GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טל סופר: זאת אומרת שהמשתנים, אני לא חזור על הכל כי אין הרבה זמן, אבל קיימים פערים בין גברים ונשים בהשכלה, במצב תעסוקתי כמו שדיברנו ובנושא של עמדות והפעילויות היומיות.
טל סופר: כל אלה משפיעות על הנושא של השימושים והכניסה.
טל סופר: קיים פער דיגיטלי בין גברים ונשים בשימוש בטלפון נייד עד האינטרנט, נע בין שלוש עשרה אחוז וארבעים ואחת אחוז.
טל סופר: קיים פער בין שיעור האימוץ, שוב – בין ארבעים אחוז לחמישים וחמישה אחוז כמו שציינתי כבר קודם.
טל סופר: ארבעים אחוז נשים וחמישים וחמישה אחוז גברים בהתאמה.
טל סופר: בשנים האלה הוא הצטמצם – הראיתי בין עשרים אחוז וארבעים אחוז.
טל סופר: קיים פער בין גברים ונשים בשימוש באינטרנט.
טל סופר: גברים משתמשים באינטרנט, וזה נתון מאוד מעניין, בין עשרים ושבע דקות לשישים ושתיים דקות בישראל, זה הפערים – בין נשים שהזמן זה בין חמש עשרה דקות לארבעים וארבע דקות.
טל סופר: זה אחד הדברים המאוד עניינים שנמצאו – יואל אמר קודם שלמרות החדירה המאוד מאסיבית של מחשבים ואינטרנט למדינות הסקנדינביות כמו נורווגיה, זמן השימוש במדינות האלה הוא מאוד מאוד נמוך.
טל סופר: זה כנראה הסבר מאוד מאוד תרבותי ...
מל פולישוק-בלוך: שאוהבים לדבר עם בן אדם ולא עם המחשב?
טל סופר: יכול להיות.
טל סופר: זאת אומרת – אנחנו צריכים את זה בשביל הסברים תרבותיים שכנראה אין צורך.
טל סופר: דברים מאוד מעניינים, ביחס לישראל, שוב – בהשוואה לישראל, שאלה אחרת שרצינו לשאול זו השאלה של קשרים חברתיים.
טל סופר: בישראל יש צורך להרבה מאוד קשרים חברתיים.
טל סופר: אנחנו מצאנו את זה גם בעבודה שמתייחסת לבן אדם שמנסה ורואה כמה קשרים חברתיים וחברים יש לו בהשוואה למדינות אחרות,
קריאה: יש איזושהי קורלציה בין הנתון הזה לבין חדירת האינטרנט המהיר בכל אחת מהארצות?
טל סופר: שם זה מהיר, להיפך.
קריאה: בדקתם את המחירים של האינטרנט בארצות אחרות?
קריאה: יכול להיות ששם יותר יקר?
טל סופר: זה היה מסביר הפוך, אבל לא.
טל סופר: אני רק רוצה להגיד את שלושת הנקודות שמעניינות אותנו כמדינה.
טל סופר: המדיניות, בעצם אם אנחנו רוצים לסגור את הפער או ליצור מצב שאנשים ייכנסו יותר או יעסקו יותר בזה, אז כמובן – זה לעודד נשים להצטרף לשוק העבודה, דווקא להצטרף לתחומים או תעשיות שמעורבות בטכנולוגיות מידע, להוות מה שאנחנו קוראים האלה שמושכות אחריהן את הנשים האחרות ומהוות איזה סמן ימני.
טל סופר: הנושא של ההשכלה מאחר והפערים שם נסגרים, אין הרבה מה לעשות עם זה.
טל סופר: יחד עם זה, הנושא של העמדות הוא נושא פשוט ביותר שצריך לתת עליו את הדעת כבר ממה שנקרא "הגיל הרך" מגני הילדים ואילך.
מל פולישוק-בלוך: בסעיף השני, אין פערים ברמת ההשכלה אבל יש פערים בתחומי ההשכלה.
טל סופר: זה נכון.
מל פולישוק-בלוך: בנות בוחרות פחות, נשים בוחרות פחות במתמטיקה ומחשבים יותר במדעי הרוח.
מל פולישוק-בלוך: וזה מה שיוצר את הפער.
טל סופר: לא כל כך בשימוש.
טל סופר: זאת אומרת, שהטענה כאן, שגם כשיש לו השכלה גבוהה, טוענים שאם יש לו השכלה בוהה אז הוא גם יודע להשתמש במחשב.
טל סופר: לא משנה אם הוא למד ביולוגיה או למד סוציולוגיה.
מל פולישוק-בלוך: כן, אבל את אמרת שהן פוחדות יותר מהטכנולוגיה.
טל סופר: נכון, אבל זה עמדות.
מל פולישוק-בלוך: תלמדי אותם יותר מחשבים, יותר מתמטיקה והם פחות יפחדו.
שמואל דולב: למעשה, ההמלצות האלה, כל האוכלוסיה, אני לא רואה פה שום דבר ממה שכתוב פה יעזור לכל האוכלוסיה.
שמואל דולב: וגם ממה שראינו פה שהפערים למרות שהם מכובדים, הם לא כאלה ענקיים.
טל סופר: עדיין כשיש עשרים אחוזים זה פער גדול.
שמואל דולב: אבל לומדים ביחד בבתי ספר.
