GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניר קפלושניק: אני הייתי מצפה שממשלת ישראל כמו שעודדה בזמנו את הייצוא החקלאי, והיו נציגים של חקלאים בשגרירויות, שיהיו נציגי הייטק בשגרירויות שידעו לדבר, שיתנו להציג, שיתנו דרך לחברות האלו להגיע לחו"ל, כי הם לא יכולים להגיע לחו"ל.
מל פולישוק-בלוך: ברור, תודה רבה.
חנן אכסף: עושים כאן הפרדה בין היי טק לאו טק, אני רוצה להגיד שהיי טק זה לא תעשייה, זה לא מוצר, זה תהליך.
חנן אכסף: כל מוצר אפשר לייצר בהיי טק, נעליים, מזון וכו', כדאי פעם אחת להתרגל לעניין הזה.
חנן אכסף: תעשיית היי טק, כל ישראל צריכה להיות תעשיית היי טק, נקודה, צריך פעם אחת להתרגל לעניין הזה.
חנן אכסף: כל מוצר שהוא מוצר טוב, אמין, באיכות גבוהה, והוא בר תחרות, הוא היי טק, זה דבר ראשון.
חנן אכסף: לגבי נושא שהתייחסו לתחרות, כמובן שאנחנו לא כמו מדינות כאלה עם כוח אדם זול, חבל אפילו להתאמץ בכיוון, הכיוון הנכון שאותו לקחו מדינות שהזכירו אותן, סינגפור, טיוואן, ההבדל הוא במנוף הקפיטאלי.
חנן אכסף: אם אתה משקיע בתעשייה בעמדת עבודה עשרים וחמישה אלף דולר, אז הוא גם מייצר פחות או יותר עשרים וחמישה אלף דולר פר קפיטה.
חנן אכסף: אתה משקיע מיליון, כמו אינטל, הוא מייצר מיליון דולר לעובד, ואז השכר שלו הוא לא רלבנטי.
חנן אכסף: השכר פשוט לא רלבנטי אם הוא מקבל שישים אלף או מאה אלף, הוא לא רלבנטי.
חנן אכסף: מה זה אומר?
חנן אכסף: זה אומר שאתה צריך להיכנס בתעשיית השקעות קפיטאליות כבדות מאוד, בשביל להתמודד עם המזרח.
חנן אכסף: דוגמא של מפעלי שלבים, אם רוצים לראות את הדוגמאות של מה שעשתה טיוואן, מה שעשתה דרום קוריאה, אתם מקבלים מיד את הדוגמא הזאת.
חנן אכסף: קפיטל צריך לגייס ואז עם הרבה כסף ומעט אנשים, ואין לנו הרבה אנשים, עם מעט אנשים טובים והרבה כסף, אז אתה מתחרה בעולם, וזה צריך להיות המפתח להצלחה.
חנן אכסף: בשביל להגיע לכסף, אתה צריך לארגן את החברות הרב לאומיות, אמרתי בזמנו לשר האוצר, בסינגפור יש אלף חברות רב לאומיות, כאן כמה עשרות, וזה המפתח הגדול.
חנן אכסף: להביא אותם לכאן, אני יודע שהאוצר חושב על תוכניות, כמו אירלנד, כמו מקום אחר.
חנן אכסף: אני לא רוצה כאן לסתור מי שחושב שיש מקום רק לחברות גדולות ואין מקום לחברות קטנות, לכולם יש מקום, יש לקטנות ויש לגדולות, זה מיץ של הכול, אבל בשביל להתחרות באמת בעולם, צריך את הגדולות, צריך להביא את המשקיעים הגדולים, צריך ליצור להם את התנאים, כמה שיעשו את זה יותר מהר, יותר טוב.
מל פולישוק-בלוך: היה אצלנו בוועדה טומי מרפי, שאתם הבאתם לפני כשנה, והוא גם המליץ לא על הבין-לאומיות הגדולות, דווקא על בינוניות וקטנות.
מל פולישוק-בלוך: הוא אומר פיליפס באה לאירלנד ועוזבת, הכול קורס.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים להתבסס לא על הכי גדולות, אבל יש מקום לכולם כמו שאתה אומר.
אסתר סקורניק: צריכה להיות וועדה שאפשר יהיה לערער בפניה, מוצרי חו"ל שהועדפו, למרות שהיו מוצרים פחות טובים, משום שהיו אנשים עם קשרים, צריך להיות איזה שהוא מקום שאפשר יהיה לערער על החלטות כאלה.
אסתר סקורניק: הנושא של דמי אבטלה, ישנם אנשים שמתקיימים בארץ מדמי אבטלה, אנשים מפוטרי הייטק, שמקבלים דמי אבטלה, לא עושים שום דבר בתקופה הזאת, צריך למצוא דרך לתת להם לעשות תמורת אותו כסף והם יכולים לעשות גם בפער דיגיטאלי, גם בהדרכות במתנ"סים, גם במקומות כמו בתי חולים, כל מיני מקומות שצריך את כוח האדם –
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להמשיך מהמקום שלך, אני לא אוכל לתת לכולם לדבר, אני ממש מתנצלת, אבל לפחות לא באוזני השר.
בנימין נתניהו: אתם יכולים לדבר כמה שאתם רוצים, בעוד תשעים שניות אני כבר לא פה.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לגבי המשפט האחרון, כי אני חושבת שהוא חשוב.
