GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית נוקד: חוק שעסק בייצוג הולם לנשים בהנהלות של אגודות ספורט עם חובת דיווח לוועדה למעמד האישה, גילה הצליחה באמת להעביר את החוק הזה, הוא תוך חודשיים עבר את הקריאה הראשונה, השנייה והשלישית ואני חושבת שזה נתן דחיפה לנשים שיושבות עכשיו במוקדי הכוח ומקבלות עכשיו את ההחלטות המשמעותיות.
אורית נוקד: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, שמדברים על נושא האקדמיזציה והמדע ואני רואה כאן את מרינה שנמצאת כמעט תמיד בכל ישיבה שעוסקת בנושאים חברתיים ובוודאי בנושאים שקשורים במעמד האישה.
אורית נוקד: אני חושבת שיש באמת לתת מקום מיוחד, לנושא של העולות, עלו עולות ועולות מחבר העמים ואני יודעת שרובן הן נשים משכילות וצריך באמת למצוא את הדרך איך ניתן לשלב אותן.
אורית נוקד: אני אומרת לכם כחברה בוועדת הכספים, אני גם מחוקקת וגם מעלה נושאים לסדר היום ואני ממש מתנצלת שיש את הכפילות הזאת ואני צריכה ללכת.
גילה גמליאל: חברת הכנסת מרינה סולודקין.
מרינה סולודקין: קודם כל אני מתנצלת יש ישיבה גם בוועדת הפנים.
מרינה סולודקין: דבר שני, אני לא אוהבת שמתחילים את הישיבה ומסבירים את חשיבות הנשים ואיך הן ראויות להיות במקומות האלה, אתם באיחור של חמישים שנה, אימא שלי למדה באוניברסיטה טכנולוגית במוסקבה.
מרינה סולודקין: אז אנחנו צריכים לראות את האויב בפנים, אובסקורטיזם ושמרנות, שגברים במקומות הגבוהים בסיסטמה אקדמית, צריכים לדבר על זה, לא על זה שאנחנו ראויים כאן.
מל פולישוק-בלוך: אין כאן אויבים במלחמה, צריך לשמור על מידתיות של הדברים.
מרינה סולודקין: אני כאן במלחמה, בסדר אני יש לי ביקורת---
מל פולישוק-בלוך: זה לגיטימי, אבל אנחנו צריכים לשמור כאן על המילים---
מרינה סולודקין: תראי, אני כבר שמונה שנים כאן ורק מלחמה.
מרינה סולודקין: דבר שני, החוקים, הם לא יעברו בגלל שיהיה דגל של הראש האקדמי.
מרינה סולודקין: אבל לעשות מכל חוק שערורייה.
מרינה סולודקין: אז מי בא לומר לנו אנחנו הגענו לחוקים האלה על המעמד של נשים.
מרינה סולודקין: שרואים את הפרצוף האמיתי של האקדמיה והשמרנות הזאת והרבה דברים אחרים, אולי אנחנו בדרך הקשה יכולים לשפר את המצב.
גילה גמליאל: תודה, פרופסור מינה טייכר, אז את דברי לאחר הדברים של שוש ברלינסקי.
שוש ברלינסקי: בוקר טוב, לפני שאני אציג את הנתונים, אני רק אומר בכותרות, במצב של הסטודנטים החלוקה של הנשים והגברים אנחנו במצב מצוין, בכול התארים יש יותר סטודנטיות מסטודנטים, אני תכף אתן את הנתונים.
שוש ברלינסקי: המצב של הנשים הולך ופוחת ככל שרמת הסגל הולכת וגבוהה, זאת אומרת, זה אם אנחנו רוצים לדעת בשני משפטים איפה אנחנו נמצאים, אז זה המצב באקדמיה.
שוש ברלינסקי: אני רוצה לומר עוד משפט אחד לפני שאנחנו נעבור לנתונים באופן מפורט, אני הראשונה שתומכת בקידום נשים בדרגות בכירות בסגל האקדמי, אני חושבת שאנחנו צריכים למצוא כלים נכונים שהם מתאימים למערכת כי אחרת אנחנו לא נצליח להשיג.
שוש ברלינסקי: אני רוצה לומר במאמר מוסגר שאחד הכלים שאני מנסה לפחות לקדם את זה, זה בהכנסת מספר הנשים בסגל האקדמי הבכיר, באיזה שהוא אופן במודל התקצוב, כי בעניי הדרך האפקטיבית ביותר בכל התחומים, היא דרך התקציב ובוודאי במצב של היום.
שוש ברלינסקי: אני לא רוצה כרגע להיכנס, זה נושא שהוא מאוד בעייתי והוא מאוד מורכב, אני רוצה לומר בכותרות ואני אשמח לפרט את זה.
גילה גמליאל: כלומר, יש אפשרות שמבחינת הות"ת, הקצאת משאבים לפי הקמפוסים השונים יתוגמלו לפי תפקידים לנשים בהנהגות הבכירות.
גילה גמליאל: כי מבחינה חקיקתית תמיד אפשר להעביר כאלה נושאים, כפי שהגדירה כאן חברת הכנסת אורית נוגד, בנושא נניח אגודות הספורט, מכיוון שאין רצון להתערב בחופש האקדמית, יש את הסמכות הבלעדית בכל מה שקשור לחלוקת המשאבים.