טל סופר: חינוך – עדיין יש פער של עשרים אחוז.
טל סופר: אני אומרת שזה נכון, אבל עדיין משתמשות פחות.
יאיר שרן: זה נכון שזה יעזור לכל האוכלוסיה, אבל לנשים יותר.
יאיר שרן: אנחנו רוצים לעבור עכשיו לנושא קצת אחר, קשור לחישה מרחוק, איזה שהוא פן אחר של עבודה של המחקר, אז אברהם ידבר על זה.
אברהם טל: בתחילת שנות השמונים ראינו שהטכנולוגיה הזאת הולכת לשינוי גם בגלל ההתפתחות בתחום המיחשוב וגם בגלל התפתחויות שחלו בתחום הזה של תכנון ושיגור לווייני חישה, ונכון – בלוויינים האלה יש עניין של רזולוציה קרקעית של עד כמה פירוט אפשר לראות על הקרקע.
אברהם טל: יש את העניין של הרזולוציה הספקטראלית, כמה גופים שונים של הספקטרום אפשר לראות, וככל שכושר המיחשוב, המיזעור התקדמו, הטכנולוגיה הלכה והתפתחה.
אברהם טל: בארץ אנחנו דוחפים את העניין כבר משנות השמונים המוקדמות כפי שאמרתי, וכיום חוץ מזה שאנחנו נמצאים בחלל כבר עם כמה לוויינים, באוניברסיטאות, בכל האוניברסיטאות יש היום חוגים שבהם לומדים על חישה מרחוק.
אברהם טל: יש מעבדות שבהם עוסקים בכך, וניתן להגיד שישראל נמצאת די על המפה מהבחינה הזאת.
אברהם טל: היישומים הכלכליים הם רבים מאוד.
אברהם טל: למעשה בכל תחום כלכלי שקשור לאדמה ואנחנו עוסקים בתחומים שונים.
אברהם טל: אנחנו עסקנו הרבה ביישומים להדגמה כדי להחדיר את הטכנולוגיה וגם ליישומים מעשיים, אני הבאתי כמה דוגמאות שמתבססות בעיקר על צילומים בתחומים שהעין לא רואה, בתחומי האינפרא-אדום, והאינפרא-אדום כולל אינפרא-אדום טרמי.
אברהם טל: עבודה אחת שאותה טרם גמרנו, זה חיזוי, תופעה, אזורים של הופעת בולענים בחוף ים המלח, הנושא הזה ודאי מוכר לכולם.
אברהם טל: המפה האמצעית הזו מראה מפה של בולענים שמופתה כפי שהם נמצאים בשטח, היא הוכנה על ידי המכון הגיאולוגי.
אברהם טל: העבודה נערכה ובאזור ים המלח הבחנו בכך שישנה קורלציה בין אותם האזורים שאנו רואים אותם כבולענים, לתופעות מסויימות גם בתחום של הטמפרטורות של הקרקע, והמפה הזו מראה טמפרטורות.
אברהם טל: הקווים האדומים מראים טמפרטורות גבוהות וזה יורד לכיוון הכחול שזו טמפרטורה נמוכה.
מל פולישוק-בלוך: לפי איזה קטגוריות אפשר לחזות את אלה שהולכים להפוך לבולענים?
אברהם טל: זו ההיפותזה כרגע, ובסוף השבוע הזה נהיה בשטח כדי למדוד ולראות.
נירה לאמעי: יש שם מאות.
נירה לאמעי: הייתי שם השבוע בסיור והבנתי שיש משהו כמו שש-מאות ומצפים שזה יכפיל את עצמו.
אברהם טל: אם הכלי הזה יכול להגיד איפה יופיעו בולענים חדשים ...
נירה לאמעי: מאלה שהופיעו כבר משנת 1996, זאת אומרת ...
אברהם טל: בואו, אני אתן לכם דוגמא פה יש שורה של בולענים וזה מראה שאותו אזור מכוסה על ידי לוויין.
אברהם טל: אגב, הלוויין בגובה של שבע מאות וחמישה קילומטר ואנחנו מדברים על מדידת טמפרטורה מהמרחקים האלו ואנחנו רואים פה את כל השורה של הטמפרטורה הגבוהה ואנחנו רואים גם כאן יש בולען במפה הזו, ואנחנו רואים גם כאן את התופעה הזאת של החום.
אברהם טל: בערוץ אחר של האינפרא-אדום, בגודל בינוני, מסתתרת באזורים האלה גם לחות גבוהה, גם פה ופה, אזורים שבהם הלחות היא גבוהה, כלומר התופעה הזו מלווה על ידי טמפרטורות קרקע שגבוהות יותר מהסביבה ולחות קרקע גבוהה יותר.
מל פולישוק-בלוך: אתם בקשר עם המכונים, צוות ההיגוי ההנדסי שעובד בשטח?
אברהם טל: אנחנו בקשר עם המכון הגיאולוגי.
אברהם טל: העבודה הספציפית הזאת נעשתה בהזמנת המכון הגיאולוגי.
אברהם טל: ביחד איתם אנחנו יוצאים לעשות את המדידות בשטח.
מל פולישוק-בלוך: בחמישה עשר ביוני יש לנו ישיבה בוועדת המדע, אבי – זה טוב שאתם מדברים ביחד, אבי אחד פותר את הבעיה.