מל פולישוק-בלוך: זה גם אתה התחלת ואולי זה מסכם.
מל פולישוק-בלוך: יש לנו כאן מכלול של דברים, מכלול של בעיות, אבל הנושא של הכשרת כוח האדם במדינת ישראל, אני חושבת שהוא צריך להיות בראש מעיינינו.
מל פולישוק-בלוך: מפעל הפיס, יש לך קשר עם מפעל הפיס, למשרד האוצר.
בנימין נתניהו: לא טוב,
מל פולישוק-בלוך: אז בוא תשפר אותו, אנחנו היינו בועדת הכלכלה דווקא במפעל הפיס, והם בונים היכלי פאר, הם בונים עוד ועוד אולמות, במקום לשים את הדגש על התוכן.
מל פולישוק-בלוך: יש אשכולות פיס, בניינים מפוארים.
מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת מי כתב לי את הפתק, אבל תנו תוכנות לימוד, או תשכנעו את הדירקטוריון של מפעל הפיס, יש לו שם הרבה מאות מיליונים, להשקיע בתכנים, בבני אדם, לא רק במבנים ובחוץ.
איציק כהן: יש שני דברים, אדוני השר זה חשוב לשמוע, יש כמה פלטפורמות שאנחנו יצרנו כאן, שכל העולם רוצה את זה.
איציק כהן: אנחנו עומדים באוגוסט לפרסם בראשותו של החשב הכללי מכרז של כרטיס חכם וזה ייחודי בעולם, כולל כל הפלטפורמה שיצרנו במרכבה, ולא מרכבה בתור משהו של אי.
איציק כהן: אר.פי.
איציק כהן: אלא בכלל כל המתכונת בנושא של ממשל זמין, האו"ם רוצה את זה, מדינות דרום אפריקה רוצות את זה.
איציק כהן: ההנחיה של החשב הכללי, אנחנו לא מתחרים במשק, אנחנו לא הולכים להתחרות במשק, כל החברות, כל בתי התוכנה, גם הגדולים וגם הקטנים, מסוגלים לקחת את המוצרים האלה, והעולם רוצה את זה.
איציק כהן: היה לנו מפגש לפני כמה זמן עם אנשים באו"ם והעולם רוצה את זה, דרום אפריקה רוצה את זה, אז בואו, תיפתחו לכיוון הזה.
איציק כהן: יש כאן עולם ומלואו, המסר המרכזי הוא, בואו נעשה הפסקת אש בתביעות משפטיות, זה הכי חשוב, תנו לנו לעבוד.
מל פולישוק-בלוך: אם שר האוצר רוצה לסכם, בבקשה.
בנימין נתניהו: קודם כל אני רוצה להודות לכם, אני הייתי בכנס של מכון מחקר מאוד משפיע בארצות הברית בעיקר בתחומי הכלכלה.
בנימין נתניהו: ישבנו שם בקולורדו, היו שם כמה אנשים שקיבלו פרסים.
בנימין נתניהו: ישבו שם מאה חמישים איש ודיברו, כמה אנשים הציגו, עשר דקות, עוד עשר דקות ואחר כך כל היתר מגיבים.
בנימין נתניהו: הזמן לתגובה הוא דקה וחצי, אני התקנאתי בהם, פשוט אתה יכול לשמוע, כולם יושבים ושומעים כי הם רוצים לשמוע מה הוא יגיד, זאת אומרת אין התנצחות, אין שום דבר.
בנימין נתניהו: אמרתי למה אין לנו בישראל את זה, יש לנו.
בנימין נתניהו: אז אני רוצה להודות למלי פולישוק בלוך, שהביאה לנו את אוויר הפסגות של קולורדו הנה, אני רוצה להודות לכם כי שמעתי פה, ואני לא אומר את זה מהשפה אל החוץ, הרבה דברים לדעתי מאוד חשובים, כמה רעיונות מאוד מעניינים.
בנימין נתניהו: אני רוצה לנסות לגעת במסגרת הכללית, או לפחות להגיד לכם איך אני תוקף את הבעיה.
בנימין נתניהו: השאלה המרכזית היא, הכלכלה זזה במהירות עצומה, היום הקומוניקציה זזה במהירות האור.
בנימין נתניהו: המוצרים והשירותים נעים אם לא במהירות האור, לא רחוק מזה, מהירות גדולה מאוד.
בנימין נתניהו: אם מישהו מייצר משהו יותר טוב בתאילנד, לא תעצור את זה, אין חומות, אין שום חומה.
בנימין נתניהו: זה הולך ונעשה יותר ויותר מהיר ויותר ויותר פתוח ויותר ויותר תחרותי.
בנימין נתניהו: על כן השאלה היא איך אנחנו מייצרים לא בסיס לתחרות לשנה הבאה, איך נעבור את השנה הבאה, אלא איך נייצר בכלל את הכלים להתמודד, ברגע זה אני אומר בתא שטח, בתא זמן של עשרים השנים הבאות.
בנימין נתניהו: פחות או יותר ההחלטות שאנחנו יכולים לקבל, מתוך הנחה שמה שאנחנו צריכים כרגע, אנחנו יכולים לצפות עשר שנים, מכסימום עשרים שנה, אני לא חושב שמעבר לזה.
