GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף כהן: זה נושא פוליטי אני לא חושב שזה בדיוק המקום להיכנס אליו.
מל פולישוק-בלוך: לא, אני רוצה להבין.
קריאה: חמד"ע הוא מודל שבא לענות על מצבים כמו אין מספיק מורים לפיזיקה - - -
מל פולישוק-בלוך: זה אני הבנתי כבר.
מל פולישוק-בלוך: אני רק שואלת, יש איזו שהיא סיבה?
קריאה: יש בתי ספר שאומרים שלא צריכים את המקצוע בבית ספרם.
יוסף כהן: ישנם בתי ספר בודדים.
יוסף כהן: ממש מספר מועט, אחד או שניים, שבחרו לא לבוא.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת עוד קצת סבלנות, אנחנו נסיים בשלוש, אני מקווה.
מל פולישוק-בלוך: יש לנו עוד שלוש קבוצות.
מל פולישוק-בלוך: אז בואו נזדרז.
שני יעקב: צהרים טובים.
שני יעקב: קוראים לי שני.
שני יעקב: אני משתתפת בתוכנית שקוראים לה נטע, שעזרה לי בהמון המון תחומים.
שני יעקב: השנה הזאת היתה מאוד מפרכת.
שני יעקב: אם זה התחיל במיונים, היו לנו שלושה שלבים במיונים שזה המבחנים באנגלית, וראיון אישי וראיון קבוצתי, עד שנבחרנו.
שני יעקב: ואז התחילו חודשיים של לימודי אנגלית, להכשיר אותנו שנהיה מוכנים ללימודים הטכניים.
שני יעקב: וכשהתחלנו לימודים טכניים בהתחלה אמרו שבכל פרק יהיה מבחן.
שני יעקב: אז בלימודים הטכניים כל סוף פרק שלמדנו היה לנו מבחן.
שני יעקב: מחשבים, ואיך לתחזק רשתות, והמבנה של המחשב, ועל רשתות במערכות בחברות גדולות.
שני יעקב: זה בערך מה שאנחנו לומדים.
מל פולישוק-בלוך: אתם בעצם לומדים מקצוע מאוד מבוקש.
מל פולישוק-בלוך: איך לתחזק אחר כך את המחשב.
שני יעקב: כן.
שני יעקב: גם.
שני יעקב: וגם אנחנו עושים מעשית.
שני יעקב: מפרקים את המחשבים, לומדים איך להתקין WINDOWS וכל מיני דברים כאלה.
שני יעקב: וזה פשוט מתנה.
שני יעקב: וגם במיונים לא בחרו אותנו על פי ציונים ואיך אנחנו בלימודים.
שני יעקב: בחרו על פי מוטיבציה ועל פי הרצון שלנו להתקדם בחיים.
שני יעקב: מחדרה.
שני יעקב: וזהו.
שני יעקב: בקבוצה אנחנו מאוד מעורבים.
שני יעקב: הכרנו אנשים חדשים והתחברנו לאנשים.
מל פולישוק-בלוך: תנועת הנוער המודרנית זה תנועת הנוער של הטכנולוגיה ושל המחשבים.
מל פולישוק-בלוך: לא שיש לי משהו נגד המסורתית.
אלכסי יריומנקו: שלום לכולם.
אלכסי יריומנקו: שמי אלכסי, והייתי רוצה לנגוע בנקודה שהוא אמר, והוא התעכב על נקודה חשובה מאוד.
אלכסי יריומנקו: שמצוינות צריכה להיות לא רק בין המצוינים אלא גם בין השכבות הלא כל כך מצוינות.
אלכסי יריומנקו: אני תלמיד שנפלטתי מהמערכת השש שנתית הרגילה.
אלכסי יריומנקו: אני באתי לשם, ואחרי שהתחלתי להיות שם אני מאוד אהבתי את הבית ספר עקב זה שהיה שם יחס אישי.
אלכסי יריומנקו: אחרי שנה שלמה שהייתי שם, חברה מצוינת ונהדרת ששמה סיסקו, והנה הנציג שלה, נכנסו אלינו לבית ספר והפכו את כל בית הספר שלנו.
אלכסי יריומנקו: מה שהם עשו בעצם הם פתחו מגמה שאמורה ללמד את האנשים של העתיד איך לבנות ולתחזק רשתות תקשורת ממוחשבות.
אלכסי יריומנקו: וזה מה שלמדתי במשך שנתיים וחצי בחברה.
אלכסי יריומנקו: כשבסוף הקורס, עם המון קשיים בהתחלה, אני הוצאתי את התעודה הרשמית של חברת סיסקו שנקראת סי.סי.
אלכסי יריומנקו: אן.
אלכסי יריומנקו: איי.
אלכסי יריומנקו: פלוס, בנוסף לכך, אני למדתי את כל המקצועות העיוניים, וכן הוצאתי בגרות, למרות שהבית ספר לא היה כל כך מיועד לכך.
אלכסי יריומנקו: הקורס הזה בעצם מכיל את כל התיאוריה של רשתות פלוס ניסיון בשטח.
אלכסי יריומנקו: בשמונה חודשים אחר כך אני נכנסתי לעבודה מעשית, לעבודה רצינית בסיסקו, והמטרה שלי היתה לעשות DEAF TESTING ולמצוא באגים במוצרים החדשניים ביותר שחברת סיסקו אפילו עוד לא הוציאה לשוק.