מל פולישוק-בלוך: בחמישה עשר ליוני יש לנו ישבה על בולענים בנושא הזה.
מל פולישוק-בלוך: זו ישיבה שניה או שלישית כבר שאנחנו עוסקים בזה, כי אנחנו מנסים לזרז את תחום המחקר לגבי בולענים, כי זו בעיה כלכלית מאוד כבדה, לא רק מחקרית, אז אם כבר יהיו לכם נתונים נוספים ותרצו לבוא לועדה להציג את זה, אז אני יותר מאשמח.
אברהם טל: תודה רבה.
מל פולישוק-בלוך: זה בחמש עשרה ביוני.
אברהם טל: בלוחות האלה אנחנו רואים אזורים של בולענים שכבר קיימים ואנחנו רואים גם אזורים שהתופעות של הלחות והטמפרטורה מופיעות בהם, אבל אין בולענים עדיין, ולכן אנחנו טוענים שהאזורים האלה מועדים להיות מועדים לבולענים.
נירה לאמעי: זה קשור לממצאים על מי התהום שמצאו שם, לגבי הירידה של מי התהום?
אברהם טל: זו התיאוריה שירידת מפלס הים גרמה לחדירת מי תהום פחות מלוחים, להמסה של המלח כתוצאה מזה ולהתמוטטות של הקרקע.
אברהם טל: נושא נוסף שעסקנו בו בים המלח והוא גם קשור למי תהום, ואת העבודה הזאת עשינו עם נציבות המים, זו תופעה של נגיעות שנמצאות בתוך הים.
אברהם טל: אנחנו מכירים את זה מפשחה על החוף, אבל התופעה הזו קיימת גם בתוך הים, אנחנו רואים את זה לפי טמפרטורות פני הים.
אברהם טל: המים שנכנסים דרך הנביעות מקרקעית הים הם פחות מלוחים ולכן הם צפים למעלה כי הם יותר קלים.
אברהם טל: המים פחות מלוחים, מתאדים יותר מהר ומקררים את השטח שסביבם, ולכן אנחנו רואים ירידה בטמפרטורות.
אברהם טל: וגילינו שיש רצף של נביעות לאורך כל החוף, גם יותר דרומה.
אברהם טל: זה צילום טמפרטורה טרמית של כל ים המלח בלילה.
אברהם טל: והעבודה הזו עם נציבות המים נעשתה נדמה לי בשמונה תאריכים שונים כדי לוודא שזאת אכן תופעה.
אברהם טל: וכאן בלילה אנחנו גם רואים את כל התופעה הזאת לכל האורך הצפוני של הים.
אברהם טל: הנביעות האלה מצביעות על כניסה של מים פחות מליחים.
אברהם טל: הם יכולים להיות פחות מליחים או מתוקים, ויכולה להצביע על אזורים שבהם ניתן לקדוח לתוך מי התהום ולהביא מים לשימוש.
אברהם טל: אני מראה עוד צילום טרמי בלילה של מרכז הארץ.
אברהם טל: כתבתי פה כמה מקומות לזיהוי – רואים פה את תל אביב, רואים את הרצליה, את גדרה.
אברהם טל: האדום – זו טמפרטורה גבוהה, כחול – טמפרטורה נמוכה, ומה שאתם רואים פה זו תופעה שנקראת "אי החום האורבני" העיר בולעת הרבה קרינה במשך היום ומשחררת אותו בצורה איטית במשך הלילה, בגלל חומרים שמהם בנויה העיר, בניגוד לאזורים חקלאיים שמתקררים מהר מאוד אחרי השקיעה.
אברהם טל: ולכן כל אזור בנוי מופיע כאי יותר חם ואפשר לזהות למעשה כמעט כל עיר.
אברהם טל: אנחנו רואים פה את יפו, תל אביב, רמת אביב, רמת השרון, הרצליה, רעננה, כפר סבא, כשאפשר לזהות ממש כל עיר לפי כתם החום הזה.
מל פולישוק-בלוך: אבל מה זה נותן כאינדיקציה?
אברהם טל: ישנם בתיכנון אורבני אנחנו מנסים לשכנע את מי שקובע את המדיניות בתחום הזה שצריך לתכנן את התיכנון האורבני תוך התחשבות גם בנושא האקלימי וזה אומר, מכיוון שבאזורים חקלאיים, אזורים ירוקים, מתקררים ומקררים גם את הסביבה שלהם, זה אומר שאזורים ירוקים בתוך השטח הבנוי הם לא רק מקום שאפשר לטייל בהם עם עגלות וילדים יכולים לשחק, אלא הם גם משפיעים על איכות הסביבה, וכמובן גם על נושא האנרגיה, שימוש באנרגיה.
מל פולישוק-בלוך: ואיך מעלים את המודעות למקבלי ההחלטות בתחום הזה?
אברהם טל: אנחנו עשינו עבודה למשרד השיכון ועשינו עבודה למשרד האנרגיה.
אברהם טל: אמנון היה השן בעבודה הזאת, כשהוא היה המדען הראשי שם.
אברהם טל: עשינו את העבודה בתל אביב ובשיתוף העיריה, כך שלפחות עיריית תל אביב הייתה מודעת לקיום התופעה הזאת ולבעיה שלה.
אברהם טל: אנחנו מדברים אגב על טמפרטורות בסדר גודל של , הלוויין דרך אגב עובר באיזשהי שעה קבועה שהיא די מוקדמת, כשהקרקע עדיין לא בשיא החום שלה.