גילה גמליאל: למה שאתם לא תציגו את זה מבחינת
גילה גמליאל: כם כקריטריון בונה?
שוש ברלינסקי: אני לא אומרת את זה בהסתייגות, אני אומרת את זה בזהירות כי אני חושבת שמאוד קל לומר איזה שהן אמירות שיעוררו התנגדויות כאלה שנפיל אותן עוד לפני שהקמנו אותם.
שוש ברלינסקי: לכן אני לא אומרת את זה בהסתייגות, אני אומרת את זה בזהירות רבה, אני חושבת שאחת האפשרויות שאני בוחנת כרגע, זה לנסות בכלים של תקצוב, אני לא רוצה כרגע להיכנס לפרטים, לנסות לעודד מוסדות להשכלה גבוהה שמקדמות נשים בסגל הבכיר.
שוש ברלינסקי: אנחנו צריכים לזכור, זה נכון בכל הרמות, זה צריך להיות תחת האמירה של המצוינות, אבל בעניי אם יש שבע אוניברסיטאות ואין אף נשיאה שהיא אישה, אני חושבת שזה מצב שהגיע הזמן לשנות אותו, אבל סוג של תהליך.
שוש ברלינסקי: אני מקדימה את המאוחר, אני אציג קצת נתונים, אני אעשה את זה בקצרה.
שוש ברלינסקי: אז כמו שאנחנו אומרים, אני אתחיל עם סטודנטים, אז אחוז הסטודנטיות במוסדות להשכלה גבוהה במשך השנים נמצא במצב של עלייה, אנחנו כרגע בהתייצבות ובואו תראו את זה, זה לכל התארים.
שוש ברלינסקי: יש לנו בתואר הראשון בתש"ל התחלנו מ-47%, הגענו בתש"ס ל- 57.4%, אני מדברת על התואר הראשון.
שוש ברלינסקי: אנחנו עומדים היום בתואר ראשון על 56% סטודנטיות מכלל הלומדים במערכת ההשכלה הגבוהה.
שוש ברלינסקי: לגבי התואר השני, אנחנו בתש"ל, זה 26%, אנחנו הגענו ל-57.8% בתש"ס, ובתשס"ג אנחנו מתייצבים על 57.1% לגבי תואר שני.
שוש ברלינסקי: גם בתואר השלישי אנחנו רואים מגמה של גידול, גם בתואר השלישי אנחנו נמצאים היום על 52.7% מכלל הלומדים לתואר שלישי שזה בעניי השג מרשים.
שוש ברלינסקי: אני מקדימה מעט את המאוחר, אנחנו צריכים לזכור שסגל אקדמי בכיר, הוא תוצאה של עלייה במספרי הסטודנטיות שלומדות בהתקדמות התארים.
שוש ברלינסקי: אז ככל שמספר הסטודנטיות עולה וגדל בתואר השלישי, הסיכוי שהסגל הבכיר יהיה נשים, הוא הולך וגובר.
מל פולישוק-בלוך: שם זה לא רק הזמן.
שוש ברלינסקי: אני רק רוצה לומר שיש ירידה קלה בשיעור הנשים שלומדות לתואר ראשון, כי יש לנו, אנחנו תכף נראה גם את ההתפלגות באיזה תחומים, אבל יש גידול במספר המוסדות שמלמדים תחומים של הנדסה ומצד שני מספר המכללות להכשרת מורים הלך ופחת ששם אחוז הנשים הוא גבוה, אז לכן יש את הירידה הקטנה בתואר הראשון ואתם רואים אותה בין תשס"ה לתשס"ג.
נינה תורן: זה כולל גם את המכללות?
שוש ברלינסקי: כן, זה כולל אוניברסיטאות, מכללות, מכללות להכשרת עובדי הוראה.
שוש ברלינסקי: אני מקווה שאתם מצליחים לראות, אבל אם אנחנו נשים לב, יש כאן בעצם את ההתפלגות של הסטודנטיות באחוזים שלהם לפי תחומי הלימוד.
שוש ברלינסקי: אז תחומי הלימוד המועדפים על נשים זה מדעי הרוח, חינוך ומקצועות עזר רפואיים---
גילה גמליאל: באוניברסיטת בן-גוריון הייתה הקפיטריה במדעי הרוח והחברה תמיד המה אדם ולא הבינו מדוע הקפיטריה בהנדסה ריקה לחלוטין, מסתבר שכל תלמידי ההנדסה הלכו לקפיטריה של מדעי החברה.
שוש ברלינסקי: אנחנו רואים שאחוז הסטודנטיות הנמוך ביותר הוא כאמור במתמטיקה ובמדעים הפיזיקאליים, אבל שימו לב שבמדעים הביולוגים, יש 63.5% מכלל הסטודנטים הם נשים וזה בעניי נתון שהוא מאוד משמעות---
נינה תורן: אני מבקשת רק לציין שהבעיה היא, זה חשוב שכלל הנשים---
שוש ברלינסקי: אני תכף אגיע, אני ציינתי בכוונה את הנתון של הסטודנטיות כנקודת פתיחה, אנחנו מתמקדים בסגל.