בנימין נתניהו: היה קשה מאוד ללכת עשרים שנה אחורה ולצפות מה שמתרחש ברגע זה.
בנימין נתניהו: אבל עשרים שנה זה טווח תכנון.
בנימין נתניהו: ברור לגמרי, וזה ברור לי לחלוטין, בואו נגיד שזו אכסיומה שאם לא מקבלים אותה, אז מכאן אנחנו מתבגרים על המקום.
בנימין נתניהו: ברור לי לגמרי שכמה שלא תתכנן, לא תוכל ואין שום דרך להיות מסוגל להחליף את כוחות השוק.
בנימין נתניהו: זאת אומרת אנחנו לא נוכל לתכנן כממשלה, יותר טוב מאשר כל אחד מכם בנישה שלו יוכל לתכנן.
בנימין נתניהו: לכן המבחן של כלכלות בראש ובראשונה לקחת את שכבת היזמות, המבחן של כלכלה, של מדיניות כלכלית, זה לא חשוב אם זה אירלנד או נפאל, אפילו סין, זה נשמע לא הגיוני, המבחן של כלכלות הוא לקחת את שכבת היזמים ולתת לה דרור שהיא תוכל לרוץ קדימה.
בנימין נתניהו: לא הרכש, לא שום דבר, זה הכול נגזרות של מה אני עושה בשכבת היזמות.
בנימין נתניהו: כל הכלכלות שאני מכיר, ואני חושב שאני מכיר היום את כולן, ודיברתי עם אנשים שבנו אותן.
בנימין נתניהו: יש לי חבר, שהיה ראש ממשלה, שאלתי אותו מה עשית כדי להזניק את המדינה הזאת, אמר לי הזמנתי מאה אנשי עסקים ברמה גבוהה, מאה קטנים, מאה בינוניים.
בנימין נתניהו: שאלתי מה אתם צריכים, כל המדיניות הכלכלית שלי, כל השאר זה הפרעות.
בנימין נתניהו: לכן המדיניות, הפועל היוצא של מה שאמרתי עכשיו, שאם אתה רוצה להתחרות בכלכלה החופשית והפתוחה הזאת, אנחנו חייבים לייצר אקלים מקרו כלכלי, מכסימום חופשי, בדרגות חופש מכסימליות, לתחרות של יזמים, שבוודאי ימצאו בעוד שלוש שנים נישות אחרות לגמרי.
בנימין נתניהו: פתאום מתגלה שהנשים החרדיות מסוגלות לעשות משהו שמי יודע.
בנימין נתניהו: אנחנו לא יכולים לדעת כל דבר, הדבר המיידי והחשוב ביותר, וזה אנחנו עושים בשנה ורבע האחרונות, למעשה גם בשנה הקרובה וגם בשנה לאחריה, זה ליצור מצב שישראל נמצאת, במצב שהמדינות האלה שהביאו את ההון, הם הביאו את ההון קודם כל, כי האקלים המקרו כלכלי היה פתוח.
בנימין נתניהו: אתה הבאת לי את הברושורה של סינגפור, הם היו מאחורינו, רק לפני עשר שנים, הם היו מאחורינו.
בנימין נתניהו: והברושורה של סינגפור, אתה זוכר מה כתוב שם?
בנימין נתניהו: היתרונות שלנו – מספר אחד – חופים פתוחים, מספר שתיים – אין מסים, מספר שלוש – אין בירוקרטיה וכו' וכו'.
בנימין נתניהו: קודם כל את זה, אני אתן לך אקלים מקרו כלכלי מאוד חופשי.
בנימין נתניהו: זה הופך להיות תנאי סף, אלה תנאי סף.
בנימין נתניהו: זה לא מדיניות, זה לא אידיאולוגיה, זה לא שום דבר, זה תנאי סף להיות בחבורה שמתחרה.
בנימין נתניהו: אנחנו חייבים להיות בראש הרשימה, אנחנו לא יכולים להיות בתחתית של הרשימה, אנחנו גם לא יכולים להסתפק ולהיות – אנחנו חייבים להיות בעשרה הראשונים, בדרגות החופש בחמישה הראשונים, אם לא נהיה, אף אחד לא יביא את מה שאתה מדבר.
בנימין נתניהו: אף אחד, אין משקיע בעולם שיעשה את זה.
בנימין נתניהו: תוקל לקחת אותו, לשדל אותו, לשחד אותו קצת, עם ענק כזה או אחר, הוא לא יבוא.
בנימין נתניהו: לא יבואו מאות חברות גדולות, שלא לדבר על הפלנקטון הקטן מלמטה, לא יבואו, אם האקלים הכלכלי איננו אקלים של כלכלה חופשית באמת, ולא מן השפה אל החוץ.
בנימין נתניהו: אנחנו עושים את זה, ולפי בדיקות של שני מכוני מחקר עולמיים, אנחנו בשישה חודשים, בינתיים עברו עוד, לא ראיתי את הדוח הבא, קפצנו ממקום שלושים וחמש בדרגות החופש, למקום עשרים ותשע, אבל אנחנו עושים את זה, על ידי צמצום דרסטי של הוצאות הממשלה, של פתיחת מונופולים לתחרות, למשל בעוד עשרה ימים אם לא נגיע להסכמה, נפתח את הנמלים שלנו, לחלק מכם זה חשוב, לתחרות.