אברהם טל: אבל בשעה הזאת, בסביבות עשר בבוקר יש הבדלי טמפרטורות של עשר- שתים עשרה מעלות בין האזורים החמים לבין האזורים הקרירים יותר.
אברהם טל: לעבודה שעשינו למשרד השיכון ניתחנו את חיפה, נתניה, ירושלים והאר שבע.
אברהם טל: גם העיריות שלהן היו שותפות בוועדת ההיגוי של הפרוייקט, וכאן אנחנו רואים ממש את הזריחה.
אברהם טל: כאן את האזורים התעשייתיים – נשר נמצא פה, ופה הקריות ואנחנו רואים שכרמל הוא אזור קריר יחסית, בעוד שהאזורים התעשייתיים הם מאוד מאוד חמים.
קריאה: יש השפעה על הגובה?
אברהם טל: כן, במקרה של חיפה יש גם השפעה של הגובה.
אברהם טל: יש לנו רוחות, יש גם השפעה על זה שחלק מהשטח הוא עם עליות שגם מתעלות את הרוח, אבל העניין הוא להתחשב באקלים כשבונים עיר או שכונה.
מל פולישוק-בלוך: אתה גם ראש תחום חלל ראיתי.
אברהם טל: כן.
מל פולישוק-בלוך: יש דבר שנקרא מטאוריטים וכל מיני דברים כאלה.
מל פולישוק-בלוך: אתה עוסק בזה?
אברהם טל: לא.
אברהם טל: אני עוקב אחרי זה אבל לא עוסק בזה.
מל פולישוק-בלוך: וכל הנושא של בכלל מה קורה בחלל החיצון, אתם מתעסקים בתחום הזה?
מל פולישוק-בלוך: , זה לא התחום שלך?
מל פולישוק-בלוך: עם השפעה עלינו אני מתכוונת.
אברהם טל: אנחנו עוסקים בעיקר בעניין של החישה מרחוק וההתפתחות בעולם.
אברהם טל: אנחנו מספקים מידע לגורמים שונים על ההתפתחויות בתחום הזה ועוסקים בפרוייקטים גם מחקריים, לא רק על חישה מרחוק אלא גם על נושאים אחרים בחלל.
אברהם טל: התפתחויות טכנולוגיות שונות, חיישן מרחוק, זאת אומרת זה יכול להיות חיישן מרחוק או מערכות פלא או דברים בנושא הזה.
אהרון האופטמן: רק הערה קטנה בנושא הזה אם אפשר, סקר הלפטי הגדול שעשינו אותו בזמנו שיאיר הזכיר אותו קודם, אחד הפרקים שהה אמור להיכלל בו, היה פרק על טכנולוגיות חלל עתידיות, והפרק הזה לא נכלל בסקר, על פי דרישת משרד המדע בזמנו.
יאיר שרן: כי אמרו שזה נושא מאוד מצומצם בישראל, סך הכל הקהיליה היא לא גדולה, ושם גם יודעים מה רוצים לעשות.
מל פולישוק-בלוך: וזה היה לפני שנתיים?
יאיר שרן: בשנת 2000.
מל פולישוק-בלוך: שנת 2000.
מל פולישוק-בלוך: לפני השר הנוכחי שמאוד מתעניינים בחלל.
יאיר שרן: אגב, בעבודה אחרת שאנחנו עושים למשרד החינוך על תכנים בחינוך הטכנולוגי, הכנסנו את נושא החלל כתחום שהיה כדאי להרחיב בו ולהעשיר אותו כמו גם תחומים אחרים.
מל פולישוק-בלוך: יש לכם פה באוניברסיטה בשבוע הבא, אתם יודעים – בשמיני ליוני, יש פה כנס בנושא החלל של אוניברסיטת תל אביב.
יאיר שרן: אז מים המלח והחום נחזור לים המלח להרצאה של מירה.
יאיר שרן: זה קשור לאיזה תחום נוסף של המרכז שעוסק בתכנון אזורי, לפעמים גם תכנון אורבני, אנחנו עבדנו על העיר ערד ואנחנו עובדים עכשיו על נצרת.
יאיר שרן: פה יש לנו דוגמא לעבודה אסטרטגית שמירה יחד עם יואל עשו בים המלח.
מירה מרקוס-קליש: התמונות האלה שיש לנו פה במדינת ישראל ואני קוראת למשאב חיים.
מירה מרקוס-קליש: אני לא אלך ואדבר ואראה לכם את הנופים, למרות שרציתי לקחת אתכם לטיול לשם.
מל פולישוק-בלוך: עשינו סיור שם.
מירה מרקוס-קליש: אני יודעת, והראו לכם שם את המצגת, קיבלתי דיווח, אבל אני תמיד אומרת שזה משאב חיים במדינה, אני אומרת שאם היו לוקחים את זה לאמריקה, לפחות שלוש מדינות היו חיות מזה.
מירה מרקוס-קליש: ופה מדינה אחת לא מצליחה להוציא מזה את המיטב.
מל פולישוק-בלוך: אבל קוראים לזה "ים-המוות".
מירה מרקוס-קליש: קוראים לזה ים המוות, אבל אפרופו אינטרנט ונשים, אם את מחפשת ב"dead sea" באינטרנט, את מוצאת את טורקיה.