שוש ברלינסקי: הקדמתי ואמרתי שהמצב של הנשים בתחומי הלימוד הוא הולך ומשתפר, המצב הוא אחר לחלוטין בתחום הסגל ועכשיו אני אציג נתונים בתחום הסגל---
נינה תורן: זה לומדות ולא מסיימות, אני מתארת שיש נשירה---
שוש ברלינסקי: אני לא יודעת אם יש נשירה, משך הזמן של נשים לסיום הדוקטורט הוא יותר ארוך מאשר לגברים, אז זה אחוז הלומדים, הנתון הוא של אחוז הלומדים ולא של מסיימים.
שוש ברלינסקי: יש כאן עוד נתון שהוא מעניין זה התפלגות הנשים באוניברסיטאות לפי דת ולפי מוצא.
שוש ברלינסקי: אז אנחנו רואים למשל שיש כאן עלייה בתחום הנשים המוסלמיות שלומדות, עליה מ-31%, כמעט ל-52%.
שוש ברלינסקי: אחד ההסברים המשמעותיים לזה היא בעובדה שנפתחו מכללות תחת האחריות האקדמית של האוניברסיטאות בדרום ובצפון, מה שאפשר לאוכלוסייה המוסלמית, לנשים שבהם, לצאת וללמוד מה שקודם לכן הן לא יכלו לעשות כי המרחק ממקום המגורים.
שוש ברלינסקי: ועכשיו אנחנו נעבור בעצם לבעיה המרכזית וזה ייצוג של הנשים בסגל האקדמי.
שוש ברלינסקי: אנחנו רואים שיש עלייה, עם השנים אנחנו נראה מתשל"ט עד תשס"ג, אז בסך הכול אחוז הייצוג של הנשים בסגל האקדמי הבכיר עלה מ- 16% ל- 24.5%.
שוש ברלינסקי: אם אנחנו נסתכל בדרוג, אז נראה שככל שהדרגה גבוהה יותר, הייצוג של הנשים נמוך יותר והמצב הזה נשאר, האחוזים עלו אבל המצב נשאר.
שוש ברלינסקי: זאת אומרת, אם עלינו בתשל"ט היה כמעט 30% בדרג של מרצה, היום אנחנו מגיעים ל-42.5%, נשים בדרגת מרצה.
שוש ברלינסקי: לעומת זאת בפרופסור מן המניין שהיינו כמעט 5% בתשל"ט, אנחנו עומדים היום על 11.5% פרופסור מן המניין.
שוש ברלינסקי: פרופסור חבר 21% ומרצה בכיר 35%.
שוש ברלינסקי: אז אין ספק שהנתונים לפחות לדרגות הפחות בכירות, הן באופן משמעותית טובות מאלה שהיו, אבל עדיין, אני באופן אישי לא נוטה להסתפק באמירה שאחוז הנשים הוא אמנם 50% אבל מתאים לנו שזה יהיה גם 35%, אני לא חושבת, זאת אומרת שאני חושבת שאנחנו צריכים להגיע למצב של ייצוג זהה.
שוש ברלינסקי: פרופסור מן המניין אנחנו רואים את התוצאה כפי שהיא מוצגת.
שוש ברלינסקי: יש כאן עוד נתון שהוא מעניין וזה אפרופו השאלה שעלתה קודם, ההתפרסות של נשים בסגל הבכיר לפי תחומי הלימוד.
שוש ברלינסקי: אז באופן לא מפתיע, בחינוך, ברפואה ובמדעי הרוח, הנשים בסגל האקדמי הבכיר, מספרן עולה וגדל והן בקבוצה הגבוהה ביותר.
שוש ברלינסקי: הנתון שהוא פחות צפוי, הוא דווקא במדעים הביולוגים, 1985 למעלה מחמישים אחוז מן הסטודנטיות היו נשים, לעומת זאת בסגל הבכיר אנחנו רואים את האחוז שהוא הרבה יותר נמוך, אנחנו רואים פה שיפור רק בתשס"ג שזה עלה ל- 23% או משהו מהסוג הזה, אבל זה עדיין נמצא במקום יחסית רחוק, אז זה נתון שצריך לתת עליו את הדעת.
שוש ברלינסקי: יש כאן התפלגות של נתונים שהם מעניינים, זה אחוז הפרופסורים מכלל הסגל האקדמי הבכיר בחלוקה לתחומים.
שוש ברלינסקי: אז אנחנו רואים שבמדעים העיוניים, ישנה מגמה, אם אנחנו בוחנים את מספרי הנשים והגברים, אבל אנחנו רואים את מגמת הגידול.
שוש ברלינסקי: קרי, מספר הפרופסוריות מכלל הסגל האקדמי הבכיר, בתחום, בפורמט של המדעים העיוניים יש עלייה.
שוש ברלינסקי: אם אנחנו עובדים במדעים הניסויים, אנחנו רואים שהתופעה היא פחות משמחת כי שם אנחנו רואים שכמעט ואין את מגמת הגידול.
שוש ברלינסקי: בסך הכול אנחנו רואים אמנם מגמה, אנחנו מדברים לפרופסורים, אחוז הנשים מתוך הפרופסורים, אנחנו רואים מגמה מאוד מתונה של עלייה שאני חוזרת ומציינת שמה שחוסם את זה, זה התחומים הניסויים ששם אחוז הנשים.