בנימין נתניהו: למשל הורדת מיסוי, ברוחב החזית, בעוד שעה וחצי אנחנו הולכים לחוקק כאן חוק, שמוריד את מס החברות משלושים ושישה לשלושים אחוז בשנתיים וחצי וכדומה.
בנימין נתניהו: היום אנחנו מורידים את מס ההכנסה, הורדנו את המע"מ, כל שרשרת העלויות חייבת להיות יותר נמוכה, כדי שתהיה יותר נמוכה, העלויות צריכות להיות נמוכות, פירוש הדבר כיווץ הממשלה זה כיווץ המונופולים, וסיוט לכוחם של איגודי העובדים שסוידו בכל המדינות שדיברנו עליהם, בכל המדינות, חד וחלק ותשתיות כמובן.
מל פולישוק-בלוך: אבל אתם משקיעים רק בתשתיות פיזיות.
בנימין נתניהו: עכשיו אני רוצה לגעת בתשתית השנייה שדיברת עליה, כי אני מסכים איתך וזה השאלה של – מעבר לתשתיות הפיזיות, אגב, לא הייתי מזלזל בזה.
מל פולישוק-בלוך: חלילה, אבל לא מספיק.
בנימין נתניהו: מדינה שצומחת בקצב מטורף, פורטוגל, למה?
בנימין נתניהו: אין שם הייטק, אין שם כלום, יש שם פירות ים, ככה אומרים ותיירות.
בנימין נתניהו: עשו שם דריל של כבישים מהירים ופתחו את הקרקעות וזה טס.
בנימין נתניהו: התשתיות הפיזיות הן חשובות, אנחנו עדיין במצב שאנחנו צריכים לנייד סחורה, מה שהם לא מוצרים - עדיין צריכים לנוע על הכבישים, בנמלים וכו'.
בנימין נתניהו: אנחנו גם נפתור את בעיית הפריפריה אחת ולתמיד, השאלה הזאת של האם אנחנו צריכים לתת סבסוד לפריפריה, פשוט צריך לבטל את המושג של פריפריה ובתחבורה מהירה זה מתבטל מאליו, וערך הקרקעות כבר יעשה את שלו.
מל פולישוק-בלוך: למה באמת להגביל צפונה לכרמיאל ודרומה לבאר שבע?
מל פולישוק-בלוך: תפתח את זה,
בנימין נתניהו: בסופו של דבר אנחנו מדברים על דבר אחד, שיהיה לכם ברור, זה יעלם עוד מעט, במדינת הכיס הזאת, זה אבסורד, אבל זה ייגמר.
בנימין נתניהו: אבל זה לא אבסורד אם אתה צריך לקחת ארבע שעות כדי להגיע לקריית שמונה, או חמש, זמן.
בנימין נתניהו: הזמן הולך להצטמצם באופן רציני.
בנימין נתניהו: התשתית הלא פיזית, תשתית הידע והמיומנות, זה דבר שאנחנו הולכים להשקיע בו, משום שאנחנו בהתדרדרות גדולה מאוד.
בנימין נתניהו: זאת אומרת אתם נמצאים על שובל של דברים שהולכים ומתבטלים.
בנימין נתניהו: אם אנחנו לא נעשה פה מהפיכה, כל הבסיס שאנחנו מדברים עליו יעלם.
בנימין נתניהו: בתשתיות האלה מערכת החינוך שלנו נמצאת בגסיסה איטית אבל בטוחה.
בנימין נתניהו: אלה מכם שיש לכם ילדים קטנים ואתם הולכים לבתי הספר, כדאי שתכנסו לכיתות ותראו מה קורה שם.
בנימין נתניהו: שוב, זה בעיה של העדר מריטוקרטיה, והעדר המילה הזאת שעדיין לא מצאנו לה תרגום לעברית, accountability אתה מקדם מורים לפי ותק, אתה מקדם מנהלים לפי ותק, אתה בוודאי לא מקדם אותם לפי הישגיות, זה כמו במס הכנסה, שגילינו לתדהמתנו, איתן רוב ואנוכי, שמקדמים את האנשים לפי מספר השומות שהם פותחים.
בנימין נתניהו: מה זה מעניין בכלל?
בנימין נתניהו: זה דבר לא יאומן, אז תפתח עוד תיקים, מה זה מעניין?
בנימין נתניהו: מה עם התוצאה?
בנימין נתניהו: מה עם התוצאה של חינוך הילדים, זה דבר נורא.
בנימין נתניהו: שרת החינוך ושלמה דוברת עשו דבר גדול מאוד והבסיס שלו והלב שלו זה לקחת בסופו של דבר מגן הילדים בואכה לגמר תיכון, בואכה סף האוניברסיטה, זה השינוי הגדול, זה לייצר בחינות תקופתיות, לא רק בסוף הלימודים בסטנדרטים אחידים וגם שניתן להשוות אותם לעולם, ואנחנו בפיגור, אנחנו בתחתית הOACD כרגע, מתחת, אנחנו, המורים שלנו עוד יותר מתחת.
בנימין נתניהו: לעשות סטנדרטיזציה קודם כל של הבחינות, של ההישגים, ההישגיות הנדרשת ולקדם.
בנימין נתניהו: יש לנו שש מדינות כרגע שאתה יכול לבחון אותן, הם עשו את זה בשלוש שנים.
