדרת ולכן הסיכונים שאנחנו מדברים עליהם הופכים להיות יותר ריאליים.
יורי שטרן: ועדות הכנסת, גם ועדת המדע והטכנולוגיה שבזמנו אני הבאתי את זה לדיון השני.
יורי שטרן: אבל בוועדת המדע והטכנולוגיה בפעם הראשונה באמת יצאה לי הישיבה, את החומר שמתאר את המימדים של האסון שיכול להתרחש במקרה של רעידת אדמה במדינת ישראל.
יורי שטרן: מידת אי המוכנות שלנו ברעידות אדמה.
יורי שטרן: בוועדת הפנים עסקנו בזה לא מעט, התרענו לרשויות ולממשלת ישראל.
יורי שטרן: ההרגשה גם אחרי האירועים שהיו בתקופה האחרונה, היא שמעט מאוד לקחים עדיין הופקו וההתקדמות בתחומים האלה היא איטית מידי.
יורי שטרן: זאת ההרגשה אבל כמובן נשמח להבין או ללמוד שזה אחרת.
יורי שטרן: הישיבה הזאת היא ישיבה משותפת של שתי הוועדות, ועדת הפנים וועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת ואני מבקש את יו"ר ועדת המדע והטכנולוגי, חברת הכנסת מלי פולישוק, להתחיל בהצגת העניינים.
יורי שטרן: אני גם מנצל את ההזדמנות הזאת בשביל לברך אותה על המינוי החדש ליו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט ולאחל לך הרבה הצלחה בתפקיד החדש שהוא באחת הוועדות החשובות בכנסת, לא יהיה לך זמן לבוא לישיבה משותפת איתנו לצערי הרב, אבל נקיים עוד דברים ביחד.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, בוקר טוב לכולם.
מל פולישוק-בלוך: אני באמת שמחה להתחיל את תפקידי היום כיו"ר ועדת החינוך, אבל אני לא עוזבת את ועדת המדע ואני לא עוזבת את הנושא ואני באופן אישי וגם כחברת ועדה, אמשיך לנדנד לכל גורם בממשלה ובכנסת להיערך לקראת רעידת האדמה המסוכנת שככל הנראה תחול עלינו ואולי אפילו יותר קרוב ממה שאנחנו חושבים.
מל פולישוק-בלוך: לא שיש לי קשרים מיוחדים עם היושב במרומים.
מל פולישוק-בלוך: בכל מקרה בלי פוליטיקה, אני בהחלט חושבת שהנושא הזה מאוד חיוני, אנחנו עוברים במדינת ישראל כל הזמן רעידות אדמה, אבל זאת רעידת אדמה אמיתית וקיבלנו יותר מידי סימנים שצריכים להזכיר לנו שאנחנו צריכים להיות מוכנים ולצערי הרב אנחנו ממש לא מוכנים.
מל פולישוק-בלוך: אני מבינה ששרת השיכון היא זאת שצריכה בעצם להפעיל את הוועדה, כי חשבתי שאם היא נכנסת לועדת השיכון.
מל פולישוק-בלוך: אני מציעה שבין שאר ההמלצות שנוציא היום, נפנה בכתב לראש הממשלה שימנה מיידית את יו"ר, זה דבר מאוד חיוני---
יורי שטרן: בואו לא נשכח שכמעט שנתיים לא היה יושב ראש ועדת היגוי.
מל פולישוק-בלוך: בכל מקרה אני רוצה שנציע לפנות לראש הממשלה למנות מיידית שר שיהיה ממונה על הנושא הזה, לא משנה לי באיזה תיק הוא, זה דבר אחד.
מל פולישוק-בלוך: דבר שני, הישיבה הקודמת שקיימנו בוועדת המדע עסקה בדגש על מחקרים, המחקרים לא הושלמו, זה אופיו של מחקר שתמיד אפשר לחקור יותר, אבל גם את הרמה ההכרחית, המסה הקריטית כדי שנוכל על זה לבנות את המערך של ההערכות, עדיין לא השלימו ואנחנו רואים את זה בחומרה יתרה.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה גם שאפרים, שאתה עומד בראש ועדת ההיגוי, לפחות זה נשאר---
אפרים לאור: בינתיים, הכול זמני.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו בכלל זמניים פה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים להביע את דעתנו לגבי אופן ההערכות, אנחנו כבר אמרנו לא פעם אחת, יש הערכות לפני, ההערכות היא תמיד לפני, אבל יש דגש על לפני ויש דגש על אחרי והחשש הגדול במיוחד הוא, שאם אנחנו נשים את הדגש על מה שיהיה אחרי, זה מאוחר מידי, זה לא יעזור, זה יעזור רק בשוליים ולא במסה שתיפגע ולכן עיקר הדגש צריך להיות על לפני.
מל פולישוק-בלוך: ולפני יש למחקרים משמעותית רבה מאוד.
מל פולישוק-בלוך: נכון שיש פה ושם אינדיקציות לחיזוי מוקדם לרעידות אדמה ויש מחקרים שמטפלים בזה, גם את זה צריך לעשות את זה, אם זה בנביחות כלבים ואם זה משהו שאמרנו בישיבה הקודמת על עליית מים בבאר.
מל פולישוק-בלוך: יש מחקרים שונים שצריכים אכן לעקוב אחריהם ולהשקיע גם בהם.
מל פולישוק-בלוך: אבל יש דברים בסיסים יותר שידועים, יושב כאן ואני מקווה שנשמע אותו, ד"ר גילת שעשה דוקטורט על הנושא הזה, אז אני אשמח שכולנו נשמע מה יש לו לומר בעניין הזה.
מל פולישוק-בלוך: יש הרבה מה לעשות לפני, אנחנו לא עושים מספיק.
מל פולישוק-בלוך: אני ביקשתי שהחלק של המחקרים יהיה בתחילת הישיבה מפני שיש לי איזה חוק אחר שאני צריכה להיאבק עליו בוועדת הכלכלה, אז אני מציעה שנתחיל.
אריה גילת: במשך השנים האחרונות היו סימנים של פיצוצים טבעיים שמצאנו את עקבותיהם באזור שבין ערד ובקעת הדרורים ובבקעת הדרורים עצמה.
אריה גילת: אבל ישנם גם במקומות אחרים.