אלכסי יריומנקו: ואני ראיתי את קצה הטכנולוגיה של החברה.
אלכסי יריומנקו: כן.
אלכסי יריומנקו: בדיוק.
אלכסי יריומנקו: המערכת הנורמלית לא אפשרה לי להראות את זה.
אלכסי יריומנקו: וכשהתנאים השתנו כן הצלחתי להראות מה אני באמת שווה.
מל פולישוק-בלוך: נהדר.
מל פולישוק-בלוך: מה אני אגיד לכם?
מל פולישוק-בלוך: כל מילה מיותרת.
אורגד לוצקי: אלף, אני ראשון שמייצג פה את צד הטכנולוגיה.
אורגד לוצקי: אז אני שמח שלקחתי את הבכורה.
אורגד לוצקי: אני שמעתי פה הרבה על קשיים תקציביים.
אורגד לוצקי: כל מי שהמדע סיפר כמה קשה לו.
אורגד לוצקי: אז לנו ממש לא קשה, יש לנו המון כסף.
אורגד לוצקי: וטוב לנו לבזבז אותו, להוציא אותו על התלמידים האלה.
אורגד לוצקי: אלכסי שכח לספר לכם שכל הלימודים שלנו באנגלית.
אורגד לוצקי: אנחנו לומדים בנוצרית.
אורגד לוצקי: רמת האנגלית של התלמידים שלנו משתפרת בצורה דרמטית.
אורגד לוצקי: הם צריכים להיות הסנובה של בית ספר.
אורגד לוצקי: והכי חשוב, זה שסיסקו סיסמטס לא הולכת למקומות שבהם כאן.
אורגד לוצקי: אנחנו לא פרויקטים למצוינים.
אורגד לוצקי: אנחנו לוקחים יהלומים גולמיים ומלטשים אותם.
אורגד לוצקי: ובהגדרה, אנחנו הולכים למקומות שבהם קשה, כי בהם האפקט של איך הצלחנו הוא הדרמטי ביותר.
מל פולישוק-בלוך: ויש שותפים.
מל פולישוק-בלוך: צריך לציין, קרן היסוד, הסוכנות היהודית לארץ ישראל סיסקו סיסטמס כמובן, ועמותת תפוח, הפרוייקט לצמצום הפער הדיגיטלי – זה מופיע פה בניירות.
מל פולישוק-בלוך: ותודה לכולם.
מל פולישוק-בלוך: אתם עושים עבודה נפלאה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו עשינו ישיבה ספציפית לנושא הזה עם אנשי סיסקו אפילו פעמיים כבר נדמה לי, ואני רק רציתי שבמקום אז אתם דיברתם על שלושת אלפים איש, אנחנו רצינו שתגיעו לשלושים אלף.
מל פולישוק-בלוך: זה כל ההבדל.
מל פולישוק-בלוך: ובכן, אנשי חברת אינטל גם כן עושים עבודה מבורכת, נהדרת.
מל פולישוק-בלוך: לא סתם אנחנו הזמנו גם את המדע וגם את הטכנולוגיה, כי אני חושבת שזה מכלול וצריך לייצג את כולם.
מל פולישוק-בלוך: ואתם בטיסה מספרים לנו מי אתם, מה אתם.
מל פולישוק-בלוך: בקשה.
מל פולישוק-בלוך: מי ראשונה?
סופיה: שלום, קוראים לי סופיה, ואני והקבוצה שלנו באנו משכונת נווה יעקב.
סופיה: לפני כשלוש שנים חברת אינטל פתחה מועדון אינטל קלאב האוס שהוא עובד ארבעה ימים בשבוע ובאים אליו בני נוער בגילאי שלוש עשרה עד שמונה עשרה.
סופיה: המועדון בא לספק לבני נוער גישה לטכנולוגיה עילית ומיומנות מעשית.
סופיה: בני הנוער במועדון משחקים במשחקים שהם בעצמם פיתחו, שומעים מוסיקה שהם הלחינו וצופים בסרטי וידאו שהם עצמם עשו.
סופיה: במועדון יש צוות מדריכים וסטודנטים שקיבלו מלגת לימודים מאינטל.
סופיה: במועדון שלנו יש גם הרבה פעילויות חברתיות, כמו ערב מיסטיקה, טיולים, אירועים חברתיים, חוגים, כמו חוג וידאו, חדר מוסיקה, שבו אפשר להלחין, לשיר, להקליט את כל זה וכמובן אחר כך לשמוע.
סופיה: יש שני מועדונים דומים בחיפה ובקרית גת.
סופיה: בשנה שעברה, במסגרת המועדון, היה לנו פרויקט שותפות אלפיים, שבו לקחו חלק שתי קבוצות: קבוצת עולים וישראלים ותיקים.
מל פולישוק-בלוך: איפה את נולדת?
סופיה: בברית המועצות.
סופיה: לקחו את שתי הקבוצות, גיבשו אותנו, הרבה פעילויות היו לנו, ובסופו של דבר נסענו לארצות הברית, שם פגשנו קבוצה מקבילה גם במתנ"ס מקביל, ומאוד מאוד נהנינו.
סופיה: השנה היינו בפרוייקט יזמים צעירים שסרגיי יספר עליו.
