GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם ברנמילר: אני מזכיר לכולם מה שכולם יודעים.
אברהם ברנמילר: זה גם נקי, גם מתחדש, וזה משאב לאומי, בדיוק כמו גז, השמש היא משאב לאומי אם יודעים מה לעשות אתו.
אברהם ברנמילר: ואנחנו יודעים מה לעשות אתו.
אברהם ברנמילר: אנחנו מדברים על ייצור של מקומות עבודה בתעשיה וגם היי-טק, אני מזכיר את כל זה כי הדברים האלה אנחנו רואים אותם אחד אחד צצים לנו.
אברהם ברנמילר: מקטינים את התלות.
אברהם ברנמילר: התעריף שנקבע לאנרגיה סולרית יעמוד שם עשרים ושלושים שנה, הוא לא ישתנה.
אברהם ברנמילר: האנרגיה תעלה, זה יישאר קבוע.
אברהם ברנמילר: וכל פעם שעושים תחשיבים אף אחד לא שם אסקלציה כאילו מחירי הדלק יישארו לנצח באותו מחיר כמו שהם היום.
אברהם ברנמילר: אנחנו מאזנים שיאים בצריכת החשמל ואנחנו גם יכולים למנף את זה לייצוא של טכנולוגיות בהיקף של מיליארדים.
אברהם ברנמילר: הפרוייקט הזה בקליפורניה, למי שלא יודע, היה אחד פסיק שתיים מיליארד דולר.
אברהם ברנמילר: הפרוייקט שהוקם בשנות השמונים על ידי חברת לוז.
אברהם ברנמילר: כך נראית צריכת החשמל במדינת שמש.
אברהם ברנמילר: פה זה קליפורניה, ישראל מאוד דומה.
אברהם ברנמילר: הפיקים בארץ כמו שהשר הזכיר זו הבעיה.
אברהם ברנמילר: אולי עולה ארבעה סנט לייצר שם אבל עולה בין חמש עשרה סנט לדולר לייצר בשעות הפיק.
אברהם ברנמילר: והבעיה היא שבצריכת השיא, שמתחילה כאן מהקו השטוח בערך בשבע בבוקר ומסתיימת באחת עשרה בלילה הצריכה פה, בישראל למשל, היא פי שתיים וחצי בפיק מאשר צריכת הבייס.
אברהם ברנמילר: כלומר אם נקים תחנה פחמית הפחמית עוברת באיזור הישר, אבל האיזור הזה הוא ארבעים אחוז, עוד שישים אחוז מושלם מאמצעי ייצור אחרים.
אברהם ברנמילר: ומה שאנחנו מציעים לעשות זה לעשות שני דברים.
אברהם ברנמילר: לגלח את שיא הצריכה הזה, שהולך וגדל כל הזמן דרך אגב, ככל שנהיה חם יותר ורווחת החיים שלנו מתקדמת, אנחנו מציעים לגלח את זה על ידי מיזוג אויר סולארי.
אברהם ברנמילר: ולמה סולארי, אם השמש בעצם היא מקור הבעיה, כלומר השמש היא מייצרת את הדרישה הגוברת למיזוג אויר, מיזוג האויר מהווה בערך חמישים אחוז מצריכת השיא, הפתרון הטריויאלי לספק את הפתרון מהשמש ולא ממשהו אחר.
אברהם ברנמילר: ולא באמצע הלילה.
אברהם ברנמילר: זה בדיוק חופף אחד את השני וזה כל הלוגיקה שצריכה לעבוד.
אברהם ברנמילר: בנוסף לאותו מיזוג אויר סולארי שנעשה בכל בית, בכל בית מגורים, בכל מפעל, בכל מרכז קניות, יש צורך גם להגביר את האספקה ואת זה אנחנו מציעים לעשות על ידי ייצור חשמל סולארי טרמי.
אברהם ברנמילר: אפשר לעבוד כמו שאמרתי, ואני לא ארחיב היום כי זה לא הנושא אבל שנדע, אפשר לפעול בשוק הביתי ולחסוך שם כאלף מגה-ואט חשמל ומאתיים אלף טון דלק.
אברהם ברנמילר: אפשר לעבוד בשוק התעשייתי ולהחליף חמש מאות מגה-ואט.
אברהם ברנמילר: אפשר לעשות תחנות כוח מקומיות.
אברהם ברנמילר: כל הטכנולוגיות שאני מדבר עליהם זה מה שקיים היום ברשותנו.
אברהם ברנמילר: צריך כל הזמן לפתח והפיתוח הוא טבעי.
אברהם ברנמילר: עם זה שנתחיל ליישם.
אברהם ברנמילר: אי אפשר לפתח לנצח בלי יישום.
מל פולישוק-בלוך: איך אתה מסביר שעד היום לא היה יישום?
אברהם ברנמילר: חלק מהטכנולוגיות הן חדשות.
אברהם ברנמילר: אני חושב שכולם הניחו שהדלק הוא זול ולנצח.
אברהם ברנמילר: ורק עכשיו הדעה הזאת משתנה ורק בשנים האחרונות נכנס הנושא של זיהום האויר.
אברהם ברנמילר: כלומר הדברים האלה הביאו לאט לאט את התודעה של כל העולם, ואנחנו קצת בפאזה אחרי כל העולם.