בנימין נתניהו: את הכלכלה אגב סובבנו בשנה, כלכלות ניתן לסובב בשנה, אנחנו די מסוגלים לעבור ממינוס אחד, נניח, הערכה, לסביבות הארבעה אחוז לשנה, זה כמעט ולא היה, אבל זה היה בשתי כלכלות עד היום, יעילות הסיבוב על ידי שינוי מבנה.
קריאה: לא היה דבר כזה,
בנימין נתניהו: תבדוק שלושים שנה אחורה, תמצא, אבל מהירות הסיבוב היא בכלכלה היא ידועה, אנחנו כנראה הכי מהירים שהיו.
בנימין נתניהו: בגלל השינויים המבניים שאנחנו עושים, לכלכלת שוק, אבל אתה חייב להכניס את האלמנט של הישגיות וaccountability - במערכת החינוך שלנו במהירות.
בנימין נתניהו: היא כרגע נשלטת על ידי מצד אחד בירוקרטיה וארגוני עובדים מהצד השני וזה ברור שזה מביא אותנו לשבירה.
בנימין נתניהו: כמו שזה מביא כלכלה לשבירה, זה מביא מערכת חינוך לשבירה.
בנימין נתניהו: זה יצטרך להשתנות, אינני יודע במה זה כרוך, זה בכלל לא משנה במה זה כרוך.
בנימין נתניהו: כמה שביתות, אני מקווה שלא יהיה בכלל, לא משנה.
בנימין נתניהו: כמו שעם הנמלים, זה פשוט לא משנה, כי אנחנו לא נהיה המדינה האחרונה בעולם שיש לה שני נמלים בבעלות הממשלה, שאתה יכול לסגור אותם, אין דבר כזה.
בנימין נתניהו: בסין הקדימו אותנו, היו לה שבעה נמלים כאלה, אבל היום הם נפרדים מכולם, ואז המעצמה הגדולה ביותר עם נמלים כאלה,זה ישראל, עם שניים, אין יותר.
בנימין נתניהו: זה לא יהיה, אי אפשר להתקדם בתנאי הראשון שדיברתי, בלי זה אי אפשר להתקדם לתנאי השני, כלומר שינוי יסודי של התשתית האנושית.
בנימין נתניהו: אני דיברתי על שינויים טריוויאליים אבל הכרחיים, במערכת החינוך, זה גם שהמורים יפוטרו ויקודמו בהתאם להישגים שלהם, וגם המנהלים, על סטנדרט אחיד.
בנימין נתניהו: אנחנו נצטרך לעשות שינויים לא קטנים גם בהשכלה הגבוהה, וזה יותר נוגע בתחום השלישי שאני תכף אגע בו, שהוא לדעתי חיוני.
בנימין נתניהו: כלומר במסגרת השינוי הזה, מה שאתם שומעים עם להבה או הפער הדיגיטאלי, סגירת הפער הדיגיטאלי, זה נושא גם בתוך הממשלה וגם על ידי גופים חיצוניים.
בנימין נתניהו: סינגפור זו דוגמא שאפשר ללמוד מהם, אנחנו לא צריכים להמציא שום דבר.
בנימין נתניהו: ונשקיע בהיקפים גדולים מאוד בעניין הזה.
בנימין נתניהו: חומר גלם, בני אדם, מוחות, מכשירים יסודיים, זאת אומרת אנחנו פותחים את הכלכלה ואנחנו צריכים לעשות אפ גריידינג עצום של החינוך, על ידי אותו עיקרון של הכלכלה אגב, וזה דגש על הישגיות.
בנימין נתניהו: אתה חייב להשיג, אתה חייב ללמוד גם להיכשל ולקום מחדש ולנסות שוב, ולמצות את הפוטנציאל שטמון בך.
בנימין נתניהו: עכשיו אנחנו באים לדבר השלישי והוא הקשה ביותר, עד כאן ברור, לי לפחות ברור.
בנימין נתניהו: לא ברור לי כי אני אחוז באיזה שהוא דיבוק, ברור לי כי אני מסתובב בעולם, אתם לא מסתובבים בעולם?
בנימין נתניהו: אתם לא רואים את זה?
בנימין נתניהו: זה ברור, זה אמפירי לחלוטין.
בנימין נתניהו: עכשיו בא החלק השלישי והוא הכי קשה, החלק השלישי נוגע לשאלה האם לאחר שעשית, או במקביל לעשיית שני הדברים הללו, בפתיחת שווקים, יצירת כלכלת שוק, ויצירת תשתיות פיזיות ואנושיות, באיזה מידה אתה מתערב.
בנימין נתניהו: כמה אתה מתערב.
בנימין נתניהו: עכשיו אנחנו מתערבים, במדען אנחנו מתערבים, יש לנו כלי התערבות ברורים שבהם אנחנו לוקחים כסף שבו אנחנו מהמרים, אנחנו זורקים את הקוביות על לוח מסוים.
בנימין נתניהו: עכשיו השאלה אם אנחנו לוקחים מוחות יותר ויותר קטנים.
בנימין נתניהו: אני לא מציע למשוך את הכסף, שיהיה לכם ברור, אבל השאלה אם נגיד אותה קצת, זה לא משנה.
בנימין נתניהו: האם אני מוכן לזרוק את הכסף על ננו, ננו זה מאוד אין, מאוד בטוח.