סרגיי: כמו שסופיה אמרה, אנחנו קבוצת נוער, נוער עולה ותיק מאוחד, השנה השתתפנו בפרוייקט יזמים צעירים שבעצם עוסק בטכנולוגיה.
סרגיי: קבוצות נוער מכל הארץ ניסו לייצר איזה שהוא מוצר ולפחות להגיע כמה שיותר קרוב לייצור המוצר.
סרגיי: אנחנו גם עסקנו מזה.
סרגיי: אנחנו ניסינו לייצר דיספנסר לאבקות כביסה, שזה בעצם שני מיכלים כאלה, שניתן למלא שם אבקת כביסה ומרכך, זה חוסך הרבה מקום, זה הרבה יותר בטיחותי לילדים.
סרגיי: היינו גם בתחרות על אזורית .
סרגיי: לצערנו לא התקדמנו לשלב הבא.
מל פולישוק-בלוך: ילדים עושים כביסה?
סרגיי: הילדים דואגים לכך שלהורים יהיה קל.
סרגיי: לצערנו לא התקדמנו לתחרות הארצית.
סרגיי: אבל אני אישית למדתי הרבה דברים בזמן הפרוייקט הזה.
סרגיי: איך לנהל חברה.
סרגיי: התקרבתי יותר לתחום הטכנולוגי.
סרגיי: אנחנו גם היינו בהרבה פגישות עם צוות שתכנן בשבילנו את המוצר.
סרגיי: אנחנו לא יכולים לייצר אותו לבד.
סרגיי: אז אנחנו נפגשנו עם אנשים מכל מיני חברות שמייצגות פלסטיק וחומרים וכל מה שהיה צריך.
מל פולישוק-בלוך: הילה.
הילה לנדנר: שלום.
הילה לנדנר: קוראים לי הילה.
הילה לנדנר: אני תלמידה בבית ספר סליסברג.
הילה לנדנר: אני מסיימת כיתה ח.
הילה לנדנר: רציתי לספר על פרוייקט אינטל שממומן על ידי חברת אינטל שעל יד בית הספר.
הילה לנדנר: אני לוקחת בפרוייקט הזה כבר שנתיים, הייתי בו גם בכיתה ז.
הילה לנדנר: ורציתי לספר קצת על התהליכים ומה שיש בחוג.
הילה לנדנר: הנושא של שכבת ח' היה בעצם גוף האדם ועולם הרפואה.
הילה לנדנר: התעמקנו במבנה התא, למדנו על הלבלב, על סוגי מחלות, דרכים לריפוי, היינו בכל מיני מפעלים שפתחו לנו והמחישו לנו את מה שלמדנו.
הילה לנדנר: את הבסיס שהיה מבית הספר.
הילה לנדנר: לדוגמה, היינו במעבדות בלמונטה ששם למדנו בעצם על צורות של מיכשור, למשל לחץ דם.
הילה לנדנר: א.ק.ג.
הילה לנדנר: וכל מיני מכשירים כאלה.
שלומית רחימפור: שלום, שמי שלומית.
שלומית רחימפור: סיימתי השנה את כיתה ז/ בסליסברג.
שלומית רחימפור: זו שנה ראשונה שלי בפיתוח חשיבה מדעית של אינטל.
שלומית רחימפור: השנה התמקדנו על החומר, אופיו, תכונותיו והשימושים בו.
שלומית רחימפור: היינו במכון וייצמן, שמענו מפי מרצים הרצאות על זכוכית, פלסטיק, למדנו את כל המרכיבים של זה.
שלומית רחימפור: אחר כך למדנו במכון וייצמן על אנרגיית התנועה.
שלומית רחימפור: היו לנו כל מיני יציאות.
שלומית רחימפור: יצאנו פעם בשבועיים, אולי קצת יותר.
שלומית רחימפור: היו לנו מפגשים במשך כל השנה, וגולת הכותרת של כל החוג הזה היתה יציאה של יומיים שהיינו באזור תפן.
שלומית רחימפור: שם למדנו על כל התעשייה, ועל רובוטים, היינו חברת ישכר.
שלומית רחימפור: יצאתי בתחושה ממש טובה מהחוג הזה, כי הרגשתי שלמדתי דברים מעבר למה שיכולתי ללמוד בכיתה עצמה.
שי לי שפיגלמן: אני רוצה להזמין את רוני אלטמן, את ארטיו קפול.
רוני אלטמן: שלום.
רוני אלטמן: שמי רוני אלטמן.
רוני אלטמן: אני השנה סיימתי את לימודי בתיכון אהל שם במגמת התכן.
רוני אלטמן: היא חמש יחידות מוגברות של מחשבים, חמש יחידות מדעי המחשב, חמש יחידות תכן חמש יחידות הפרוייקט של הweb service של מיקרוסופט.
רוני אלטמן: מרמת גן.
רוני אלטמן: גם מהפיקוח על מדעי המחשב שדחפו את התוכנית הזאת.
רוני אלטמן: בתחילת התוכנית למשל נבנתה לנו מעבדת מחשבים חדשה כדי שיהיו לנו את כל האמצעים הדרושים לעבוד על הפרויקט שעבדנו עליו.
רוני אלטמן: אני גם רוצה לציין שאני בתור תלמיד לא אגיד שלא הייתי תלמיד טוב, אבל בהחלט אני תלמיד שאף פעם לא ידעתי מה הכיוון שלי.