מירה מרקוס-קליש: יש להם שם אגם שנקרא "dead sea”, זה הראשון שקופץ, לא מדינת ישראל שהוא היחד בעולם.
מירה מרקוס-קליש: זה הראשון שקופץ.
מירה מרקוס-קליש: ולמה הם קוראים לזה “dead sea”?, כי מת שם פעם מישהו.
מירה מרקוס-קליש: אז זה רק שתיראו על מה אנחנו מדברים.
מירה מרקוס-קליש: אבל זאת הסיבה שאני באמת רוצה לקחת את העניין של ים המלח ולהראות את זה כדוגמא של משהו שהוא באמת טוב במדינת ישראל, אבל דווקא בגלל שהוא טוב איך יכולים לקחת אותות ולעשות עבודה מסודרת.
מירה מרקוס-קליש: ולא להגיד: "זה טוב, אז בוא נקפוץ על זה ובוא נקפוץ על זה, ואחר כך יש את הבולענים ואת הצרות ואת הדברים החיוביים", אלא איך עושים מתודית עבודה מסודרת גם בדבר טוב.
מירה מרקוס-קליש: מתכננים אותו ומוציאים מזה את המיטב.
מירה מרקוס-קליש: וזאת היתה המטרה, התיכנון האסטרטגי שעשינו למו"פ ים המלח ביוזמתם.
מירה מרקוס-קליש: אני הבהרתי את זה בהתחלה למרות שאצלכם זה באמצע במקום שלו, כי רציתי להראות שגם במקום הזה שהוא כל כך ייחודי והוא כל כך מלא הילות למיניהם, יש הטוענים שזה מרכז האנרגיה העולמי, ואני לא מדברת כבר על ההיסטוריה ועל כל צורות היישוב וכל הדברים האלה.
מירה מרקוס-קליש: זה באמת מקום שכל מדינה היתה רוצה להתברך בו.
מירה מרקוס-קליש: אז בואו נראה מה עושים עם זה.
מירה מרקוס-קליש: אנחנו ניסינו לעשות פה, זה תיכנון אסטרטגי, זה מו"פ ים הלח, כשהמטרה היא מכל הדבר הזה, איך אנחנו יכולים לעשות תיכנון נכון, איזה פרוייקטים לעשות, מה סדר הפרוייקטים וכולי, כאשר הלקוח שלנו במקרה הזה היה מו"פ ים המלח, והמטרות שלו כמו שכתוב פה: ליזום ולעודד ולשפר את ההתיישבות במקום, אבל בהיבטים הכלכליים והניצול של הפוטנציאל.
מירה מרקוס-קליש: עכשיו, אם אנחנו הלכנו על פי המטרות שלהם, זאת אומרת שאנחנו צריכים לדבר על המחקר המדעי שייעשה שם, אותו מחקר מדעי שיש לו פוטנציאל כלכלי ולא מחקר מדעי "פרסאיי", לצורך פיתוח האיזור, כאשר הגבולות שהסתכלנו עליהם זה איזור ים המלח גם הצפוני וגם הדרומי.
קריאה: יש גם שיתוף פעולה עם ירדן?
מירה מרקוס-קליש: תראי, בתוך כל העניין הזה כשאת מסתכלת על המכלול, יש גם ים מלח בירדן.
מירה מרקוס-קליש: את רואה מה קורה שם.
מירה מרקוס-קליש: את מתייחסת לירדן במרכיבים של שיתוף פעולה ויש גם מרכיבים של תחרות.
מירה מרקוס-קליש: את צריכה להסתכל על כל השחקנים בשטח, ולכן קבעתי פה מה גודל המגרש.
מירה מרקוס-קליש: זה המגרש שאנחנו משחקים בו.
מירה מרקוס-קליש: כל איזור ים המלח.
מירה מרקוס-קליש: אלו התנאים, זו הייחודיות.
מל פולישוק-בלוך: מה זה דלפי דרך אגב?
קריאה: מכיוון שדלפי היתה ביוון , זה מתודולוגיה שאימצו משם.
קריאה: הטכניקה נקראת דלפי.
מל פולישוק-בלוך: זה הדלפי ההוא.
מירה מרקוס-קליש: זה הדלפי ההוא.
מירה מרקוס-קליש: אז צריך גם לראות מה המטרות שלנו, מה הייחודיות שלנו, מה היכולות שלנו ולגזור את הדברים הנכונים.
מירה מרקוס-קליש: אנחנו – את אותו דבר שאני מציגה לים המלח, אנחנו עושים היום בנושא נצרת, כשנצרת היא עיר ערבית-יהודית.
מירה מרקוס-קליש: נצרת עילית ונצרת, והמטרה היא לבנות תחום חייץ בין שתי הערים שיהיה תחום של הייטק ותעשייה וטכנולוגיה, להציע סדר, להציע רשימה של פרויקטים מועדפים לפי לוח זמנים, לפי יתרונות, חסרונות וכולי.
מירה מרקוס-קליש: אני אקצר פה – והמטרה היא לא רק להציל את אלה ששוחים ולהגיד: "הנה אנחנו צפים", אלא איך לצוף נכון.
מירה מרקוס-קליש: והראיה האלטרנטיבית של האיזור על כל המרכיבים, כולל המתיישבים וכולל הפוליטיקות וכולל הבולענים שהופיעו וכולל הבעיה העולמית הפוליטית וכולל אורח החיים של הפנאי היום שמביא הרבה יותר אנשים, והקיצור של הטיסות.