מל פולישוק-בלוך: זה קצת מוזר לי, אני דיברתי אתך קודם, שר האנרגיה בזמנו שחל, נדמה לי לפני חמש עשרה שנה, משהו כזה, הקים, משרד התשתיות הקים בשדה בוקר מתקן ניסיוני, מאוד מוצלח היה, ולוז נכנסה, כל חברות האנרגיה ולוז ואחר כך אתם החלפתם את לוז.
מל פולישוק-בלוך: איך זה לא התרומם אז?
מל פולישוק-בלוך: אני מבינה את המחיר, המחיר בעשור האחרון, מי שלא יודע, הכפיל את עצמו.
מל פולישוק-בלוך: משבע עשרה היום עומד על שלושים ושבע לחבית.
אברהם ברנמילר: אני חושב שלא היתה את הנחישות והרצון הפוליטי.
השר יוסף פריצקי: בשבע עשרה דולר לחבית זה לא כדאי.
השר יוסף פריצקי: גם לא בעשרים.
מל פולישוק-בלוך: אז למה בקליפורניה, הרי זה אותו מחיר גם בקליפורניה.
השר יוסף פריצקי: כי בקליפורניה יש שם איזו שהיא תפיסת עולם, קונספציה מאוד ברורה, שגם אם זה יעלה מאה דולר הם רוצים את זה משום שהם מאוד אקולוגים, מדינה ירוקה, זו החלטה חברתית, פוליטית, שהיא בסדר גמור.
השר יוסף פריצקי: שגם אנחנו יכולים לקחת אותה.
השר יוסף פריצקי: אם אנחנו מסתכלים במשקפיים כלכליות העניין הכלכלי עכשיו מתחיל להיות מאוד מאוד רלוונטי, כי באמת מחיר של שלושים ושבע, שלושים ושמונה, ארבעים דולר לחבית זו כבר אנרגיה שמוכרחים להתחיל להסתכל עליה, משום שהיא תחליף כלכלי נכון.
אברהם ברנמילר: אני רק אזכיר על טכנולוגיית הרוח שהיתה באותו מצב לפני שלושים שנה.
אברהם ברנמילר: היתה החלטה בספרד, בארצות הברית, במדינות אחרות, והיום טכנולוגיית הרוח במקומות מסויימים בעולם שזה מתאים לעשות רוח יותר זולה.
אברהם ברנמילר: השמש תגמור בדיוק באותו מקום.
אברהם ברנמילר: כלומר אנחנו מדברים שניתן במשק שלנו להחליף שלושת אלפים מגה-ואט,
אריה אלדד: מישהו צריך לבדוק גם, ואני יודע שזאת הערה קשה, את הקשר בין הון ושלטון.
אריה אלדד: את הקשר בין יצרני האנרגיה הגדולים, של חברת החשמל, של חברות הדלק, שכדאי להם להמשיך לייצר דלק באמצעים קונבנציונלים, עם מקבלי ההחלטות במדינה לדורותיהם.
אריה אלדד: לא ממשלה כזאת או ממשלה אחרת.
אריה אלדד: לדורותיהם.
אריה אלדד: יותר מידי פעמים אלה אנשים שממנים את הדירקטוריונים, שמקבלים את ההחלטות, שיוצרים מצב שבו תמיד כדאי להמשיך לייצר באמצעים המקובלים.
אריה אלדד: וזה יימשך ככה הרבה שנים.
אברהם ברנמילר: ועם מה שאפשר להחליף במשהו שקיים היום, שלושת אלפים מגה-ואט חשמל שזה שלושים אחוז מצריכת האנרגיה של חשמל של מדינת ישראל בשיא, וזה דבר שהוא ריאלי, ואני מוכן להוכיח במספרים לכל מי שרוצה לראות.
אברהם ברנמילר: והדבר הזה, במונחים של המשק הלאומי, הוא כלכלי.
אברהם ברנמילר: נגיע לתחנה של ייצור חשמל מרוכז, שהפרוייקט הוא חמש מאות מגה-ואט, כשהתחנה הראשונה מיועדת להיכנס לעבודה ב-2007.
אברהם ברנמילר: תכלית הפרוייקט הזה להביא את מחיר החשמל המיוצר בתחנת כוח סולארי לפחות מעשרה סנט, לשמונה תשעה סנט בסופו של הפרוייקט, שאני חושב שכולם יסכימו שלחשמל שמסופק בשעות השיא הוא מחיר הגון וכלכלי.
אברהם ברנמילר: הפרוייקט הזה יוקם באיזור אשלים, השטח הנדרש הוא תשעת אלפים דונם והוא הוקצה כבר על ידי המועצה הארצית.
אברהם ברנמילר: פה יש מפה, אנחנו יכולים להסתכל על זה.
אברהם ברנמילר: כך נראית תחנת כוח כזאת כמו שלנו, והמראה יהיה מאוד דומה פה בנגב אצלנו, שדות של קולטים שמרכזים את אנרגיית השמש, מחממים אותה לארבע מאות מעלות, מייצרים קיטור ומייצרים את החשמל בתחנת כוח קונבנציונלית, בדיוק כמו הפחמים.
אברהם ברנמילר: תחנת הכוח זהה לתחנה הפחמית רק שהאנרגיה היא פשוט מהשמש במקום פחם.
אברהם ברנמילר: כאן מייצרים שלוש מאות חמישים מגה-ואט.
אברהם ברנמילר: באשלים התחנה האחרונה היא מאה מגה-ואט שאושרה .
אברהם ברנמילר: הפרוייקט הוא של חמש מאות מגה-ואט בסופו של דבר.