רוני אלטמן: והאפשרויות שניתנו לי בין היתר הובילו אותי וגם חלק מחברי לכיתה, כמו יונתן כאן, להגיע לכך שאנחנו מתחילים בראשון בספטמבר למידה בעתודה טכנולוגית במטרה להשתלב בממר"ם ולאחרי זה להתחיל בתואר במדעי המחשב.
רוני אלטמן: ואני חייב להגיד שעד שהגעתי לתוכנית הזאת לא ידעתי שבאמת אשתלב בכזאת תוכנית ושהכיוון שלי הוא מדעי המחשב.
רוני אלטמן: והתוכנית הזאת, בעצם העבודה בצוות, והלילות הלבנים שעשינו וכמות השעות שהיינו באים לבית ספר.
רוני אלטמן: פשוט הבנתי שאני אוהב את זה.
רוני אלטמן: ובלי להיחשף לדברים האלה לא הייתי יודע.
יונתן אביצור: השם שלי זה יונתן.
יונתן אביצור: אני גם סיימתי י"ב השנה.
יונתן אביצור: אני אספר לכם בקצרה מה אנחנו לומדים בתוכנית הזאת של מדעי המחשב.
יונתן אביצור: אנחנו מאותה כיתה.
יונתן אביצור: אנחנו לומדים תיכנות, אנחנו הקמנו אתרים בשפה הזאת של הדוט נט, מתוחכמים מאוד, זה עזר לנו לפתח את היצירתיות שלנו, חשיבה אלגוריתמית.
ארטיום קפול: שמי ארטיום.
ארטיום קפול: ומה שאני יכול להוסיף למה שיונתן אמר זה שהפרוייקט היה במיוחד מבוסס על WEB SERVICES שזה נתנו שירותים לאתרים אחרים.
ארטיום קפול: אנחנו לקחנו שירותים מאתרים אחרים ונתנו גם.
ארטיום קפול: וזה העברת מידע, וזה טכנולוגיות מאוד מתקדמות.
ארטיום קפול: יכולנו לשלוח ס.מ.
ארטיום קפול: סים לטלפונים הסלולריים בפרוייקטים שלנו.
ארטיום קפול: ובסך הכל גם אני מסכים עם רוני למה שאמר בהתחלה.
ארטיום קפול: כשהצטרפנו לתוכנית זה בכלל לא נראה כך.
ארטיום קפול: חשבנו, יהיה מה שיהיה.
ארטיום קפול: ובסוף הגענו לכך שכולם נהנו מזה, וכולם, כמו שאמר, לא ישנו לילות לקראת הגשת הפרוייקט וממש עד הסוף נתנו את הנשמה החברה, וכולם נהנו בסופו של דבר.
רוני אלטמן: אם יורשה לי רק להוסיף הערה קטנה.
רוני אלטמן: ארטיום , לדוגמה, יש לציין שהכיתה שלנו מורכבת משליש עולים חדשים.
רוני אלטמן: וזה דבר נורא יפה.
רוני אלטמן: ובעצם כל החומר האנושי של הכיתה שלנו אנשים מכל.
רוני אלטמן: ... יש בנות.
רוני אלטמן: יש לציין שאנחנו, למשל אני, יש את הסטיגמה של הפריקים של המחשבים.
רוני אלטמן: אני ממש לא שייך לקטגוריה הזאת.
רוני אלטמן: כולנו היינו באים מתחום שונה, אופי שונה, עולים חדשים, עולים ותיקים, וכולנו שיתפנו פעולה.
רוני אלטמן: אני יודע שבימים האחרונים לפני הצגת הפרוייקט אנחנו התרוצצנו בבתים אחד של השני לעזור אחד לשני.
רוני אלטמן: כל אחד פרוייקט אישי, אתר משלו.
רוני אלטמן: לדוגמה, האתר שלי זה אתר חברת טיסה.
רוני אלטמן: לו יש אתר קולנוע.
רוני אלטמן: סוכנות נסיעות.
רוני אלטמן: למשל, באתר שלי אפשר להזמין כרטיסי טיסות.
רוני אלטמן: והקטע של ה WEB SERVICE רק בשביל להסביר יותר מוחשי, לדוגמה, כשבוחרים אצלי יעד טיסה, נגיד רוצים לטוס מתל אביב לברצלונה אז בנוסף לפרטי הטיסה מופק דו"ח של מזג האוויר של היעד אליו טסים.
רוני אלטמן: המידע הזה בעצם מתוקשר אוטומטית בין שני אתרים, בין האתר שלי לאתר אחר שנמצא ברשת שאני אפילו לא יודע מאיפה הוא מביא את המידע, הוא מציג את המידע הזה.
אור רון: אני בחנתי אותם.
אור רון: הם קיבלו כולם מאה.
אור רון: אבל הדבר החשוב בתוכנית הזאת זה שאנחנו המדינה הראשונה בעולם שעושה תוכנית ברמה כזאת.
ניר גיסט: אני התחלתי את העיסוקים בתחום המחשבים בגיל תשע.
ניר גיסט: בערך בגיל אחת עשרה שתים עשרה אני חושב נכנסתי לפורום המפתחים הצעירים של מיקרוסופט.
ניר גיסט: במסגרת הפרוייקט שאני מנהל אנחנו מקימים מערכת של קהילות עבור כל הקהילות של מיקרוסופט ישראל.