שוש ברלינסקי: במדעים העיוניים הפער הולך ומצטמצם בקצב איטי, אבל הוא הולך, בסך הכול זאת ההשפעה.
שוש ברלינסקי: זאת אומרת, אם אני מסכמת בכלל המערכת, אז בתשס"ב היו כ- 25% מכלל סגל האקדמי הבכיר בחמישים המוסדות להשכלה גבוהה, אחוז הנשים.
שוש ברלינסקי: במכללות להוראה באופן טבעי, זה אחוז הנשים הגבוה ביותר וגם שם זה מפתיע, זאת אומרת אפילו שם.
שוש ברלינסקי: 83% בערך מכלל העובדים במכללות להכשרת עובדי הוראה, זה נשים.
שוש ברלינסקי: אחוז הסגל הבכיר יותר, אחוז הנשים, זה רק 60%.
שוש ברלינסקי: זה טוב, אבל גם שם, למרות שרוב הלומדות הן נשים---
מל פולישוק-בלוך: אני מסתכלת על השקף הזה, אני חושבת שהמצב הוא מאוד חמור, עשר שנים הוא המסלול שסטודנטים עוברים מהתואר הראשון עד למעלה---
שוש ברלינסקי: לא, זה הנתון של הפרופסורים.
מל פולישוק-בלוך: אני אסביר את עצמי, אנחנו יכולות לבוא ולומר, מה שאנחנו רואים פה שבעשר שנים אין כמעט שינוי, השינוי הוא פחות מ-10% לאורך עשר שנים.
שוש ברלינסקי: שינוי במה?
מל פולישוק-בלוך: בעלייה של מספר הנשים---
שוש ברלינסקי: אבל הנתונים האלה הם של נשים מכלל הפרופסורים---
מל פולישוק-בלוך: כן הבנתי.
מל פולישוק-בלוך: לפני עשר שנים היו שלושים אחוז ועכשיו יש לנו פחות מארבעים אחוז, פחות עשרה אחוז גידול במספר הפרופסורים.
מל פולישוק-בלוך: עכשיו, אם את רוצה לבוא ולטעון, כפי שנאמר בתחילת דבריך, שיש שיפור משום שיותר נשים הולכות לתואר ראשון ושני והן מתקדמות, אנחנו רואים שזה מוכיח את ההפך, משום שעשר שנים זה כבר מספיק זמן, או שאפשר לעבור את שלושת התארים, זאת אומרת להגיע לרמה של קרוב לפרופסור, או אפילו פרופסור.
מל פולישוק-בלוך: למעשה למרות הגידול במכללות, למרות הגידול במספר הסטודנטיות שהתחילו, עשר שנים, השינוי הוא מינימאלי.
מל פולישוק-בלוך: לכן אני אומרת שאנחנו צריכות לחפש את הבעיה, איפה יש את המחסומים כי כנראה זה לא במספר הסטודנטיות שמתחילות---
גילה גמליאל: השאלה הנשאלת היא, המעבר מתואר דוקטור לפרופסור, צריך לעבור את המשוחה של הפוסט דוקטורט, מניסיונך, אולי תאירי כאן, לא כולם כאן מכירים את התהליך, מה צריך כדי להיות פרופסור, מה התהליך שמצריך מצד הנשים, מצד הבוגרים.
גילה גמליאל: זה לא רק פרסומים ונראה מי הוועדה הממנה, שזה גם שאלה בפני עצמה שהיא מעניינת, זה בעצם נושא שאנחנו נרצה שתעלי פה היום.
מינה טייכר: יש כאן איזה בעיה בשקף, אם הורוד עולה, אז השחור צריך לרדת, כי לא ייתכן שזה שישים ושלושים, כמאה אחוז ופה ארבעים ושישים.
גילה גמליאל: מה שברור שאחוז הנשים הוא פשוט קטסטרופה, אם אנחנו רוצים לקדם את זה, אז זה פחות עשרה אחוז, שני אחוז לכאן או לשם זה לא משנה.
גילה גמליאל: שוש, אני באמת ארצה שתעני לי על השאלות, שנתקדם בדיון, שלא רק נדבר היום יפה ונלך הביתה.
שוש ברלינסקי: אני חושבת שעל התהליך של מעבר לפרופסורה, ישנה כאן פרופסור מינה טייכר שחוותה את התהליך, אז אני חושבת שהיא יכולה לספר על זה יותר טוב ממני---
גילה גמליאל: מי הוועדה הממנה?
שוש ברלינסקי: לדעתי מינה יכולה להרחיב על זה---
גילה גמליאל: אני ממש מתנצלת, אבל בשביל שיצא משהו מהדיון בסופו של דבר, צריך גם למקד אותו לבעיות ורק להצגת הנתונים, את זה אפשר לקרוא אחר כך.
מינה טייכר: אני התכוונתי להגיע לזה בכל מקרה בזמן שאת אמרת שיהיה לי זכות דיבור אחרי שהיא מסיימת, אבל יכול להיות---
גילה גמליאל: סליחה, אבל אני ממש מתנצלת, אבל אני יודעת למה אני מובילה את הדיון לכיוון כזה, כי אחרת אפשר לדבר מהיום עד מחר על הנתונים.