אברהם ברנמילר: כך זה נראה במבט קצת יותר מרחוק, מהלווין.
אברהם ברנמילר: סך הכל אנחנו מדברים פה על תכנית של כמיליארד דולר.
אברהם ברנמילר: אבל שימו לב, חמישים אחוז מזה זה שכר עבודה שנשאר כאן במשק הישראלי, בעוד שאנחנו מייבאים את הדלק ושורפים אותו, זה נשאר בכל מקום אחר חוץ מאשר בארץ.
אברהם ברנמילר: לנו נשאר רק הזיהום.
אברהם ברנמילר: הרעיון הוא להוריד את העלויות בכל תחנה.
אברהם ברנמילר: בערך כאלף שש מאות איש יועסקו בתחנה הזאת בהקמה של הפרוייקט הזה במשך כעשר שנים.
אברהם ברנמילר: אנחנו צריכים לזכור עוד דבר.
אברהם ברנמילר: בעקבות הורדת העלויות הזאת שאנחנו נשיג במשך הפרוייקט הזה והגדלת היתרון הטכנולוגי שלנו על גבי תעשיות מקבילות שעכשיו ממשלת ארצות הברית וממשלת גרמניה מממנות בעשרות מליוני דולרים כדי שיתחרו בנו, אבל אם זה יקום אנחנו נשמור את היתרון הטכנולוגי ואנחנו מייצרים שנייצר כל שנה לשוק המקומי חשמל בערך מאה מגה-ואט, אני מזכיר, אני מדבר על סביבת המחירים של בערך שמונה סנט לקילו-ואט שעה, ומאה מגה-ואט לייצוא.
אברהם ברנמילר: מה נשיג פה, אנחנו נשיג פה חסכון בדלקים בשווי של אחד פסיק ארבע מיליארד דולר, זה למחירים הישנים, כנראה שהמחירים החדשים זה כבר הרבה יותר מזה.
אברהם ברנמילר: גזים מזהמים ייפלטו פחות.
אברהם ברנמילר: הערך הכספי של זה הוא בערך מאתיים ארבעים מיליון דולר.
אברהם ברנמילר: אנחנו מדברים על אלפי עובדים שיעסקו בזה.
אברהם ברנמילר: זה ימצב אותנו כמובן כמובילים בעולם בנושא הזה של אנרגיה נקייה ויביא את הטכנולוגיה שלנו, שהיא ייחודית היום בעולם, למצב שבו יישומה הגיוני וכלכלי.
אברהם ברנמילר: קצת פירוט מי יעסוק במה.
אברהם ברנמילר: אז בהקמת השדה, במאה מגה-ואט הראשונים יעסקו כשבע מאות עובדים במשרות קבועות, בנוסף עובדי שירותים במספר דומה.
אברהם ברנמילר: בתפעול ובאחזקה שזה פה אנחנו רואים, שטיפה למשל של מראות שמתבצעת באופן רגולרי, יעסקו כארבעים וחמישה עובדים.
אברהם ברנמילר: אנחנו מדברים בסך הכל, שאלת קודם, אנחנו מדברים על תעשיה שתייצר בשנה במאה חמישים מיליון דולר בערך ותעסיק כאלף שש מאות עובדים.
אברהם ברנמילר: אני לא אכנס לפירוט הזה אבל השמש עדיין היא בחינם.
אברהם ברנמילר: התעשייה היא הדבר שעולה, והתעשייה מפעילה את כל המשק.
אברהם ברנמילר: שוב, בפרוייקטים הגדולים, לא פירטתי כאן על התעשיה ועל הבתים שגם לשם יש לנו פתרונות שחלקם מוכנים וחלקם בפיתוח.
מל פולישוק-בלוך: יש לי רק שאלה, מבחינת צבירת אנרגיה, יש לכם גם כן כבר את כל הטכנולוגיה?
אברהם ברנמילר: הכל עניין של כלכלה.
אברהם ברנמילר: כלומר מה שקורה, התחנות הראשונות שהקמנו עם אגירה לבערך שלוש או ארבע שעות הפעלה תמיד אתה משווה את העלות של האגירה לעומת מחירי החשמל באותן שעות בחברת החשמל, ואז תמיד שם זה נחתך.
מל פולישוק-בלוך: זה עדיין יקר אתה אומר,
אברהם ברנמילר: כן, ברגע שהמחירים בערב ובלילה יהיו כמו ביום יהיה כדאי ואפשרי לעשות את זה ואנחנו גם עובדים על זה, חלק בשיתוף גם עם קמ"ג בנושא הזה.
מל פולישוק-בלוך: כמה תעלה התחנה הפחמית?
אברהם ברנמילר: מיליארד ורבע, מיליארד וחצי דולר.
מל פולישוק-בלוך: והיא תייצר כמה, אלף מאתיים.
מל פולישוק-בלוך: כן, בבקשה אדוני.
דוד אסוס: הרשות לחשמל, אולי במלה אחת נתחיל עם הרשות ואחר כך נתייחס ספציפית לסוגיה הזאת, הרשות לחשמל היא למעשה גוף שהוקם על ידי כנסת ישראל לפקח על משק החשמל והיא עומדת בתווך בין השלטונות שזה משרד התשתיות הלאומיות והגופים המקצועיים כמו איכות הסביבה ומשרד האוצר.