ניר גיסט: זה יהיה אתר אינטרנט שיישב און ליין ויבנה סביבת פיתוח ושיתוף של כל קהילות מיקרוסופט ישראל.
ניר גיסט: אני מנהל את הפרוייקט הזה.
ניר גיסט: במסגרת הפרוייקט אני מנהל צוות פיתוח שכולל גם את אביב ויניב שיושבים פה לידי, ומפתחים גם חברה מקצועית שנקראת מגן שהיא המדד הטכנולוגי של מיקרוסופט בישראל.
יניב דוד: שלום.
יניב דוד: אני יניב דוד.
יניב דוד: אני עומד בראש אחד הפרוייקטים האחרים שיש למיקרוסופט, שאנחנו מפתחים שם .
אביב רונן: שמי אביב רונן.
אביב רונן: אני מנהל עסק ל.... אלקטרונית.
אביב רונן: עוסק בפיתוח מוחות שמשמשות לניהול מערכות מסחר מקוונות.
אביב רונן: גיל שש עשרה פחות או יותר.
אביב רונן: פורום המפתחים הצעירים שאור מנהיג אותו בעצם נתן לנו פתח לטכנולוגיה שהם הציגו לפני בשם דוט נט.
אביב רונן: דוט נט.
אביב רונן: זה בעצם מתנה של מיקרוסופט.
אביב רונן: זאת אומרת, שאם אני עד היום בתור מפתח WEB הייתי מוגבל לפונקציות שאני יכול להשתמש בהן כדי לבנות אתרי אינטרנט, היום כבר אין את ההגבלה הזאת.
אביב רונן: אני יכול לפתח אתר כמו שפיתחתי תוכנה למערכת ההפעלה, שזה כוח, כוח שלא היה לי קודם.
אביב רונן: אז בזה, שוב פעם, המון תודה להרצאות שאור באמת דואג לנו להרצאות ומיטב - -
שי לי שפיגלמן: אני חייבת להגיד.
שי לי שפיגלמן: הרוח החיה של הפורום הזה זה אור רון שהוא מתנדב לכל הפרוייקט הזה.
שי לי שפיגלמן: הוא לא עובד מיקרוסופט, הוא לא מקבל על זה משכורת.
שי לי שפיגלמן: הוא פשוט נמצא שם מתוך לב רחב והמון ידע.
שי לי שפיגלמן: ובנוסף לחמש מאות ילדים שנמצאים בפורום הגוף האמיתי שצריך להודות למישהו זה לאור רון.
אור רון: קודם כל תודה.
אור רון: אני רוצה להוסיף כמה מילים.
אור רון: בכמה מקומות.
אור רון: במשרדי מיקרוסופט ברעננה, לפני כן בהרצליה, יש אולמות הרצאות מאוד גדולים מכיוון שיש כמות גדולה שמעתם של חברים פעילים.
אור רון: הפורום עצמו כולל הרבה יותר ילדים.
אור רון: מי שבא למפגשים זה סביב החמש מאות.
אור רון: דבר נוסף שחשוב להגיד, זה הפורום פתוח לכולם.
אור רון: זאת אומרת, אנחנו לא יודעים מי מצוין ומי לא.
אור רון: כל אחד יכול להיכנס.
אור רון: מביאים את מיטב המרצים, מה שכן,
אור רון: חברי הפורום הופכים בעצמם למרצים ולמובילים טכנולוגיים.
אור רון: אנחנו פונים בפרסום, ועכשיו באמצעות עזרה של משרד החינוך, ד"ר אבי כהן, אנחנו נפנה גם לבתי הספר.
אור רון: עכשיו כבר יש שיתוף פעולה רשמי.
אור רון: לא.
אור רון: זה חינם לחלוטין.
אור רון: הם מקבלים קורסי תיכנות של שבוע שלם מהבוקר עד הערב בחופשות, חינם.
אור רון: המפגשים חינם.
אור רון: כל המרצים הטובים ביותר מפרופסורים ועד אחרים מגיעים בהתנדבות כי הם מכירים את הפעילות של הפורום.
אור רון: יש משהו,
אור רון: אני לא חושב שזו אנקדוטה אלא משהו רציני.
אור רון: יניב, חוץ מזה שהוא מנהל פרוייקט לטלביזיה החינוכית, מתנדב גם לעזור לעמותת משאלת לב לקחת נערים חולים שזאת המשאלה שלהם, והוא עוזר להם ללמוד איך מפתחים משחקי מחשב שחברות המשחקים בארץ דחו אותם.
אור רון: הם לא רצו לחשוף, הוא מוכן לחשוף.
אור רון: אביב מנהל חברה שמחזיקה חברות שרתים בעולם ביניהם מגלגלים מיליוני דולרים.
אור רון: ובכל זאת הם חברים בפורום.
אור רון: הם לא היו דווקא המצטיינים.
אור רון: אנשים מגיעים, הם לא יודעים מה הם עוד יודעים לעשות.
אור רון: אנחנו רואים את הפוטנציאל - -
אור רון: אנחנו מתחילים משלב מאוד גבוה.
אור רון: לא צריך שום ידע מוקדם.
אור רון: אנחנו מתחילים דווקא מגבוה מאוד, וכשהם יושבים שנה ראשונה הם לא מבינים שום דבר, ובשנה השנייה הם מלמדים את המרצים שלהם.
אור רון: ואני תמיד מספר סיפור מאוד קצר על הדבורה שמבחינה אווירודינמית היא לא יכולה לעוף.