גילה גמליאל: אנחנו רוצים לדעת שני דברים, שיספרו לנו על התהליך, דבר שני, מי זאת הוועדה ולמה והאם הקריטריונים שהם קשיחים או שזה נתון לכל מיני גחמות.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לברך אותך, שמענו שהשבוע או בימים האלה מונית למדענית הראשית של משרד המדע.
מינה טייכר: זה בהליך.
מל פולישוק-בלוך: אז אנחנו מברכים אותך על ההליך.
מל פולישוק-בלוך: לא נראה לי שיהיה שינוי בעניין הזה, למרות שלא מתפקידי לומר, אבל אני רק רוצה לציין שהתעקש למצוא מדענית שזה רלוונטי לעניינו, התעקש למצוא מדענית ראשית ולא מדען ראשי.
גילה גמליאל: הוא גם הביא מנכ"לית להבדיל מכל השרים, אבל אי אפשר להדביק את זה לכולם והלוואי שכן יהיה אפשר.
מינה טייכר: אני במקצועי פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב, זה רלוונטי לנושא הזה, אני מתמחה גם במתמטיקה עיוני, גם במתמטיקה שימושית, בקומפיוטר ויזן וגם בחישוביות של מה שקורה במוח.
מינה טייכר: כרגע אני סגנית הנשיא למחקר ופיתוח של אוניברסיטת בר אילן, הייתי סגנית הנשיא, הייתי המינוי הראשון של אישה לסגנית נשיא למחקר ופיתוח, הייתי אותו זמן במועצה להשכלה גבוהה, זה היה בדיוק במעבר ונאלצתי לעזוב את המועצה להשכלה גבוהה בשביל התפקיד הזה.
מינה טייכר: למרות שחשבתי שהתפקיד של המועצה להשכלה גבוהה הוא אחד החשובים בקידום של המדע בארץ.
מינה טייכר: לפני שאני ממשיכה הלאה, אני רוצה להתייחס למה שהיא אמרה שהיא רוצה לעשות בנושא של להכניס פקטור של קידום נשים בתוך, כמובן שזו יוזמה מבורכת ואנחנו נוריד את הכובע, לא יהיה לה קל לעשות את זה מכיוון שכמו שלות"ת יש אוטונומיה בחלוקת הכספים לאוניברסיטאות יחסית לממשלה.
מינה טייכר: לכל אוניברסיטה יש עצמאות שלה לנהל את ענייניה בתקציב שהיא מקבלת ובמסגרת המטרות שקיימות לאוניברסיטה---
מל פולישוק-בלוך: ואת יכולה לתת להם תמריץ.
מינה טייכר: לא, היא אמרה את זה בצורה מאוד מדויקת, זאת אומרת שזה נכון אבל צריך בזהירות רבה לראות איך לעשות את זה במסגרת המנדט של ות”ת וזה שבכלל היא רוצה לעשות את זה, זה כבר התחלה טובה, אני מאמינה שהיא תצליח לעשות את זה.
מינה טייכר: אני נמצאת פה בתוקף תפקידי כיו"ר הוועדה לקידום נשים במדע וטכנולוגיה.
מינה טייכר: המועצה הזאת היא מועצה וולונטרית שממונת על ידי משרד המדע וכוללת הרבה מאוד אנשים מכל מיני תחומים במדינת ישראל, לאו דווקא נשים.
מינה טייכר: קידום נשים, כמו שאמרה חברת הכנסת שעזבה, אנחנו לא צריכים להגיד עוד פעם את מה שכולם יודעים, אבל יש בכל מקרה שלושה תחומים שבהם אנחנו מקדמים נשים.
מינה טייכר: אחד, בבית ובמשפחה, השני זה להפנות את הנשים ואת הנערות לתחומים המתאימים ויש פה הרבה מאוד אנשים בדבר הזה והכיוון השלישי, אחרי שהנשים נמצאות במקום הזה, שהן יתקדמו ולא יתקלו בתקרה.
מינה טייכר: הוועדה לקידום נשים במדע וטכנולוגיה, לא מתעסקת בכל שלושת ההיבטים האלה, יכול להיות שההיבט הראשון הוא החשוב ביותר, מה שקורה בבית ובחברה ולמה לאישה באופן כללי.
מינה טייכר: אנחנו מתייחסים לשני הנושאים של בחירת המקצוע ועידוד נשים לבחור במקצועות הנכונים ואחר כך בקידום שלהן אחרי שהן בחרו במקצוע הזה.
מינה טייכר: עכשיו, חוץ מזה, למועצה יש גם תפקיד של הייצוג של קידום נשים באיחוד האירופאי, באיחוד האירופאי מאוד אסרטיבי בנושא הזה והרבה מאוד מענקים, אי אפשר לקבל הרבה מאוד מענקים אם המוסד לא מוכיח שהוא מוסד, דרך אגב, זה אולי אינפורמציה שאני צריכה להעביר לך, כי זה יכול להקל את כל ההליך הזה.
מינה טייכר: בעצם האיחוד האירופאי עושה לנו את העבודה, אז יש מענקים שכדי להגיש אותם צריך לקבל איזה שהיא חותמת של המוסד שאנחנו בסדר ואנשים לא בקלות חותמים על נייר אלא אם הוא נכון.
מינה טייכר: וגם את כל האינפורמציה מה קורה באיחוד האירופאי, השוואה בין ארצות שונות וכולי וייצוג של ישראל בייעוץ של שר המדע האירופאי שנקראת ועדת הלסינקי.