דוד אסוס: למעשה כשאנחנו מדברים על פרוייקטים מסוג זה להערכתי צריך להבדיל לחלוטין בין החלק שהוא מו"פי ובין החלק שרוצים הלכה למעשה להקים פרוייקט.
דוד אסוס: כשאנחנו מדברים על טכנולוגיה אנחנו רוצים לקדם טכנולוגיה, זה צינור אחר לחלוטין מאשר להגיד מעכשיו אנחנו רוצים להקים.
דוד אסוס: הכספים שאנחנו דיברנו קודם עליהם, ששאלת את האוצר לגבי פיתוח ולגבי פרוייקטים, ויש פרוייקטים כאלה היום בקנה, כולל גם בתחום הסולרי, כמו לדוגמא רובוט שרב וכך הלאה, אלה פרוייקטים שלפחות מבחינתנו הם עדיין נמצאים במצב פיתוח.
דוד אסוס: צריך עדיין להשקיע, וכמה, זו שאלה, והרשות לא מתעסקת לחלוטין בכלל בסוגיה הזאת.
דוד אסוס: הרשות נכנסת למעשה לפעולה כאשר אנחנו מדברים אם כן או לא יש צורך להקים פרוייקט.
דוד אסוס: ואני רוצה פה לפרט מה נעשה ומה עוד צריך לעשות בשביל לקדם פרוייקט מסוג זה.
דוד אסוס: למעשה בשיטה שאנחנו עובדים היום במדינה כשאנחנו רוצים להקים תחנה ועבר שלב הבשלות של הפיתוח, בין בארץ ובין בחוץ לארץ, רוצים להקים תחנה, אנחנו למעשה מוציאים מכרז, מחפשים את התחנה הזולה ביותר ומקימים אותה.
דוד אסוס: עכשיו אם אנחנו מדברים היום על מכרזים שחברת החשמל ומשרד התשתיות מוציאים היום להקמת תחנות כוח אנחנו רואים תחנות שהמחיר שלהם הוא נמוך מארבעה סנט לקווט"ש.
דוד אסוס: פועלות על גז, וזה אלה התחנות שמקימים.
דוד אסוס: עכשיו כשאנחנו רוצים להקים תחנות, ותיכף אני אתייחס בגדול לעלויות, אני אומר מספרים גסים כדי שנקלוט את המספרים, אז אם אנחנו עובדים בשיטת המכרזים ומחפשים את העלות הנמוכה אין שום סיבה שבעולם שפרוייקטים חשובים מסוג פרוייקטי גז יקומו.
דוד אסוס: כדי לקדם את המהלך הזה הרשות כבר נקטה בשני אמצעים מאוד מתקדמים שכבר קיימים.
דוד אסוס: האחד לעשות מה שמדברים הרבה שנים במדינה ולא היה, לתת עלות לזיהום.
דוד אסוס: הרשות פרסמה כבר לפני שלושה ארבעה חודשים מה עלות הזיהום היום בארץ וכמה מותר וכדאי לשלם על תחנה לא מזהמת כדי להביא אותה לרמה על בסיס סולם אחיד בארץ כדי להשוות את זה לתחנה אחרת שהיא מזהמת.
דוד אסוס: כשאנחנו מדברים על התחנה הסולרית אנחנו מדברים היום שחשמל בארץ, ואני אתן כמה מספרים בקיצור נמרץ, כי זה אני חושב יקדם אותנו איך לעשות את הפרוייקט ולא רק לדבר על הפרוייקט הזה.
דוד אסוס: היום חשמל בארץ עולה בסביבות חמישה סנט, בגדול, בממוצע.
דוד אסוס: תחנה מסוג זה שהיא תחנה כמו שאמר כבוד שר התשתיות, שהיא פועלת בעיקר בשעות השמש היקרות וכך הלאה, אנחנו שיכללנו את הדבר הזה, אנחנו אומרים שתחנה כזאת, אם היינו משלמים עליה בסביבות אפילו שמונה סנט עדיין היא היתה כדאית כלכלית והיתה מתחרה עם תחנה אחרת.
דוד אסוס: כשאנחנו באים ומוסיפים לזה את עלות האי-זיהום לפי המפתחות היום אנחנו מדברים בסביבות השתיים, שתיים ומשהו סנט.
דוד אסוס: זאת אומרת אפילו בעשרה סנט לעומת חמישה סנט של השוק היום הפרוייקט הזה היה כלכלי והיה יכול לרוץ קדימה.
מל פולישוק-בלוך: לא הבנתי, עלות הזיהום שניים וחצי סנט?
דוד אסוס: כן, אז תוסיפי את זה לשמונה סנט עוד שניים ומשהו סנט, תגיעי בסביבות העשרה סנט, הפרוייקט הזה יכול לרוץ קדימה.
מל פולישוק-בלוך: איך אתם מעריכים את עלות הזיהום?
דוד אסוס: אמרתי קודם שהרשות כבר פרסמה עלות לזיהום בארץ,
מל פולישוק-בלוך: כן, אמרת, אבל לא אמרת איך.
דוד אסוס: איך, בסופו של דבר כמה הזיהום הנמנע מהתחנות הקיימות היום במשק כתוצאה מהפעלה של תחנה שהיא לא מזהמת מול עלות הזיהום זה העלות הנחסכת בזיהום שאנחנו מוכנים לשלם בשביל לא לזהם.
דוד אסוס: יש מערכת שלמה שקיימת, היא פורסמה לציבור.