מל פולישוק-בלוך: זה לא לזרוק את הכסף, בכל מקרה.
בנימין נתניהו: את יודעת מה, אני אתן לך מה שנראה בעיני לא פחות אטרקטיבי מננו, תאי גזע, למה זה יותר אטרקטיבי, ארצות הברית סגרה את השוק.
בנימין נתניהו: אבל תאי גזע, מכשירים רפואיים, איך אתה זורק, בוא נניח שהחלטנו, זה נראה כשאלה ברורה, מה הבעיה?
בנימין נתניהו: תסתכלו איך ממשלות עושות את זה ובדרך כלל תגלו שהם לא עושים את זה טוב.
בנימין נתניהו: אז תמצאו את הדוגמא האחת שכן עשו את זה טוב או שתיים, בדרך כלל לא עושים את זה טוב.
בנימין נתניהו: אולי הם אפילו על הלוח הנכון, אבל הם זרקו את הקוביות ככה שהם עפו בכלל הצידה ואין לזה שום מקום אחר.
בנימין נתניהו: אנחנו כנראה שבעולם התחרותי הזה שהולך ופועל לפי שני הכללים הראשונים שאמרתי, כנראה שאין מנוס, ואפילו יש חובה, להמר על לוחות, על כמה לוחות.
מל פולישוק-בלוך: ארצות הברית משקיעה ארבעה וחצי מיליארד דולר בננו טכנולוגיה.
מל פולישוק-בלוך: הקפיטליזם הכי גדול.
בנימין נתניהו: זה לא אומר שהיא צודקת, יש לה על אף זה, בגלל דברים אחרים, אנחנו בכל אופן לא משופעים בסכומים הללו, ואנחנו צריכים להחליט על מה נשים.
בנימין נתניהו: כאן אני אומר מעבר למבנים, מה שיש פה בחלק מההצעות שלכם אינם קשורים בכלל בכסף.
בנימין נתניהו: מה שלא קשור בכסף, אלא בהתרת חסמים, בהגדלת תחרות, בצמצום הבירוקרטיה, הייתי אומר בצמצום החקיקה ריבונו של עולם.
בנימין נתניהו: אומרים הכנסת הכי טובה שהייתה, הם העבירו יותר חוקים מקודמתה, רע.
בנימין נתניהו: מה הם מוציאים כל כך הרבה חוקים, צווים, מסים, דבר נורא.
בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לפשט, לצמצם.
בנימין נתניהו: מה שהעליתם כאן נראה לי די מתכוונן לדבר הזה.
בנימין נתניהו: בהקצאת הכספים הדרך היחידה, שלי לפחות, אני חושב שאני שלם עם המחשבה שפשוט משום שאני רואה מה עושים המתחרים המוכשרים ביותר שלנו, הם שמים כסף ולא יכול להיות שהם עד כדי כך טיפשים, אתה יכול לראות בחלק מהמקומות, שזה נותן להם תמורה.
בנימין נתניהו: אנחנו נצטרך להחליט כמה אנחנו שמים, ומתוך זה איפה אנחנו ממקדים את זה בשטחים ספציפיים, כרגע זה נראה כאילו חמישה.
בנימין נתניהו: הדרך היחידה שאני אהיה מוכן להקצות כספים כאלה בהיקפים משמעותיים, זה בקשירתם לאיזה שהוא מנגנון של שוק.
בנימין נתניהו: כלומר שנצטרך לעשות איזה חדירה בין הממשלה לאקדמיה, לתעשייה או לשוק הפרטי, במודלים שצריך לפתח אותם, יש כמה וכמה מודלים כאלה.
בנימין נתניהו: אני חושב שהדבר הזה הוא כנראה דבר שנצטרך לעשות, אני לא יודע אם נספיק לעשות אותו בתקציב הקרוב, אולי נתחיל אותו , אבל זה דבר שנצטרך לעשות, פשוט משום שאין לנו מנוס מלעשות את זה, ואולי אנחנו יכולים לעשות מכפלות של כוח, ולבנות תעשיות, לכמה וכמה שנים.
בנימין נתניהו: דבר אחרון, מה שקראנו לו לאו טק, קודם כל מרכיב ההיטק במידה שהוא נכנס לתוך התעשיות האלה משפר אותם מדי, הוא משפר אותם והופך אותם ליותר תחרותיות וזה יהיה בלאו הכי, זה תהליך שיקרה בלאו הכי באופן טבעי, אז לכן אני מסכים שההפרדה היא לא מוחלטת ובסופו של דבר לא תהיה קיימת.
בנימין נתניהו: מצד שני, בטווח הנראה לעין, במדידה של תעשייה מסורתית, אנחנו נצטרך לפתח לא כממשלה, אבל כל אחד מכם כדי לשרוד יצטרך לפתח מודלים של קיום.
בנימין נתניהו: עכשיו תבינו, אז מה, אני אייצר פה רק שלושה מהנדסים , וכל היתר יצא החוצה לסינים, הודים ומי שיבוא אחריהם, ובינתיים אנחנו יהיו כאן מתדלקים, כאלה שמפעילים את תחנות הדלק וכאלה שמבשלים חביתות.
בנימין נתניהו: אני לא חושב, אני חושב שכשם שזה לא נכון ברמה שלכם, כי הכלכלה לא עובדת כך, ההנחות המלטוזיניות האלה אף פעם לא עובדות, אף פעם לא עובדות כי המוח האנושי הוא הרבה יותר יצירתי.