מינה טייכר: אני חדשה בתפקיד הזה ופה ראיתי שיש סיכום של שלוש ועדות משנה שקיימות למועצה, ועדת חינוך, ועדת אקדמיה וועדת התעשייה.
מינה טייכר: מה שאני הולכת לעשות זה להקים שש ועדות, לא שלוש.
מינה טייכר: ארבע מהן זה ועדות שהמטרה שלהן שהן קשורות למטרה, המטרה שלנו זה לקדם נשים בארבע תחומים שונים וארבע ועדות לפי התחומים האלה ושתי ועדות שהן ועדות תמיכה.
מינה טייכר: ארבע ועדות, הראשונה זה מערכת החינוך כמו שנמצא שם, השנייה זה אקדמיה, השלישית זה התעשייה והרביעית זה ממשלה.
מינה טייכר: בממשלה יש הרבה מאוד נשים בכל מיני תפקידים, גם מכוני מחקר וגם בתפקידים אדמיניסטרטיביים.
מינה טייכר: חינוך, אקדמיה, תעשייה וממשלה, את האקדמיה, אני לא מסתכלת על האקדמיה כעל מיקשה אחת, אלא באקדמיה אנחנו נעבוד דרך שלושה סקטורים.
מינה טייכר: הסקטור הראשון זה יועצות הרקטור לקידום נשים באקדמיה, וזה מגיע לשאלה שלך.
מינה טייכר: הנושא השני זה ראשי תוכניות המגדר---
גילה גמליאל: צריך לציין שהיועצות לקידום מעמד האישה אצל כל נשיאי האוניברסיטאות בארץ, גם קיבלו זימון לבוא לישיבה וכולן לא טרחו להגיע---
נורית ירמיה: סליחה, אני כאן, פרופסור נורית ירמיה.
גילה גמליאל: אוקיי, כל הכבוד.
מינה טייכר: והפורום השני עוזר להגדיר את הכלים ולעשות את ההשוואות לאירופה שמאוד עוזר לנו במאבקים שלנו והפורום השלישי זה פשוט פורום של מדעניות בכירות---
גילה גמליאל: בכל מה שקשור להחלטות האו"ם, גם חובה של ייצוג הולם לנשים בנושאים השונים.
מינה טייכר: הפורום השלישי זה פורום מדעניות בכירות בעצמן, שהן נמצאות בשטח, הן מכירות, הן מביאות את העובדות, הן מביאות גם את הרעיונות מתוך מה שקרה להן ומההיסטוריה הפרטית שלהן.
מינה טייכר: תת הוועדה של יועצות הרקטור בתוך האקדמיה כבר התכנסה כמה פעמים והתוצאה של ההתכנסות הזאת, זה מניפסט.
מינה טייכר: אני חייבת תשובה למה רקטור.
מינה טייכר: מי שעושה קידומים בסופו של דבר בכל מקום זה הרקטור ולא הנשיא, זה הבנאדם שהתיק מגיע אליו והוא ממנה את הוועדה הממנה שאת שאלת מי מגיע והוא הסמכות העליונה לקידום האישה ממרצה, מרצה בכיר, פרופסור חבר, פרופסור מן המניין ולכן אם צריך לעשות איזה שהם שינויים, צריך לעשות אצלו.
מינה טייכר: עכשיו, צריך לעשות את השינויים גם בסנאט, הרקטורים הם יושבי ראש הסנאט, לא חשוב באיזה אינסטלציה ובאיזה מודל---
גילה גמליאל: מה ייצוג הולם של נשים בסנאט, אני כשהייתי חברה בסנאט מתוקף תפקידי כיו"ר אגודת הסטודנטים, כמעט ובכלל---
מינה טייכר: אני מזכירה את התואר האחרון של שוש ברלינסקי, תשס"ג, פרופסור מן המניין, 11.5%, זה הייצוג הממוצע של נשים, כי עד היום בסנאטים הקיימים, הסנאט היה מורכב מכל הפרופסוריות מן המניין ואז האחוז, זה ברור מה האחוז בסנאט, הוא שונה מאוניברסיטה לאוניברסיטה.
גילה גמליאל: זה הממוצע הכללי?
מינה טייכר: זה הממוצע הארצי, כמובן שאפשר לראות---
גילה גמליאל: אז אפשר לפנות, זאת אומרת, השאלה הנשאלת היא כזאת, בכל מה שקשור למינוי נשיא האוניברסיטה, רקטור ומנכ"ל, זה הסנאט בוחר, הוא המאשר, ואם הסנאט הייצוג שלו כל כך זעום לנשים אז איך אפשר לחשוב בכלל על זה?
מינה טייכר: זה הרבה יותר מורכב, יש היום מבנה ניהולי שונה ממה שהיה פעם, במבנה הניהולי הזה יש הרבה פחות בחירה והרבה יותר מימון.
מינה טייכר: הסנאטים כבר לא בוחרים אלא בהרבה מאוד תפקידים הם מאשרים.