דוד אסוס: עכשיו כשאנחנו מדברים על הקמת תחנה ראשונה מסוג זה אנחנו מדברים על סדר גודל של שלוש עשרה ארבע עשרה סנט.
דוד אסוס: והשאלה עכשיו איך מגשרים על הפער הזה.
דוד אסוס: ואם יש מקום לגשר או שהפרוייקט עדיין נמצא בשלב הפיתוח שלו.
דוד אסוס: ופה הרשות הלכה ובדקה כמה ממצאים מאוד חשובים.
דוד אסוס: אנחנו למעשה הלכנו ובדקנו גם בטכנולוגיה בארץ וגם מה שקיים היום בעולם, וההתפתחות בעולם, ואנחנו מצאנו כמה דברים מאוד חשובים.
דוד אסוס: אחד, שהיום ברור לכולם שברמה טכנולוגית תחנה מסוג זה יכולה בסופו של דבר לרדת לעלות שהיא מתחת לעלות הכדאית הכלכלית.
דוד אסוס: זאת אומרת לטווח ארוך עשוי להיות מאוד כדאי להקים תחנות כאלה.
דוד אסוס: והשאלה היא מי מתחיל.
דוד אסוס: זאת אומרת לעולם העלויות לא ירדו אם לא יקימו את הראשונה והראשונה תהיה תמיד יקרה וצריך לעשות את השלב הראשון.
דוד אסוס: אנחנו הגענו למסקנה שהמשק היום הוא בשל, המשק העולמי אני מדבר, הוא בשל לעשות את הצעד הזה, ויתרה מזאת.
דוד אסוס: היתרון הטכנולוגי שיש היום למדינת ישראל בתחום הזה הוא עולה על כל יתרון טכנולוגי אחר שיש גם בארצות הברית ובגרמניה, ואנחנו ראינו בכנסים בעולם שגם ארצות הברית וגם גרמניה רוצים היום להשלים את הפער הטכנולוגי ולעלות.
דוד אסוס: ואם יקרה הדבר הזה וזה עשוי לקרות בטווח הקצר יחסית אז לא יהיה שום סיכוי לטכנולוגיה הישראלית למכור בשוק העולמי.
דוד אסוס: זאת אומרת שאנחנו נמצאים בעיתוי זמן נכון היום לקדם את הטכנולוגיה הזאת.
דוד אסוס: לכן אנחנו גם פנינו לשר התשתיות ואנחנו חושבים שמאוד נכון היום להקים פרוייקט כזה, לא על החמש מאות מגה-ואט שלו אלא רק על המאה הראשונים וזה כדי גם להוכיח ולהתקדם לעלות נמוכה יותר, שזה יותר טוב למשק הישראלי, ולהקים את התחנה הראשונה.
דוד אסוס: שלהערכתנו התחנה הראשונה צריכה להיות מוקמת על ידי מי שבעל עניין ובעל ידע.
דוד אסוס: זאת אומרת יש לנו פה את הציר המרכזי של חברת סולל או חברת לוז לשעבר שהם מחזיקי הידע והטכנולוגיה העולמית היום בתחום הזה, ללא ספק.
דוד אסוס: וצריך למצוא את הדרך היום לתת לחברה הזאת להקים את הפרוייקט הזה.
דוד אסוס: אם וכאשר משרד התשתיות ושר התשתיות ימצאו את הדרך לתת רישיון לחברה להקים את התחנה הזאת, להכתיב לוח זמנים להקמת התחנה, הרשות תירתם לתת בדיוק את מנגנון הקניה של החשמל על ידי רשת החשמל וחברת החשמל כדי שיקנו את החשמל הזה, וברגע שהדבר הזה יקרה, ויש לנו היום את המספרים, אנחנו יודעים בדיוק איך לעשות את זה.
דוד אסוס: יש קשיים נוספים שהם קשורים בתחום המימון, בתחום היזמות, אני לא רוצה לענות על הנושא הזה, יש לנו כמה מכשלות לעבור בדרך, אבל השלב הראשון כרגע הוא להבין ברמת המדינה שזה העיתוי הנכון היום להקים תחנה.
דוד אסוס: צריך לקבל החלטה מדינית כזאת, צריך לתת לחברה להקים את התחנה ואנחנו נמצא את הדרך לממן את זה.
מל פולישוק-בלוך: אדוני השר, אתה רוצה להגיב, תאמר לנו גם כמה אתה מעריך צריך להשקיע כדי להזיז את הפרוייקט הזה.
השר יוסף פריצקי: אני אומר מה צריך לעשות.
השר יוסף פריצקי: היתה ועידה לפני שבועיים שהשתתפתי בה בבון.
השר יוסף פריצקי: כמו שאמר מר אסוס, כל מדינות העולם, לרבות המתקדמות ביותר השתתפו בה וקידמו את הרעיון של אנרגיות מתחדשות.
השר יוסף פריצקי: איפה הבעיה, הבעיה היא שמוסדות פיננסיים היום לא יודעים לממן או לא יודעים למנף תחנת כוח סולרית.
השר יוסף פריצקי: למה, כי ההוצאות הקבועות הן אדירות וההוצאות המשתנות הן אפסיות והן לשנים ארוכות מאוד, אז לא יודעים מה לעשות איתן.
השר יוסף פריצקי: כאן צריך לקום הרגולטור, אני מסתכל שוב אל משרד האוצר, כאן צריך לקום מצב שבו המדינה לא ממש תוציא כסף.