מירה מרקוס-קליש: כל המרכיבים צריכים להיכנס כאשר האיזור כולו הוא האשכול שלנו.
מירה מרקוס-קליש: הוא נקודת ההתייחסות שלנו.
מירה מרקוס-קליש: ובאמת בתכנון האסטרטגי שאנחנו מדברים אז בגדול רציתי לבדוק מה ההסתכלות ומה הפוטנציאל מבחינת השווקים בארץ ובעולם, מה הצרכים האמיתיים, מה באמת אני יכולה להוריד לרמה של צורך אמיתי והתחרות – האם אני באמת יכולה ליצור איזשהו יתרון תחרותי.
מירה מרקוס-קליש: כאשר המטרה היא באמת שיתוף פעולה בין היזמות לבין הנקודה האיזורית, הצורך האיזורי.
מירה מרקוס-קליש: וזה בעצם הוביל אותנו למודולוגיה, השתמשנו במתודולוגיה של פורטר, שזה יתרון יחסי של מקומות, כאשר מקומות – אנחנו מסתכלים על כל מגוון המקום.
מירה מרקוס-קליש: על המשאבים שיש לו, על התושבים שיש לו, על תנאי השטח שיש לו, ולראות האם המקום הזה עם כל שיתופי הפעולה שאני יכולה ליצור בתוך המקום הזה והאשכול הזה, יש באמת יתרון, כאשר יש כוח בשיתוף הפעולה האיזורי.
מירה מרקוס-קליש: אנחנו יכולים לדבר על התחזיות, אנחנו יכולים לדבר על הבולענים, יש פה איזשהו יתרון באינטגרציה, גם באיסוף של החומר וגם בחיפוש הפתרונות.
מירה מרקוס-קליש: אני אעבור פה לאשכול המרפא, ואני ממש בשביל לקצר, לא אלך, כי יש לכם את זה גם בשקפים, יש לכם את זה גם בפי.
מירה מרקוס-קליש: סי וגם בדפים, לא אעבור על כל אשכול ואשכול ואראה מה היתרונות שלו ומה החסרונות שלו.
מירה מרקוס-קליש: אשכול המרפא הוא אחד האשכולות עם הכי הרבה פוטנציאל בים המלח, אבל כמובן שיש לנו את החולשות של האירגון, אנחנו לא מאורגנים, אנחנו לא משווקים נכון, אנחנו לא עושים את השיתוף פעולה נכון, אנחנו לא מנצלים את ההזדמנויות.
מירה מרקוס-קליש: היתרון של ים המלח זה בשילוב שיש שם הכל.
מירה מרקוס-קליש: זאת אומרת, השילוב הזה אי אפשר לחכות, וזה היתרון האמיתי.
מירה מרקוס-קליש: לא הנקודתי – משחה זו או הטיפול הזה, אלא באמת בשילוב הגדול שאותו אי אפשר לחקות.
מירה מרקוס-קליש: נושאים לדוגמא שהבטחנו בתחום המרפא – זה המינרלים, האצות והחיידקים שאנחנו לא מיצינו את זה.
מירה מרקוס-קליש: זה לא מתועד, זה לא מופץ בעולם, זה לא מפורסם מספיק.
מירה מרקוס-קליש: אחד הדברים שעשינו, זה שבנינו מאגר מידע של כל המחקרים בעולם בנושא של ים המלח.
מירה מרקוס-קליש: מאגר המידע הזה נבנה עבור מו"פ ים המלח.
מירה מרקוס-קליש: כל אחד יכול להיכנס והוא מתעדכן, אנחנו מעדכנים אותו – של כל המחקרים בעולם בכל הנושאים שקשורים לים המלח.
מירה מרקוס-קליש: עכשיו – זה נפלא, אם אפשר לקדם את זה ואנשים יוכלו לראות, זה אחד הדברים שעשינו.
מירה מרקוס-קליש: עכשיו דברים נוספים: אמרתי – הקמת מכון הבראה, בריאות כוללת כאורח חיים.
מירה מרקוס-קליש: אנחנו מדברים על בריאות כוללת כאורח חיים כי זה הטרנד העולמי וזה השיקוף של מה שקורה בעולם.
מירה מרקוס-קליש: אנשים מוכנים להשקיע יותר משאבים, יותר זמן ויותר יכולת בשביל לחשוב על איך אנחנו חיים ולהשתמש.
מירה מרקוס-קליש: לקחת חודש בשנה ולהגיד – אני תורם לבריאות שלי.
מירה מרקוס-קליש: אם אנחנו נקדם את זה נכון, אפשר יהיה לעשות מזה משאב טוב.
מירה מרקוס-קליש: בקיצור – אלה הנושאים שהעלינו, ואם אתם רואים יש פה דירוג.
מירה מרקוס-קליש: הדירוג – הרעיונות שעשינו עם האנשים בשטח, גם עם המומחים אבל יותר מזה – כמה זה תורם – אפרופו המטרה שלנו – כמה זה תורם וכמה זה רלוונטי מו"פ ים המלח.
מירה מרקוס-קליש: כמה זה יתרום למטרות הכלכליות שלהם ולהתיישבות.
