GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרה אלחנני: אפשר לשקם אזורים גדולים יותר של האקוויפר, גם באמצעות טיפול ממוקד וגם באמצעות שינוי משטרי השאיבה אם זה על ידי יצירת מן שקע כזה שאליו באזור המזוהם שמונע יציאת מזהמים החוצה, אם זה על ידי יצירת איזשהו נקז שאליו מנקזים את המים המזוהמים, שואבים אותם ומטפלים בהם, זה חלק מהשיטות שמאפשרים לטפל בנפחים גדולים של מים, בקטעים גדולים של האקוויפר, ואני יראה דוגמא איך הדברים האלה היום מתבצעים בחלקים ניכרים מהאקוויפר עם תכניות שיקום אחרי שאותרו הבעיות.
שרה אלחנני: טיפול נוסף ניתן במים המסופקים, כדי למנוע הספקת מים מזוהמים לשתייה וכדי להחזיר למערך ההספקה נפחים של מים שיצאו מכלל שימוש בגלל זיהום.
שרה אלחנני: מה שאנחנו עושים, אנחנו מטפלים במים המסופקים באמצעות מתקנים להרחקת מזהמים, זה נקרא טיוב בארות וזה באמצעות קרן שמנוהלת בנציבות המים.
שרה אלחנני: אני יעבור במהירות על הנושאים השונים.
שרה אלחנני: אני חושבת שהתמונה הזאת ממש מדברת בעד עצמה.
שרה אלחנני: רואים את הקידוח הפקה כאשר כל המידע התבסס על קידוחי הפקה שנמצאים בעומק של מאה מטר ויותר בחוף, באקוויפר החוף.
שרה אלחנני: שואבים פה נפחים גדולים של מים, מוהלים, כאשר עולים כבר על הזיהום זה מאוחר מדי, ויש לנו מקרים שקידוח שאב עשרות שנים כשמעליו היה כתם זיהום, זה זיהום בדלק, הוא מתרכז מפני המים, משחרר מומסים למים שנעים ומתפזרים בגוף המים, על קידוח של עשרות שנים מבלי לדעת שעליו היה כתם זיהום למעשה במשך שנים רבות וכאשר זה התגלה בקידוח והגיע כבר ישירות למי ההספקה לפני שהספיקו לנתר אותו, זה כבר היה מאוחר לטפל כי זה נמהל בנפחים גדולים של מים וזה למעשה החשיבות של הניטור במקומות בעלי פוטנציאל זיהום של ניטור מוקדם.
שרה אלחנני: הנושא הזה נציבות המים היום משקיעה הרבה מאוד משאבים ומה שאתם רואים פה זה חלק מתוך עבודה שהתבצעה עבורנו לתכנן רשת ניטור ייעודי, לזה אנחנו קוראים רשת ניטור ייעודי, לאיתור מוקדם של דליפות דלק.
שרה אלחנני: נעשה פה מיפוי על כל אקוויפר החוף של כל מתקני הדלק.
שרה אלחנני: אתם לא רואים פה את כולם כי זה צפוף מדי אבל אפשר להתרשם מכמות תחנות הדלק, חוות מיכלים, צנרת, הרבה מאוד מתקני, כאשר למעשה אנחנו חשנו לא נוח שהם לא מנותרים בצורה ייעודית כמו שהראינו בפני המים, אלא בקידוחים עמוקים.
מל פולישוק-בלוך: מה הבדל בין תחנת דלק ציבורית ופרטית אצלך.
מל פולישוק-בלוך: את מתכוונת לחצר בפרטית?
שרה אלחנני: תחנת דלק ציבורית זה תחנות על כבישים, זה תחנות דלק פרטיות, זה בתוך קיבוצים, מושבים, מחנות צה"ל.
מל פולישוק-בלוך: כמה אמרת שיש שם?
שרה אלחנני: 837 תחנות דלק ציבוריות.
מל פולישוק-בלוך: יש לך הרשימה שלהם.