השר יוסף פריצקי: המדינה צריכה לתת או הלוואת גישור או אפילו בטחון, כלומר לבוא לתת לבנקים בטוחה האומרת תראו רבותי, תוציאו אגרת חוב לעשרים, עשרים וחמש שנה לפרוייקט הזה, ואם הוא יהיה יותר או אם הריבית תשתנה אנחנו ניתן לכם מימון או נוציא אנחנו אגרת חוב שתכסה אתכם או שניתן לכם לאן ליפול.
השר יוסף פריצקי: השוק יודע לעבוד מצויין.
השר יוסף פריצקי: כלומר מוסד בנקאי רק לא יודע איך לאכול לא ארובות שרב, לא תחנת כוח סולארית, לא יודעים איך לעשות את זה.
השר יוסף פריצקי: פה צריכה להתערב המדינה.
השר יוסף פריצקי: לא ממש במימון ישיר דרך אגב.
השר יוסף פריצקי: כבר לא צריך כסף.
מל פולישוק-בלוך: הם אמרו שהם עושים כאלה דברים, ראינו גם, אורמת מקימה במאות מליונים של דולרים בכל העולם.
מל פולישוק-בלוך: אז מה, רק בבית שלנו אין מי שיקים את זה?
השר יוסף פריצקי: כן, כי בקליפורניה למשל החליטה המדינה,
מל פולישוק-בלוך: אז שהמדינה תחליט, זה כל מה שצריך.
השר יוסף פריצקי: בקליפורניה המדינה לקחה החלטה פוליטית חברתית, שאומרת בסדר, אנחנו נסבסד, אנחנו ניתן.
השר יוסף פריצקי: אני פתחתי ואמרתי, הבאתי אתמול לממשלה מצגת, אני מגיש הצעת מחליטים, אני מניח תוך שבוע שבועיים אני אעשה כל מאמץ לתאם אותה עם משרד האוצר.
השר יוסף פריצקי: העסק הוא לא פשוט, כי צריך לעשות סוויץ' במחשבה.
השר יוסף פריצקי: צריך לבוא ולומר אנחנו יוצאים מהדפוסים הקבועים, הישנים, של מימון לעשרים, עשרים וחמש שנה.
השר יוסף פריצקי: תראו, זה פרוייקט שיכול לעבוד מאה שנה.
השר יוסף פריצקי: כל מה שצריך זה לשטוף את המראות.
השר יוסף פריצקי: שמש יש, המראה ישנה, שלום.
דן זסלבסקי: השר חסך לי.
דן זסלבסקי: הבעיה בין כל הבעיות שהוזכרו פה, ככה באינטואיציה, אני חושב שהוא שם את האצבע על הבעיה העיקרית.
דן זסלבסקי: אם ממשלת ישראל לא תתארגן בצורה זאת או אחרת, יש כמה מנגנונים, זה יכול להיות מכירת אופציות, יש שורה שלמה של שיטות וככל שהמדינה תזדרז יותר ותמצה את זה תהנה יותר מהפירות של הפיתוח הזה.
דן זסלבסקי: פשוט מאוד.
דן זסלבסקי: זה חשבון פשוט שאני לא מבין למה לא עושים אותו.
דן זסלבסקי: אבל אני רוצה לתאר במלים ספורות מה זה הארובות שרב אם יש מי שלא יודע.
דן זסלבסקי: אני גם אשאיר לך דיסק שתוכלי להפיץ את זה.
דן זסלבסקי: הארובות בסך הכל זה ניצול של אויר יבש וחם.
דן זסלבסקי: בונים ארובה בגובה גדול, מעמידים אותה באיזור מדברי, מרססים מלמעלה מים, חלק מהמים מתאדה, האויר מתקרר, נעשה כבד יותר מהאויר בסביבה, הוא נוחת, בדיוק הפוך מארובה רגילה, ארובה רגילה מחממים וזה עולה למעלה.
דן זסלבסקי: מהתחתית האויר יוצר.
דן זסלבסקי: הוא מגיע למהירויות די גדולות והוא מניע שם טורבינות.
דן זסלבסקי: למעשה אנחנו בנינו מכונה שמייצרת רוח ורוח רצינית עשרים וארבע שעות ביממה כל ימות השנה.
דן זסלבסקי: זהו העקרון.
דן זסלבסקי: השקענו הרבה מאוד עבודה בואו נגיד בעשור האחרון, שיפרנו את היחס עלות תועלת באחד לשבע בערך.
דן זסלבסקי: קידמנו את זה מאוד.
דן זסלבסקי: התוצאה הסופית היא שאפשר יהיה לייצר חשמל, עם ההשקעות ועם האופריישן-מיינטננס בשניים וחצי סנט לקילו-ואט שעה, אם הריבית היא חמישה אחוז.
דן זסלבסקי: ושלושה פסיק תשעה סנט לקילו-ואט שעה אם הריבית היא עשרה אחוז.
דן זסלבסקי: זאת היא עלות החשמל.
מל פולישוק-בלוך: זה יותר זול מהמספרים ששמענו כאן.
דן זסלבסקי: אגב דוד קיבל, אחד האנשים בא וקיבל את כל הנתונים ואני מקווה, אני מוכרח לשבח, העבודה שהם עשו על הבונוס שכדאי וצריך לשלם אני חושב שעבודה יוצאת מהכלל טובה.
דן זסלבסקי: אבל רק התחלתי לתאר את התועלת.