אור רון: הכנפיים שלה קצרות מדי, הגוף כבד מדי.
אור רון: אבל הדבורה לא יודעת אווירודינמיקה.
אור רון: ולא רק שהיא עפה, היא גם נותנת דבש.
אור רון: וזה בדיוק הסיפור.
אור רון: החברים האלה יודעים גם לעקוץ.
שי לי שפיגלמן: אני חייבת לציין, ולא נעים לי להגיד, אבל אני באמת חייבת לציין, שגם בתוכנית הזו זו היתה הפעם הראשונה שמדינת ישראל המציאה רעיון שבעצם תפס בכל העולם.
שי לי שפיגלמן: הוא זכה ב BEST PRACTICE.
שי לי שפיגלמן: זה במיקרוסופט הניסיון הכי חזק והכי מוצלח בכל העולם.
שי לי שפיגלמן: זה עולה לא מעט.
שי לי שפיגלמן: להתחיל לדבר על כסף?
שי לי שפיגלמן: זה עולה כסף.
אור רון: זו השקעה עצומה.
אור רון: ואנחנו עכשיו גם נעזור לדרום אפריקה, לטורקיה, למדינות אחרות לשכפל.
שי לי שפיגלמן: מיקרוסופט העולמית ביקשו את הסיוע של אור רון להקים פורומים כאלה בכל העולם.
שי לי שפיגלמן: מיקרוסופט עצמה משקיעה והולכת להשקיע בחמש השנים הקרובות מאתים וחמישים מיליון דולר ברחבי העולם בפיתוח תוכניות ועידוד תלמידים בתחום הטכנולוגיה.
שי לי שפיגלמן: בארץ אנחנו מגיעים למיליון דולר.
שי לי שפיגלמן: אפילו קצת יותר.
שי לי שפיגלמן: זה כל מיני יוזמות של אנשים חכמים עם רעיונות חכמים.
שי לי שפיגלמן: המקרה של פורום ג'וניור דוט נט או פורום מפתחים צעירים זה של אור רון ומיכל גבע.
שי לי שפיגלמן: זה התחיל עם מיכל גבע, קולגה שלי במיקרוסופט.
שי לי שפיגלמן: שהרימו את הרעיון הזה.
שי לי שפיגלמן: זה הכל יוזמות מקומיות עם אנשים שמגיעים עם יוזמות ייחודיות אנחנו מפתחים אותם.
שי לי שפיגלמן: ה WEB SERVICES זה בעצם הרעיון של ד"ר אבי כהן, תסלח לי שאני מפרגנת לך.
בר ישראלי: אני רוצה להגיד שכל התוכניות האלה שראינו בסוף כמו של סיסקו וכמו של מיקרוסופט שהן מאוד מבורכות ובטח היו נוספות כאלה, מתבססות בגדול על תחום מדעי המחשב.
בר ישראלי: הם נכנסו דרך הפיקוח על מדעי המחשב.
בר ישראלי: וכרגע משרד החינוך בעקבות החלטה של המרכז הפדגוגי, להגדיר את מדעי המחשב כמקצוע לא מדעי, בעצם זו החלטה חדשה, גדע את הענף שעליו אנחנו יושבים.
בר ישראלי: יש כבר בתי ספר שפיטרו מורים למדעי המחשב.
בר ישראלי: יש בתי ספר ששנה הבאה כבר לא ילמדו מדעי מחשב, כמו למשל - -
בר ישראלי: זה החלטה שהתקבלה.
בר ישראלי: בעצם זה הורס את כל תוכניות מדעי המחשב שמתבססות עליהן.
חנה ויניק: משפט אחד.
חנה ויניק: הנוער הנפלא שיושב כאן, אותם גופים שחלקם יושבים כאן ואחרים לא, והם כולם פועלים בעידוד המשרד, בתמיכת המשרד, בזיקת המשרד.
חנה ויניק: כולם מדווחים על עלייה במספר התלמידים שמשתתפים.
חנה ויניק: ולא רק מספר התלמידים עולה, אלא עולה גם מספר הגופים שמעורבים.
חנה ויניק: כך שההיגיון אומר שהתקנות היו צריכות לגדול.
חנה ויניק: אבל לא רק שהן מידלדלות, אלא עולה מספר הגופים ומספר התלמידים שנהנים.
חנה ויניק: רק שלושת הדוגמאות האחרונות בעצם מהווים דוגמה למעורבים של גופים שבאים עם משאבים.
חנה ויניק: צריך לקיים דיון פעם אחת ברצינות.
חנה ויניק: לא, אני אומרת, זה עולה, ואנחנו רוצים שזה יעלה וחייבים למצוא פתרון לעלייה הזאת.
מל פולישוק-בלוך: זה ששמעתי עכשיו שהולכים לסגור את התחום הזה זה בכלל צריך לטפל בזה, תכף נראה איך.
מל פולישוק-בלוך: אבל מה שאמרנו פה בישיבה של ועדת מדע וטכנולוגיה, יותר מפעם אחת, ביותר מישיבה אחת, בשיתוף עם כל הגורמים הרלבנטיים, שצריך להיעזר בחברות האלה כדי להציל את הדור הזה.
מל פולישוק-בלוך: ואני אומרת להציל, כי המערכת לא עושה את זה מספיק.