מירה מרקוס-קליש: אם היינו לוקחים קריטריונים אחרים, אולי הדירוג הזה היה נראה אחרת.
מירה מרקוס-קליש: אבל הדירוג הוא לפונקציית המטרה שאליה הסתכלנו.
מירה מרקוס-קליש: תחום התיירות – אין ספק שאת תחום התיירות קידמו הכי הרבה עם הרבה פחות תיכנון, וזו אחת הבעיות של תחום התיירות של ים המלח.
מירה מרקוס-קליש: אני שוב לא רוצה להיכנס לכל התחומים.
מירה מרקוס-קליש: שוב – אני רוצה לדבר על בולענים, ואני רק רוצה להגיד לכם דבר אחד על הבולענים.
מירה מרקוס-קליש: הבולענים זה בעיה אמיתית.
מירה מרקוס-קליש: אבל זו לא הסיבה – זה לא ה"בריילר", לא של התיירות, לא של המרפא ולא של התפתחות ים מלח.
מל פולישוק-בלוך: בולענים אין בדרום.
מל פולישוק-בלוך: יש בעיה אחרת בדרום איפה שיש מלונות.
מירה מרקוס-קליש: יש את הנסיגה של המים ,
מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא בולענים .
מירה מרקוס-קליש: לא, אבל אני אומרת, יש כל מיני דברים קשים וצריך להתייחס אליהם.
מירה מרקוס-קליש: הנסיגה של המים, ההתייבשות, זה שהירדן לא זורם כמו שהוא זורם, וזו חלק מהסיבה לבולענים אולי וכולי.
מירה מרקוס-קליש: כל הדברים האלה צריך לפתור וחשוב לפתור, אבל במקביל צריך לראות איך אנחנו מממשים את הפוטנציאל.
מירה מרקוס-קליש: שוב, המצב הפוליטי וכל הדברים האלה...
מל פולישוק-בלוך: להרים את הסכר בכנרת.
קריאה: ולהתפיל מים.
מירה מרקוס-קליש: להרים את הסכר בכנרת, להתפיל מים ואולי להתחיל לחזור לטבע שהזרימה תהיה זרימה והמים יגיעו מאיפה שצריך להגיע ובזה ייגמר העניין.
מירה מרקוס-קליש: עוד הערה אחת – אפרופו נאנו ואפרופו שמעון פרס, הרעיון של להביא מים מים סוף הוא מהלך כל כך גרוע, ואני לא מבינה למה להשקיע עוד ועוד משאבים ...
מל פולישוק-בלוך: כי הבנק העולמי מעוניין בזה.
מירה מרקוס-קליש: אבל הבנק העולמי מישהו מחר לו את זה.
מירה מרקוס-קליש: וזה בדיוק חלק מהמתודולוגיה.
מירה מרקוס-קליש: מישהו מכר רעיונות לא נכונים.
מירה מרקוס-קליש: אולי כדאי קודם לחשוב ורק אחר כך ללכת ולמקור.
קריאה: דרך אגב, המדינה מדברת פה בשני קולות, כי מצד אחד היא הקימה צוות היגוי ממשלתי שממליץ לא לעשות את זה, ובמקביל במשרד החוץ היא פועלת במסלול של כן לקדם את זה.
מירה מרקוס-קליש: תחום התעשיה, יש תעשייה כבדה ותעשייה קלה.
מירה מרקוס-קליש: התחום של התעשייה הבינונית, מה שלא כדאי למפעלי ים המלח לעשות, אף אחד לא נכנס לזה.
מירה מרקוס-קליש: יכולים לעשות שם יזמות בינונית מה שנקרא :" small medumaven pris”, תעשייה בינונית שתפיק את כל מה שלמפעלי ים המלח לא כדאי.
מירה מרקוס-קליש: אף אחד לא נכנס לזה, התעשייה הקלה לא מספיק מפותחת, היא לא תומכת בשאר התחומים התעשייה הכבדה זה רק מפעלי ים המלח.
מירה מרקוס-קליש: יש המון מקום והמפעלים מוכנים לשיתוף פעולה כזה.
מירה מרקוס-קליש: שוב, תעשייה שתומכת במרפא, תעשייה שתומכת בחקלאות, תעשייה שתומכת ביופי ובכל הדברים האלה, כמעט לא קיימת.
מירה מרקוס-קליש: תחום החקלאות – התחום שאולי עשו בו הכי הרבה, אבל שוב, חלק מהדברים כמו שאמרתי לא מתוכננים ולא נעשו עד הסוף, השיטה היום זה לעשות את השילוב בחקלאות לטעמינו.
מירה מרקוס-קליש: השילוב בין חקלאות, תעשייה ואת כל הבשמים להחזיר,
קריאה: זה לא רק לגבי ים המלח, זה תמיד נכון.
מירה מרקוס-קליש: נכון, אבל אתה צריך לעשות את זה, זה לאו דווקא ים המלח, אבל פה אתה לוקח משהו חיובי באמת, הכי טוב אולי שיש לנו במדינה, ועדיין לא עשית אותו נכון.
מל פולישוק-בלוך: מה קורה עם כל התכנון של של מרכז ללימוד?
מירה מרקוס-קליש: ראשית כל רתמנו אותה למו"פ ים המלח.
מירה מרקוס-קליש: כמה שאני יודעת, הם עכשיו המועצות המקומיות, תמר ומגילות עושים תכנון עכשיו.