דן זסלבסקי: הארובות האלה יכולות לספק מאה אחוז של כל החשמל של מדינת ישראל וגם לענות על כל הנושא של התאמת האספקה לביקוש.
דן זסלבסקי: במחיר זיל הזול.
דן זסלבסקי: נוסף לכל אלה, אגב ברמה העולמית הפוטנציאל בערך פי שלושים מכל צריכת החשמל היום בעולם.
דן זסלבסקי: נוסף לחשמל יש שישה או שבעה מוצרי לוואי שמרוויחים מהם לחוד.
דן זסלבסקי: החשוב שבהם זה התפלת מים, הוכח מעבר לכל ספק שאפשר להתפיל בשיטת האוסמוזה ההפוכה הרגילה, אין שם שום המצאה חדשה, אבל רק השילוב של השניים מאפשר לייצר מי ים מותפלים בערך בחצי מחיר.
דן זסלבסקי: זאת אומרת זה שובר את מחסום המחיר של מים לחקלאות, לכל הענפים, כל הסיפור שאיך האוצר הורס את החקלאות אני מקווה שייפסק.
דן זסלבסקי: אם אנחנו למשל באיזור פתחת רפיח, פתחת שלום, מקימים ארובה אחת, היא תספק מאתיים מליון קוב מי ים מותפלים ולא צריך להסביר הרבה כדי להבין את המשמעות של זה.
דן זסלבסקי: והדבר השלישי שרציתי להסביר זה גידול דגי ים.
דן זסלבסקי: שגם מבחינה סביבתית וגם מבחינה כלכלית זה תרומה ענקית.
דן זסלבסקי: זה בערך תיאור של העניין.
דן זסלבסקי: עכשיו אנחנו במצב שכל המומחים ללא יוצא מן הכלל גם פנינו לחברות שמקימות תחנות כוח ואמרו תעזבו, אל תעשו דגם ושום דבר.
דן זסלבסקי: אין אף בעיה, כל הבעיות פתורות למעשה.
דן זסלבסקי: טכנולוגיות קיימות בטקסט-בוקס, צריך ללכת ולעשות.
דן זסלבסקי: זה הכל.
מל פולישוק-בלוך: טוב, אני רואה שאין לנו חילוקי דעות.
מל פולישוק-בלוך: אז מישהו בכל זאת רוצה להגיד משהו אחר?
השר יוסף פריצקי: אני רוצה להוסיף לדבר הזה עניין אחד.
השר יוסף פריצקי: הפרוייקט של ארובות שרב עומד לעלות בוועדה לתשתיות לאומיות, הרעיון הוא כנראה לא בפתחת שלום אלא דווקא בערבה, גם כן הפרוייקט האלטרנטיבי, כעשרים שלושים קילומטר מאילת.
השר יוסף פריצקי: המדינה למעשה תקצה קרקע וכל מה שצריך פרופ' זסלבסקי והיזמים לעשות עכשיו זה לגמור תעריף כדי למצוא מימון.
אברהם ארביב: אני רוצה ממש בקצרה למסור כמה עובדות.
אברהם ארביב: בעשרים וחמש שנה המשרד שלנו השקיע במו"פ סולרי סדר גודל של שמונים מליון דולר.
אברהם ארביב: כתוצאה מזה רק מייצוא ייצאה התעשייה הישראלית בשניים וחצי מיליארד דולר.
אברהם ארביב: הרוב זה ייצוא, שזה גם תועלת למשל.
אברהם ארביב: מעט יחסית יישום בארץ, וזו הבעיה פה, וזה אנחנו פה, אנחנו צריכים פה לטכס עצה איך להביא לקידום הנושא בארץ.
אברהם ארביב: כי התוצאות של המו"פ, היו לנו הצלחות משמעותיות, הצלחות שהן בעצם אפילו מושא קנאה ביחס להשקעה לעומת מה שנעשה בארצות הברית ובאירופה שם השקיעו הרבה יותר כסף, וגם ביפן, עם הרבה פחות הצלחה.
מל פולישוק-בלוך: אתה אומר שמדינת ישראל השקיעה שמונים מליון דולר, והתפוקה היתה שניים וחצי מיליארד דולר?
אברהם ארביב: בייצוא.
אברהם ארביב: כתוצאה מההשקעה הזאת התעשייה הישראלית,
מל פולישוק-בלוך: ואתה רואה קשר ישיר בין שני הדברים, חד משמעי?
אברהם ארביב: זה חד משמעי.
מל פולישוק-בלוך: זה צריך להיות בכותרת הראשית בידיעות אחרונות, אבל לא נזכה לזה כמובן.
אברהם ארביב: הרוב זה בשתי תעשיות ששתיהן מיוצגות פה, שזה לוז לשעבר ואורמת.
אברהם ארביב: אבל גם תעשיה של קולטי השמש, שזו תעשיה מפוארת בארץ.
אברהם ארביב: עכשיו הגיע זמן לעשות, לעשות אנחנו צריכים לעשות כדי לשמור על היתרון היחסי, וכפי שנאמר פה חלון ההזדמנות הוא קטן, וצריך לנקוט גם צעדים פוזיטיביים, כגון לתת את התעריפים הנכונים, וגם צעדים פאסיביים, כלומר לא להפריע למגמות טכנולוגיות שכרגע, לא להפריע מינהלית למגמות טכנולוגיות שכרגע מתקרבות אלינו, כמו חיבור לרשת של יצרנים קטנים, אפילו ביתיים, כדי שיוכלו למכור עודפי חשמל שהם מייצרים.