מל פולישוק-בלוך: זה בלשון המעטה מאוד.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר, קודם כל, אני מודה לכם, חברה צעירים ואלה שליוו אותם ואלה שיוזמים ומדריכים, אתם באמת כולכם עושים עבודה נפלאה, כולל אלה שהולכים שם.
מל פולישוק-בלוך: אבל אני גם רוצה להודות למאיה, ותודי לה בשמי, נורית, למאיה לוי ממוזיאון המדע, שעזר לנו בתחילת הדרך לארגן את הישיבה הנהדרת הזאת.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו ראינו שיש לנו תקווה, שיש עתיד במדינת ישראל, רק צריך לעשות את הכל שהתקווה הזאת תהיה נחלתם של כמה שיותר רבים במדינת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: וברוח אופטימית זאת, אני רוצה להודות לכל מי שהשתתף פה, במיוחד לכם החברה הצעירים.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו מחכים לאנשים האחרים שבשער אז ננצל את ההזדמנות ובינתיים נראה מי יושב איתנו.
מל פולישוק-בלוך: הישיבה הזאת נקבעה כבר מזמן ופשוט מסיבות טכניות זה נדחה, אבל אחרי שאנחנו היינו באריאל בסיור אני התלהבתי וחשבתי שכדאי שכמה שיותר עיריות תכרנה את התוכנית שתיכף נשמע עליה.
מל פולישוק-בלוך: התזה שלי פה בועדת המדע אומרת שהטכנולוגיה, המדע, המידע, הם הכלים העיקריים שלנו במאה ה-21, אנחנו הגענו לתקופה שבה המשאב העיקרי של מדינת ישראל זה אותו הון אנושי, אותה קופסה שחורה או לבנה, תלוי בראייה, מלאה או ריקה, איך שתקראו לזה, חיובית או שלילית, תלוי מה אנחנו עושים עם זה, והגענו לתקופה שמה שאנחנו נעשה עם ההון האנושי שלנו זה מה שיקבע את העתיד של המדינה.
מל פולישוק-בלוך: ואני חושבת שעם הכוחות שיש פה במדינת ישראל, עם היכולת העצומה, עם הפוטנציאל האדיר הזה, אנחנו נעשה עוול לנו ולילדים שלנו אם לא נעשה בזה שימוש.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמצאנו כאן כלי יוצא מן הכלל, עשוי היטב וחובתנו להפיץ את זה.
מל פולישוק-בלוך: קיוויתי שיהיו פה יותר ראשי עיר, אבל אני מבינה שראשי הערים שלכם סומכים עליכם שאתם תביאו את הרעיונות.
מל פולישוק-בלוך: צריך את החזון של ראש העיר אבל בלי האנשים בשטח זה פשוט לא יתבצע, אז התפקיד שלכם זה לבוא עם החזון, להדביק בחיידק הזה את ראש העיר שלכם ולהראות לו שיש כלים ויש עשייה ואני בטוחה שהאיש הזה יתנדב לבוא לכל ראש עיר כדי למכור את מרכולתו.
2482: ראשית אני רוצה לתת לכל אחד מהמשתתפים את המצגת, יש פה את כל הנקודות שאני רוצה להציג, מהחזון דרך המימוש ודרך ההרחבה של זה גם במובן של הפיזיביליטי הכלכלי וגם לקבלת החלטות ברמה לאומית, מה צריך לעשות מעבר להצגת פרוייקט של מה עשינו.
מל פולישוק-בלוך: אני מציעה שתתחיל במצגת שלך ואחר כך נדבר על הרמה הלאומית ומה אפשר לעשות מעבר.
2482: באריאל כמודל לאומי עשינו גם את כל העבודה הזאת.
2482: אנחנו בעיקר מראים את מערכות החינוך, המערכת הכי תשתיתית שיש בישראל עם כל הכבוד לכבישים וכל הכבוד לגשרים, זה החינוך.
2482: אם אין חינוך לא יהיה לנו דור עתידי ועל כן הפרוייקט שנקרא "עיר חכמה" מושתת, אתם תיכף תראו בתום הסרט הזה את הרציונאל שלו.
2482: הנה נגמר הסרט, שתי דקות.
2482: אנחנו נרוץ קדימה עם השקפים.
2482: כולם מדברים על פער דיגיטלי, כולם יודעים לאתר את זה, כולם יודעים להגיד מה הסימפטומים, אבל איך אנחנו מתמודדים עם פער דיגיטלי זאת השאלה.
2482: מה אנחנו עושים כדי לצמצם ובאיזה דרכים את הפער הדיגיטלי וזה הרעיון שאותו אני מוליך שבע שנים, שבע שנים איך להביא לידי כך שאתה משדרג קהילה, אתה משדרג את כוח האדם, אתה משדרג את הגורם האנושי, הטכנולוגיה צריכה לשרת אותו ולא להיפך.
2482: אנחנו מדברים על "עיר חכמה" כדוגמת סינגפור, כולם מדברים על סינגפור 1, אני התחלתי לעשות אריאל 1.
2482: המודל הוא סוציולוגי, הוא לא טכנולוגי, הוא מנצל טכנולוגיה אבל הוא בא לשים אותנו, את התושבים, במרכז העשייה.
2482: מה הם המרכיבים של הפרוייקט.
2482: אנחנו מדברים על תשתיות.
2482: התשתית יכולה להיות DSL, יכולה להיות כבלים, יכולה להיות ויירנס.