בנימין נתניהו: אני חושב שלא, ופה אני אפתיע אתכם כממשלה, לדעתי יש דרכים יחסית פשוטות למדינת ישראל, לגרום לכך שלפחות בעשר השנים, חמש עשרה השנים הבאות זה לא יקרה, אבל זה בישיבה הבאה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נשמח שתבוא אלינו עוד פעם, תודה רבה.
מל פולישוק-בלוך: אני מודה לכולם, מודה לשר האוצר, לחשב הכללי ולסגנו, אנחנו נתראה שוב.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה גם לציין לכל הדוברים, אני רוצה להשתדל לתת לכמה שיותר אנשים, אנחנו חייבים לפנות את האולם הזה בעשר ורבע, לאנרגיה הרבה יותר חמה מאנרגיית השמש, אנרגיה אטומית, מזוז וכל הסיפור.
מל פולישוק-בלוך: ולכן אנחנו צריכים לזוז מפה.
מל פולישוק-בלוך: ובכן אני אבקש את מיכאל בייט, המדען הראשי של משרד האנרגיה לומר כמה דברים.
מיכאל בייט: הפוטנציאל החשוב ביותר לאנרגיות מתחדשות בישראל זו כמובן האנרגיה הסולרית.
מיכאל בייט: ואני אנצל את הבמה הזאת, הבמה של ועדת המדע, לומר מספר דברים דווקא באספקט של המו"פ.
מיכאל בייט: כי האספקטים האחרים אנחנו נשמע כאן.
מיכאל בייט: אחד מפירות המחקר זו הטכנולוגיה של חברת בלוז, או חברת סולל היום, ואנחנו נראה פה את המצגת.
מיכאל בייט: על בסיס הטכנולוגיה הזאת, אשר פותחה במו"פ שמומן במשרד התשתיות, משרד האנרגיה, אנחנו היום מתכננים את התחנה באתר אשלים.
מיכאל בייט: עכשיו אנחנו בסך הכל עד היום היינו מעצמה בנושאים האלה, בנושאים הסולריים, ואנחנו לאט לאט מאבדים את הבכורה.
מיכאל בייט: ולמה אנחנו מאבדים את הבכורה, אנחנו תמיד חוזרים לאותה נקודה, ואין מה לעשות.
מיכאל בייט: אין מספיק גיבוי ואין מספיק תמיכה בנושאי המו"פ.
מיכאל בייט: אני מצאתי לנכון כאן להתריע על כך, בעוד שבארצות אירופה התהליך הוא בדיוק הפוך.
מיכאל בייט: יותר ויותר מתגברים ומגדילים את תקציבי המו"פ, וכמובן שזה פועל לרעתנו עם כל ההשלכות, התעשייה והתעסוקה, ואנחנו נשמע פה מספרים.
מיכאל בייט: זה דברים אמיתיים.
מיכאל בייט: בנושאי המו"פ, ובהקשר לאנרגיה סולארית, אנחנו מכסים אספקטים נוספים, אספקטים תכנוניים, בהיבטים הפנימיים של תכנון אני הבאתי פה שתי דוגמאות לשני מחקרים שביצענו בנושאים האלה.
מיכאל בייט: גם כן נושאים מאוד חשובים שבסך הכל היעד המרכזי שלהם זה חסכון, שימור וניצול אנרגיות מתחדשות, כמתחייב מהאמנות, אמנת קיוטו, פסגת יוהנסבורג לפיתוח בר קיימא.
מיכאל בייט: כלומר כל מה שהייתי מבקש שיתנו לנו להמשיך בכיוון הזה, בפעילות הזאת, על ידי גיבוי מתאים, וזה לא מה שקורה היום.
מל פולישוק-בלוך: אתה יכול להגיד לנו מספרים, כמה כסף היום משקיעים, ממשלת ישראל כמה היא משקיעה היום במחקרים בתחום הזה?
מיכאל בייט: אני יכול רק לבוא ולומר שבעבר התקציבים של מו"פ בתחום האנרגיה הגיעו לרמות של שבע עשרה מליון, יותר מאוחר זה ירד לאחד עשרה מיליון, זה עוד סביר.
מיכאל בייט: גם תשעה מליון זה סביר.
מיכאל בייט: בשנה האחרונה זה בין ארבעה לחמישה מליון, ועוד חלים קיצוצים נוספים.
מיכאל בייט: כמובן שעם תקציבים כאלה קשה מאוד לקדם את הנושאים האלה.
מל פולישוק-בלוך: אסף, איך אתה במשרד האוצר יכול לעזור לקידום העניין הזה?
מל פולישוק-בלוך: זה שמקצצים אנחנו יודעים, רק אתמול שמענו על עוד שמונה מיליארד שקל פוליטיים.
מל פולישוק-בלוך: אבל בוא נמשיך.
אסף מאיר: אני אומר בכנות, מעבר לקיצוץ הרוחבי השנה במסגרת התקציב נתנו תוספת מסויימת גם לנושא הזה במסגרת תקציב המשרד, בין היתר גם לנושא של מחקרים.
מל פולישוק-בלוך: אתה יכול לתת לנו מספר, מה התוספת?