מל פולישוק-בלוך: מי מפריע לכם במשרד התשתיות, אתם הרגולטור, לא?
אברהם ארביב: זה לא כל כך פשוט.
אברהם ארביב: המערכת, יש כאן מחסומים טכנולוגים ויש מחסומים בירוקרטים שלא כאן הזמן לתאר אותם, אבל בפירוש אנחנו הולכים לכיוון הזה.
אברהם ארביב: אבל שתדעו שזה הכיוון.
אברהם ארביב: אנחנו נדרשים גם לנקוט צעדים חיוביים וגם לא להפריע למגמות טכנולוגיות באמצעות מחסומים בירוקרטיים.
אברהם ארביב: כפי שהשר אמר, אנחנו נדרשים גם, יחד עם כל העולם, אנחנו צריכים גם לתרום את שלנו, ולדעתי אנחנו לא תורמים, ליצור כלים פיננסים חכמים כדי לאפשר לטכנולוגיה שכולם מודים בתועלות שלה, אבל יש לה חסרון, כלומר יש לה השקעה גדולה בהתחלה ואחר כך ההוצאות אפסיות.
אברהם ארביב: וזה בעיה.
אברהם ארביב: זה בעיה למוסדות המימון, גם הישראלים וגם הבינלאומיים לתמוך בטכנולוגיה הזאת.
אברהם ארביב: אנחנו צריכים לתרום את שלנו כדי ליצור את הכלים האלה.
אברהם ארביב: אני אסיים במשפט אחד.
אברהם ארביב: משק האנרגיה העתידי יהיה יותר נקי, יותר יעיל, יותר מבוסס על מקורות מקומיים ומגוונים, ויותר מבוזר.
אברהם ארביב: כלומר הייצור יהיה הרבה יותר קרוב לצרכן ובו הצרכן ישלם את העלות האמיתית של האנרגיה שהוא צורך.
אברהם ארביב: ואנחנו צריכים להיערך בצורה מושכלת למשק האנרגיה שאנחנו לא יכולים להימנע ממנו.
אברהם ארביב: תודה.
מל פולישוק-בלוך: נשמע עכשיו את התעשיינים עצמם, אלה שבכוח מנסים כאן לנהל עסקים בתחום.
אלי שלטון: אני תעשיין יצרן של מערכות סולריות, בתפקידי אני גם יו"ר ארגון היצרנים הישראלים של מערכות אנרגיה סולרית.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה רק להזכיר לכולנו שמייצרים פה אנרגיה סולרית ויש בערך שני מליון דודי שמש על כל גג.
אלי שלטון: אנחנו לא רוצים שישקיעו בנו שום דבר, לא כסף ולא שום דבר.
אלי שלטון: אנחנו רוצים שיעזרו לנו לא להרוס את התעשיה בישראל.
אלי שלטון: בישראל האנרגיה הסולרית היא חוק.
אלי שלטון: חובה להקים מערכות סולריות.
אלי שלטון: המדינה היחידה בעולם שבה זה חוק.
אלי שלטון: המדינה שמחקה אותנו היום בהצלחה לא מבוטלת היא ספרד אגב.
אלי שלטון: בברצלונה יישמו כבר את החוק בבתים חדשים.
אלי שלטון: ואני בכל הכינוסים שאני נפגש באירופה שואלים אותי איך עושים את הנס הזה, איך מחוקקים חוק כזה.
אלי שלטון: אז בגלל שיש לנו חוק אנחנו גם היום נמצאים במצב שבו חדירה של אנרגיה סולרית תרמית היא הכי גדולה לנפש אצלנו במדינה.
אלי שלטון: הבעיה היא שהמחוקק גם קבע מספר חוקים לייצור מערכת, להתקנה שלה ולשיווק שלה.
אלי שלטון: אנחנו נמצאים בבית המחוקקים, ובית המחוקקים הזה קבע את החוקים, רק שהמשרדים שאמורים לאכוף את זה לא עושים את זה.
אלי שלטון: יש למשרד התמ"ת אגף שלם שזה הממונה על התקינה שתפקידו לבדוק ולאכוף את החוק ולמנוע התקנה של מערכות כאלה.
אלי שלטון: יש בישראל חמש מאות אלף דודים שהם אינם תקניים להערכתנו, מתוך השני מליון שקיימים.
אלי שלטון: המצב הזה פשוט גורם לנו, במיוחד במצב כלכלי קשה שבו אנשים מסתכלים מאוד בזהירות על ההוצאות הכספיות שלהם להשתמש במה שאנחנו קוראים מוצרים של חאפרים.
אלי שלטון: זה גורם לנו להשקיע הרבה יותר מאמץ בלנסות לעצור את זה מאשר בלפתח את התעשייה שלנו.
אלי שלטון: זה די גומר את התעשייה שלנו.
אלי שלטון: היום בישראל חברות לאנרגיה סולרית נסגרות.
אלי שלטון: בעולם הן פורחות כמו פטריות לאחר הגשם.
אלי שלטון: בגרמניה, סתם כדי שתקבלו את המושגים, מדברים על תכנית של עשרים עשרים.
אלי שלטון: זאת אומרת עשרים אחוז מייצור האנרגיה בגרמניה בשנת 2020 יהיה מאנרגייה חליפית.