שרה אלחנני: יש לנו מיפוי שלהם על JS, יש לנו מיפוי מפורט, נעשתה פה עבודה מאוד גדולה שיושבת אצלנו על JS של שכבות של כל קווי הצנרת, חוות, מיכלים, תחנות, לפי מיון, לפי סוג.
מל פולישוק-בלוך: איך אתם איתרתם את ה- 837 תחנות?
שרה אלחנני: חלק מהמידע הזה הוא מידע זמין, זאת אומרת אפשר לרכוש אותו, הוא מידע שאפשר לרכוש אותו, חלק מהמידע התקבל מתוך דיווחים,
מל פולישוק-בלוך: אני עוד פעם שואלת, מה זאת אומרת לרכוש אותו.
שרה אלחנני: בחברת מיפוי ישראל.
שרה אלחנני: לה יש באמת רק את הציבוריות ראשיות, אנחנו קיבלנו פה מידע גם מחברות הדלק עצמם וגם מתוך מידע שאספנו מבקשות שהגיעו ויש פה בנוסף לתחנות האלה דברים נוספים,
מל פולישוק-בלוך: רק לידיעתכם, אנחנו בועדת הכלכלה מנסים להתגבר, יש לנו הצעת חוק, הצעת חוק שלי ושל שלום שמחון, על תחנות הדלק הפיראטיות ובדיוק יצא העורך דין, אבל הוא אתמול עזר לי בהכנת, אנחנו לא מצליחים לקבל מהרשויות רשימה של התחנות.
מל פולישוק-בלוך: קיבלתי רשימה של 393 תחנות, שיש להם תנאים לרשיון עסק, את כאן מדברת על פי שניים בערך.
שרה אלחנני: כן.
שרה אלחנני: אפשר לקבל, כל הרשימה הזאת נמצאת אצלנו עם קואורדינטות, אין שום בעיה.
שרה אלחנני: אנחנו לפעמים עולים על תחנות בדקך מוזרה.
שרה אלחנני: אנחנו למשל עלינו על תחנת דלק פיראטית בעין כרמל, כי גילינו זיהום בקידוח הפקה, קידוח למי שתייה ואז באנו לראות, זה בכלל ניטור שייצרנו אותו עבור תחנת דלק שעוד לא קמה, חדשה, כרגע, ופתאום קיבלנו זיהום, ואמרנו או אורבים עלינו, התחנה כבר שם והתחנה עוד לא קמה, התחנה של אלון, אבל כשנכנסנו פנימה, ראינו ליד הקידוח תחנת דלק פיראטית של הקיבוץ שדלפה שם וזיהמה שם אזור מאוד גדול.
שרה אלחנני: כמו שאמרתי, כל מגוון המתקנים האלה והפירוס האדיר שלהם באקוויפר חייב אותנו לראות, לקבל תמונה ולנתר במפורט את המתקנים האלה כדי שיהיה לנו קודם כל התראה, התראה מוקדמת לפני שזה נמהל בנפחים גדולים שזה עוד ממוקד ואפשר לטפל.
שרה אלחנני: טיפול ממוקד כמובן הוא יותר פשוט ולמנוע התפשטות זיהום מים למקור נציב.
שרה אלחנני: העבודה הזאת היום בביצוע ונקדחים מספר גדול של קידוחים וגם קידוחים קיימים וזה ממש בימים אלה מתבצע.
מל פולישוק-בלוך: באיזה שלב מגיעים למקור זיהום, לגבי כתם זיהום שהיה מעל אמרת שדעתכם לא היתה נוחה מזה אחרי שגיליתם בעצם.
מל פולישוק-בלוך: השאלה היא הרי, חייבים כאן מפגש בין מה שאתם מוציאים לבין מה שמשרד הבריאות בודק בדרך לצינורות, השאלה היא איפה, אם אנחנו מדברים על ניטור שלא נעשה כל הזמן הרי, ניטור נעשה באופן תקופתי, איך אפשר לעקוב?
מל פולישוק-בלוך: באיזה שלב גיליתם למשל שהכתם הזה באמת נמצא למעלה ומה קרה למים שכבר יצאו משם והלכו להספקה?