אסף מאיר: זו תוספת של חמישה עשר מיליון, אבל זה כולל הרבה דברים.
מל פולישוק-בלוך: אני שואלת כמה הולך לזה.
אסף מאיר: במסגרת התוספת,
מל פולישוק-בלוך: אני מוכנה לספר, אתמול היינו במפעל הפיס, הם עושים המון, בונים, שאלתי מה עם התוכן, מחקרים, אמרו כן, אנחנו עושים המון.
מל פולישוק-בלוך: אז מהאחד נקודה שבעה מיליארד שקל שהם משקיעים הם משקיעים פחות ממיליון במדע, למרות שזו אחת הכותרות הגדולות שלהם.
מל פולישוק-בלוך: אז תגיד לנו מספר אמיתי.
אסף מאיר: אני אומר שוב, מתקציב 2004 הוא קיבל תוספת של סכום מסויים שהוא יכול היה להפנות אותם לפי סדר העדיפויות שלו.
אסף מאיר: אם משרד התשתיות רוצה, אין שום בעיה.
אסף מאיר: זה סדרי עדיפויות שלו.
אסף מאיר: אנחנו לא קובעים את סדרי העדיפויות של המשרד.
אסף מאיר: יש לנו עמדה ואני אשמח להציג אותה, אני חשבתי להציג אותה מאוחר יותר, בנושא של האנרגיה הסולרית באופן כללי.
מל פולישוק-בלוך: תציג אותה אחר כך.
מל פולישוק-בלוך: אדוני השר, כמה אתה משקיע באנרגיה סולרית?
השר יוסף פריצקי: אני מחייך כי זו תשובה נפלאה.
השר יוסף פריצקי: זאת אומרת נאמר ככה, קודם כל מהחמישה עשר עדיין לא ראינו אותם כי הם בתקנות רזרבה.
השר יוסף פריצקי: צריך לבוא ולבקש אותם.
השר יוסף פריצקי: חמישה הלכו לרשות לפיתוח הנגב, חלק הלך להחזיר חוב שמשרד האוצר חייב למכון הגיאולוגי ולמכון הגיאופיזי בגלל הסכם שהוא הפר, אז עכשיו נתנו לי תוספת תקציב כדי להחזיר את החוב שחייבים משנים קודמות.
השר יוסף פריצקי: בקיצור נשארו כמה מאות אלפים בסופו של דבר.
השר יוסף פריצקי: זאת אומרת תוספת התקציב מכסה את חוסר ההתחייבויות שהיו בשנים שעברו.
השר יוסף פריצקי: אני לא חושב שאנחנו צריכים פה לנהל משא ומתן על תקציב, אבל אני רוצה לומר לגבירתי היושבת ראש, אני הייתי מאוד שמח, אני חושב שצריך לשמוע את מר אסוס.
השר יוסף פריצקי: כי אם ייקבעו תעריפים לאנרגיה סולרית, ויש כאן ויכוח שהוא לגיטימי, הויכוח הלגיטימי הוא מהו התעריף.
השר יוסף פריצקי: אני דוגל בדעה שהתעריף שצריך לתת הוא תעריף אופיק.
השר יוסף פריצקי: למה, כי השמש זורחת הכי חזק בחום ובקיץ, אלה הם תעריפי השיא.
השר יוסף פריצקי: הרי השמש לא זורחת בלילה, לא מייצרים אנרגיה סולרית בלילה, מייצרים אנרגיה סולרית ביום.
השר יוסף פריצקי: היא בעצם באה לסייע בשעות השיא להוסיף עוד מגווטים למשק.
השר יוסף פריצקי: ולכן צריך לשלם לדעתי לפחות ליזם, למשקיע, את תעריף השיא.
השר יוסף פריצקי: ואם נותנים את תעריף השיא ניתן למנף, ניתן כבר לממן במינוף פיננסי הקמת מפעל לאנרגיה סולרית.
השר יוסף פריצקי: יש גם דעה שאומרת תעריף ממוצע, יש דעה שאומרת תעריף אחר.
השר יוסף פריצקי: אז אולי מר אסוס ירצה להרחיב.
מל פולישוק-בלוך: לפני שמר אסוס מדבר אנחנו נראה את המצגת, נתרשם קצת מה אפשר לעשות, נתבשם ואז נלך לבעיות.
אברהם ברנמילר: בוקר טוב.
אברהם ברנמילר: אנחנו לא מדברים על מחקר ופיתוח, אנחנו מדברים על תחנות כוח סולריות שמספקות שלוש מאות חמישים וארבע מגה-וואט, שזה בערך חצי מיליון תושבים בקליפורניה, ופועלות מזה עשרים שנה.
אברהם ברנמילר: כלומר תחנות מסחריות שמזרימות חשמל לרשת, נמדדות ומקבלות את הכסף תמורת החשמל שהן מספקות.
אברהם ברנמילר: הפיתוח הוא פיתוח ישראלי, חברת לוז בנתה אותן בשנות השמונים, חברת סולל קנתה את הטכנולוגיה, אנחנו עץ לוז, מועסקים של עץ לוז מריצים את החברה בהשקעה של משקיע זר.
אברהם ברנמילר: שיפרנו את הטכנולוגיה, כך שאותה תחנה שעשתה אז שמונים מגה-ווט תעשה היום בערך מאה מגה-ווט, כלומר למעלה מעשרים אחוז שיפור.