גילה גמליאל: מאשרים את מה שהוועד הפועל---
מינה טייכר: זה שונה מכל מקום ומקום, אבל יש שני היבטים לזה, יש את הקידום של אנשים במסלול האקדמי---
גילה גמליאל: קודם כל ננסה לחשוב, אחת הדרכים לפתור בעיות זה לראות מאיפה הן נובעות, בעניין הזה, לדעתי עוד לא ירדנו לשורש הבעיה, כי לא יכול להיות שמבחינת מספר הנשים הפוטנציאליות שמסיימות את לימודי הדוקטורט, יש כבר כמעט 150%, לעומת זה, מגיע הייצוג לעשרה אחוז.
מל פולישוק-בלוך: את לא יכולה להגיד לא יכול להיות, כי זה קורה.
שוש ברלינסקי: גילה את שאלת שאלה קודם, שלדעתי כדאי שמינה תענה עליה.
גילה גמליאל: אני סיימתי תואר שני בפילוסופיה ואפשר להיכנס לדיון אקדמי מופלא, אז אני מנסה באמת, וצר לי שאני עושה את זה כי אין לנו 45 דקות להרצאה עכשיו, אנחנו מנסים להתמקד---
מינה טייכר: אבל אני מנסה לענות לך, הגעתי בדיוק לשאלה שלך---
גילה גמליאל: שאלה פשוטה, אנחנו רוצים לדעת את המסלול, תספרי לנו את המסלול מהרגע שסיימת את הדוקטורט עד שקיבלת את הפרופסורה.
מינה טייכר: אם תתני לי לענות לך אני אענה.
מינה טייכר: גבר או אישה שמתקדמים, הקידום שלהם הוא תוצאה של ההישגים המדעיים שלהם ומדינת ישראל רוצה שיהיה לה את האנשים המצוינים ביותר ולכן הקריטריונים הם של מצוינות.
מינה טייכר: דהיינו, מגיעים בכל שלב, הדיקן או הרקטור ממנה ועדה, שולחים מכתבים לאנשי חוץ, אנשי חוץ נותנים תשובות---
גילה גמליאל: סליחה, אני מתנצלת, אי אפשר כך, כי אני לא מקבלת את התשובות שאני רוצה, את בכיוון הנכון, אני מתנצלת שאני ממקדת אותך כדי שנבין.
גילה גמליאל: איש או אישה שמסיימים את המסלול שלהם, הוא או היא רוצים עכשיו להיות פרופסור, תספרי לנו, נניח שמישהו סיים את התואר שלו כדוקטור, הוא רוצה להיות פרופסור, זה היעד, היה או הוא רוצים להיות פרופסור, מה התהליך, מה האדם צריך לעשות, לא מה עושים עבורו, מה הוא צריך לעשות?
מינה טייכר: הוא כותב מכתב והוא מגיש בקשה למוסד, אני רוצה להתקבל למוסד, הוא כותב מכתב ל- 800 מוסדות בכל העולם והוא רואה את ההצעות שהוא מקבל, הוא מקבל הצעות מחמש מוסדות, בסוף הוא מקבל הצעה ממוסד אחד ואז הוא נכנס למוסד הזה.
מינה טייכר: ואז את רואה שבמרצה, יש לנו בתשס"ג 42.5% של נשים בפנים שזה בהחלט סביר המספר הזה---
גילה גמליאל: זה לא בעיה לזרום איתך לקבל את התשובה, אני מצטערת שאני מקשה, אני רוצה באמת לראות פה עניין של תהליך.
גילה גמליאל: בשלב ראשון הבנאדם מגיש בקשה, בשלב שני, הוא קיבל תשובה מאחת המוסדות להשכלה גבוהה שהחליטו לקבל אותו, מצוין, הלאה, מה מכאן?
מינה טייכר: עכשיו הוא שלוש שנים עובד קשה, או חמש שנים ומקווה שהוא יגיע---
גילה גמליאל: מה זה מצריך?
מינה טייכר: זה מצריך ללמד, מה עושה האוניברסיטה?
מינה טייכר: האוניברסיטה עושה מחקר ועושה הוראה, אז הוא צריך לעשות את כל הדברים שעושים.
גילה גמליאל: שלוש שנים או חמש הסתיימו בהצטיינות---
מינה טייכר: עכשיו, הצטיינות זה לא דבר פשוט ולמדוד מצוינות, כל החכמה זה איך מודדים מצוינות ואנחנו רוצים, אם היית נותנת לי לסיים אז הייתי מסבירה לך איך אנחנו רוצים לעשות בוועדה לייעוץ, איך לייצר קריטריונים למצוינות.
מינה טייכר: ביקשו אותי, דרך אגב, באיחוד האירופי לעשות את זה, אני עושה את זה בשבילם ואנחנו גם נשתמש בזה פה.
מינה טייכר: זה דבר מאוד קשה, ליצר מצוינות שהיא לא gender sensitive, אני לא יודעת איך להגיד את זה בעברית, שהיא לא רגישה במובן שלמשל לוח הזמנים שלה לא מתנגש עם לוח הפוריות של האישה, או למשל ששעות העבודה שלה לא מתנגשות, כל מיני דברים מאוד מורכבים, תוך כדי שלא עושים שום פשרה---
קריאה: זה כן sensitive למגדר מסוים.
מינה טייכר: אנחנו מנסים לייצר קריטריונים למצוינות שהם לא יהיו נקיים, כי כיום הם נקיים.