2482: הטכנולוגיה והתכנים משתנים לפי שלושת הסיגמנטים.
2482: סיגמנט אחד זה החינוך, סיגמנט שני זה הרשות, הממשל המרכזי והמקומי, והסיגמנט השלישי זה הקהילה, זה אנחנו, הקישוריות שבינינו.
2482: מה אנחנו בדקנו, ופה לכל ראש עיר, לכל מנמ"ר אני מציע לעשות, קודם כל סקר ישובי, כמה בתי אב יש, איך הם מחולקים, מה החתך הסוציו-אקונומי, מה מערכת החינוך עושה, איך אנחנו בודקים למי יש מחשב ואיזה סוגי מחשב, מה אנחנו בודקים מבחינת היכולות שלהם והחתך הסוציו-אקונומי הוא חשוב מאוד.
2482: כי כשאנחנו מדברים על הפער הדיגיטלי זה לא חוכמה להגיע ל-50% שלהם יש מחשבים, אנחנו מדברים על ה-50% אלה שאין להם, איך אנחנו אותם לוקחים ואיתם סוגרים את הפער הדיגיטלי כי החזקים ירוצו קדימה, אין לנו בעיה עם אלה שישנם, יש לנו בעיה עם אלה שאין להם.
מל פולישוק-בלוך: אמרת ש-50% מתושבי אריאל אין להם מחשב?
2482: לא, אני אומר שאלה שמחוברים לפס רחב.
מל פולישוק-בלוך: לכמה כאלה אין מחשב?
שמואל רפאלי: 15-20% החלק הארי שלהם זה אנשים מבוגרים מאוד.
2482: אבל גם המחשבים שישנם הם לא יכולים לקבל פס רחב כי זה מחשבים ישנים, אתה צריך לשדרג אותם ולכן תראו מה אנחנו עושים פה כדי לעשות שידרוג של כל המחשבים.
2482: הרי לא כל פעם נקנה מחשב חדש, אז אנחנו משתמשים ברשת והרשת יש לה שרת, חוות שרתים ששם אנחנו שמים את התוכנה שמאפשרת לעשות את המחשב מחשב רשת שהוא מחשב טיפש כי המוח יושב על השרת המרכזי ואז שידרגנו בלי לתת תוספת עלויות לתושבים שאין להם כסף במצב הכלכלי הקשה של המדינה.
מל פולישוק-בלוך: לגבי משרד התקשורת, הם עושים בעיה בלהפעיל את המערכת או שאתה מסתדר איתם?
2482: יש לי קמ"ט תקשורת שכל פעם ממציא פטנט חדש כיוון שהרשת הזאת היא אינפרא רד אין פה קרינה אז הוא לא יכול לעשות לי שום דבר, אני לא צריך לקבל שום אישור כי על פס אור אין לו סמכויות לפי החוק למנוע.
2482: מצד שני אם את הולכת לדברים אחרים אז יש את הרגולטור, משרד התקשורת, אבל הואיל ואני קיבלתי רשיון, היחידי בארץ, לעשות את הוטה סייד של כל הדברים הללו, אז אנחנו הולכים להפעיל פה במסגרת הפרוייקט של הנשיאות כל מיני דברים.
2482: עכשיו פתאום נזכרו ובאו אלי, מה פתאום אני מפעיל את הרשת כי קיבלתי אותה באופן זמני, הזמניות נגמרה כשאופק גמר את הפרוייקט, אז עכשיו אני אומר, מה, תהרוס את זה?
2482: אז כל הענין של הפקידות והאנשים שיושבים על הרגולציה, זה צריך לקבל טיפול כאן, לפי דעתי גם בכנסת, כדי לאפשר את הסרת החסמים.
2482: צריכים לאפשר הסרת חסמים.
מל פולישוק-בלוך: מה מפריע לכם להתחבר לרשתות שקיבלו אישור כמו בזק, כבלים וכו'.
2482: זאת שאלה מאוד חשובה.
2482: אנחנו היום נמצאים במשא ומתן עם בזק ועם הכבלים, אני ישבתי עם רם בלינקו וישבתי עם מנכ"ל בזק אמנון דיק שהם באו אלינו לראות את כל התשתית ומה שעשינו ושתי החברות האלה, גם הכבלים וגם בזק מעוניינות עכשיו לחבור ביחד כי הם מבינים שמבחינת הביזנס שלהם בעתיד אם הם לא ילכו לכיוון הזה הם יקרסו ולכן הם רוצים להגיע קודם ולראות איך לעשות חיבור בין ההיבט הכללי של המדינה לבין ההיבט הכללי שהזרז, הסטימיולייטר זה בעצם התושבים.
2482: כל החוכמה לא נמצאת רק בירושלים, היא נמצאת אצל התושב ועיר יש לה עושר שיכול לזוז.
מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת אין מגבלה שתעשו את זה דרך בזק והכבלים, זה ענין של הסכם.
2482: כרגע לא, יותר מזה, חברת אינטרנט זהב למשל אמורה לקבל אישור, או חברות נוספות, ממשרד התקשורת, לפי דעתי זה יגביר את התחרות, יוריד את העלויות ללקוח, התושבים ישלמו פחות ויקבלו הרבה יותר שירותים והם יצמיחו את כל טכנולוגיית המידע מקרב הציבור ואל רק ממערכת של פקידות.