מירה מרקוס-קליש: אלה הם הפרוייקטים.
מירה מרקוס-קליש: חלק מהפרוייקטים כבר יצאו כקול קורא.
מירה מרקוס-קליש: הרעיון הוא שעד שלא תיכנס, ואני רוצה להגיע לנושאים הרוחביים, אני לא יודעת למה השתבשו פה כמה דברים, הנושאים הרוחביים, ואולי זה סדר העדיפויות שלנו בתיכנון שלנו עד 2006, עד שלא תיכנס לשם אוניברסיטה מאסיבית כמרכז מחקר או שלוחה שיהיה צמוד למרכז תעשייתי שיפיק מיד את מה שהמחקר היישומי עושה ויהיה צמוד לתעשייה שיהיה לה כדאי לעסוק בתחום הרבה יותר רחב ולמרכז חינוך שילמד, מה שהם רוצים להקים היום זה לימודי ים המלח, אבל לא רק לימודי ים המלח.
מירה מרקוס-קליש: שהכל יהיה חבורה אחת שאחד יזין את השני ואז אנשים טובים יוכלו לבוא, כי יהיו מקומות עבודה, הם יוכלו לבוא לשם, הם יוכלו לחקור שם, הם יוכלו ליזום שם.
מירה מרקוס-קליש: אבל אפשר להתחיל את זה בקטן.
מירה מרקוס-קליש: וזה לטעמי יותר נכון להתחיל את זה שם מאשר בעין יהב בגלל שעין יהב לקחו את הכסף.
מל פולישוק-בלוך: מה, למה, הם רצו לעשות את זה בעין יהב?
מירה מרקוס-קליש: לא, בעין יהב יש משהו אחר.
מירה מרקוס-קליש: יש יוזמה אמריקאית של המיליונרים ושל כל מי שחברו להקים אוניברסיטה בעין יהב, ללמד את כל מדיניות ערב וכולי.
קריאה: אוניברסיטה מדעית.
מירה מרקוס-קליש: יש הרבה יוזמות.
מירה מרקוס-קליש: לדעתי הם מתחילים בקטן ביכולת של המועצות.
מירה מרקוס-קליש: עד שלא תהיה החלטת ממשלה שזה משאב מספיק חשוב ולה יהיה מספיק כוח מאסיבי להזיז את זה או משוגע לדבר עם כסף שיביא את זה "סטפ-ליין", זה לא יקרה.
קריאה: אונסק"ו דרך אגב שוקלים להכניס את זה לרשימה.
מירה מרקוס-קליש: אז זהו, השאלה כמו שאני אומרת שים המלח הוא באמת לדעתי, השאלה היא באמת מי ירים את הכפפה ואיך הוא יעשה את זה.
מירה מרקוס-קליש: תודה רבה.
מל פולישוק-בלוך: אני מנסה כבר איזה זמן, יש לו די הרבה בעיות בחיים, אבל אני מנסה לשכנע את ראש הממשלה שלנו שייקח אצלו, אולי המנכ"ל החדש יעשה את זה כי המנכ"ל הקודם לא ממש עשה את זה.
מל פולישוק-בלוך: שיהיה פרוייקטור לאומי.
מל פולישוק-בלוך: ומה שאת עכשיו מתארת יש עוד הרבה רעיונות כאלה בכל מיני אזורים וצריך מישהו שמחבר את משרדי הממשלה השונים לפרוייקט אחד לאומי, וזה חייב להיות תחת הגג של "ראש ממשלה" ולא של משרד התשתיות, או משרד זה וזה.
יאיר שרן: הבעיה היא שמניסיוננו זה לא עוזר.
יאיר שרן: היו כבר ניסיונות של פרוייקטורים לאומיים.
יאיר שרן: ברק עשה את זה במידה מסויימת בזמנו.
יאיר שרן: עזר וייצמן כנשיא ניסה לדחות בזמנו כל מיני דברים, אבל בסופו של דבר הפרקטיקה בישראל – אם אין שר שיש לו תקציב לממש דברים, שום דבר לא קורה.
יאיר שרן: גם למשרד ראש הממשלה עם כל הכבוד, אין לו את התקציב לעשות את העבודה.
מל פולישוק-בלוך: אין ספק שצריך להיות תקציב, זה ברור.
יאיר שרן: אז תמיד את צריכה את המוביל.
יאיר שרן: ואם המשרד לא מרגיש שהוא שותף, שהוא יוזם, הוא לא יטרפד את זה בכוונה, אבל הוא יעשה הכל כדי שזה לא יתממש.
מל פולישוק-בלוך: אבל הפרוייקטים ברגע זה כמו שאת מתארת, זה לא נופל על משרד אחד.
מל פולישוק-בלוך: ואז, אם אתה לוקח את זה רק ממשרד אחד, אז כל שאר המשרדים מכשילים אותך.
קריאה: זה מה שנקרא "מנהלת".
מל פולישוק-בלוך: ולכן צריך מנהלת ים המלח.
מל פולישוק-בלוך: מישהו שצריך, אני שומעת גם שאין "חוק ים המלח", כמו שיש בכנרת.
מירה מרקוס-קליש: החוק היחיד הוא מפעלי ים המלח שנותן להם זיכיון.
מל פולישוק-בלוך: נכון, צריך משהו ברמה לאומית.