מינה טייכר: עכשיו, אחרי חמש שנים אתה מבקש קידום, הקידום תלוי במספר הפרסומים, זה תלוי במספר הגרנטים שזכית, זכית, עברת לשלב הבא.
מל פולישוק-בלוך: אני פשוט רוצה להבין, זה מוגבל בזמן?
מל פולישוק-בלוך: את חייבת חמש שנים או את יכולה לעשות את זה גם בשבע?
מינה טייכר: אני אגיד לך מה אנחנו עשינו בוועדה וכך ממשיכים הלאה.
מינה טייכר: מסתבר שיש מוסדות מסוימים, גם בארצות הברית וגם בארץ, שאימצו את הקריטריון שהמעבר בין מרצה למרצה בכיר, הוא מקסימום חמש שנים.
מינה טייכר: אם תוך חמש שנים לא הגעת לרמה הראויה למרצה בכיר, את מפוטרת.
מינה טייכר: עכשיו, מה אנחנו עשינו באוניברסיטת בר אילן, הצלחנו במאמץ גדול מאוד, חצי שנה של דיונים ארוכים בסנאט להעביר חוק, שאם לאישה בתקופת החמש שנים הזאת, היה ילד עד גיל שש, אז היא יכולה לקבל שנה אחת נוספת.
מינה טייכר: אני הבאתי, בגלל מה שעשיתי באיחוד האירופאי למתמטיקה בבריסל, שם הגדרנו, קראנו לזה קריירה שבורה שעושים לה הפסקות ושם הם הסכימו אפילו שלוש שנים להוסיף, לכל מיני פרסים.
מינה טייכר: בסנאט של בר אילן לא הסכימו יותר מאשר שנה אחת, אבל עצם הדבר הזה שיש שנה אחת, כבר היה מאבק קשה ביותר---
רשף חן: שאלת הבהרה, אם יש לה יותר מילד אחד עד גיל שש?
מינה טייכר: לא, רק שנה, מקסימום שנה.
גילה גמליאל: אבל תבין, זה רק בבר אילן, זה לא קיים---
מינה טייכר: אז אני אגיד לך מה אנחנו עושים, אנחנו השוונו, זה דבר אחד מאוד יפה של תיקון הרגישות למגדר, באמת מינימאלי, לקחנו את כל החוקים.
מינה טייכר: בואי נחכה עם הקידום שלך עוד שנה, יש לך זמן, ובעצם היא כבר היה אפשר לקדם אותה עכשיו ולכן שמנו בחוק, אם האישה רוצה, היא יכולה לקבל שנה נוספת---
רשף חן: בסדר, אז הם יגידו, או שתפוטרי או שתישארי עוד שנה, מה היא יכולה להגיד?
מינה טייכר: עכשיו, אספנו את כל החוקים, כל התיקונים שעשו בזמן האחרון בכל האוניברסיטאות בארץ, בנינו מזה איזה שהוא מסמך שזה המסמך המומלץ על ידי המועצה לתיקונים בכל האוניברסיטאות, זאת אומרת, אם אצלנו עשו ככה ואם באוניברסיטה העברית, אני לא יודעת אם סיימו את זה או לא, אבל דובר שם על שבסנאט הקטן החדש הזה, שהיום לא הכול אוטומטית כל הפרופסורים מן המניין, שיהיה ייצוג לנשים בסנאט החדש הזה לפחות כמו שהיה בסנאט הקודם פלוס חמישה אחוז.
מינה טייכר: ואם במקום אחר אמרנו שהמלגה של הסטודנטית, גם דוקטורט מוגבל בארבע שנים, בגלל מודל התקצוב של ות”ת, יש רצון גדול לאוניברסיטאות שכולם יגמרו את הדוקטורט תוך ארבע שנים, אבל אם היא יולדת בזמן הזה, אז זה קצת קשה שיסכימו לוותר על הכסף הזה, אולי זה קל מאוד לעשות.
מינה טייכר: שוש, בעניין הזה של המודל שלכם, אם אישה יולדת בארבע שנים, לתת אולי הנחה, יכול להיות שזה אתם יכולים לחשוב על זה.
מינה טייכר: אבל, את כל החוקים השונים שעשו בכל האוניברסיטאות בארץ ולחשוב שאולי אפקט הלחץ הקבוצתי שכל אחד יביא לסנאט שלו ויגיד, הנה, את זה כבר הסכימו פה ואת זה הסכימו פה, יש לנו חמישה נושאים בעייתיים שבהם יכולים לקדם נשים ויעבירו את זה לנשים.
מינה טייכר: אנחנו מכינים להם את המכתב הזה ומקווים מאוד שזה יגיע לסנאט השני, זה לא יוכל להגיע לישיבת הסנאט הראשונה של השנה הבאה, כי בסנאט הראשון תמיד יש הרבה בעיות, אבל שזה יגיע לישיבת הסנאט השני, אנחנו נשב עם כל הרקטורים, ישיבות אישיות בשביל אולי להסביר להם את כל ההיבטים האלה.
מינה טייכר: אם את זה אנחנו מצליחים לעשות באקדמיה, קודם כל זה טלטלה, שעכשיו הם מבינים שמשהו צריכים לעשות, הדברים נעשים, זה כבר לא אותו עולם שאתה יכול לשבת ולא לעשות כלום והדברים יקרו.