שרה אלחנני: הקידוח בבארות מי שתייה נעשה על פי הנחיות של משרד הבריאות והם נדגמים, מה שאנחנו מדברים פה על מערכת התראה,
מל פולישוק-בלוך: מה זה כל הזמן?
ולרי סוהורילס: בתדירות מאוד מאוד גבוהה, שיכולה להיות מפעם בשנה עד לפעם בחודש.
ולרי סוהורילס: גופים מזהמים, ברגע שאנחנו רואים שיש זיהום שמתגלה אנחנו פשוט עוקבים אחריו, לא משאירים אותו ולא אומרים טוב, נבדוק את זה בעוד שש שנים, אנחנו אומרים עוד כמה חודשים, עוד שנה, עוד שנתיים, על פי הידע המקצועי שלנו.
מל פולישוק-בלוך: מערכת הניטור היא לא מספיק מתוחכמת כדי לעשות ניטור קבוע?
ולרי סוהורילס: לא, לא.
שרה אלחנני: תראי מה שאנחנו פה, תני לי אולי לסיים ורק באמת אם יש שאלות הבהרה, אני רוצה לא להתפזר.
שרה אלחנני: אנחנו מדברים על מערכות התראה שיגלו את הדברים לפני שאתה מגיע למי שתייה, כי הדיגום במי השתייה זה נכון, משרד הבריאות עושה ודואג שבמיוחד במקומות מועדים תהיה תדירות יותר גדולה ואנחנו מדברים פה על ניטור אפילו לפני כן, כדי לקבל התראה לפני שזה מגיע לקידוחי מי שתייה, ועל זה אנחנו מדברים, זה אחד המטרות של הניטור הייעודי.
שרה אלחנני: פה רואים עוד פעם ניטור שהוא ממש מיועד לתוך אזור תעשיה, זה אתר תע"ש, ערכי פינוי קרקע, ומה שחשוב לציין פה, שממש כאן באזור הזה, במרחק של 150 מטר מקידוח הניטור שואב שם במשך עשרות שנים, שאב קידוח שסיפק מי שתייה לעירית תל-אביב, קידוח נחלת יצחק, קידוח פרטי של עירית תל אביב, שהוא אמנם בעיקר לשעת חירום אבל הוא סיפק מים וגם לא בדקו את הדברים האלה כי עד שנת 2000 בעצם כל החומרים המסוכנים האלה לא היו בכלל בתקן מי שתייה.
שרה אלחנני: מה שנראה פה בקידוח הניטור,
מל פולישוק-בלוך: לא שמעתי את המשפט האחרון, לא היה תקן ניטור?
שרה אלחנני: עד שנת 2000 המרכיבים האלה, כל המרכיבים האורגניים, המיקרו מזהמים האורגניים הם לא נכללו בתקנות מי שתייה, למשרד הבריאות לקח כמה שנים טובות עד שהם שכנעו את האוצר ואת כל מי שצריך להכניס את הדברים האלה לתקנות, כשבארצות הברית כבר נבדקים הרבה מאוד שנים, ורק בשנת 2000 התחילו לבדוק אותם בצורה רוטינית.
שרה אלחנני: הסקר שלנו התחיל פחות או יותר ב- 99, פחות או יותר סמוך מאוד לכניסת התקנות לתוקף אבל מה שרואים פה בקידוח הניטור וזה היתרון שבקידוח ניטור אפשר לקבל פרופיל ולראות בדיוק איפה הזיהום, רואים פה ריכוז של אחד הממיסים האורגניים, טריכולורתילן בריכוז של פי חמשת אלפים מהתקן למי שתייה, זה ריכוז מאוד גבוה, 270 אלף PPB בעוד שבקידוח הזה, פה זה קצת מורכב, התמונה זאת, זאת מפה למעשה שמתארת את האתר של מגן, ופה נמצא קידוח במרחק של 150 מטר, קידוח שסיפק מי שתייה לעיר תל אביב.
שרה אלחנני: הקידוח הזה בעומק של כמאה מטר, למעשה לא נמצאו בו כמעט, רק בשנה האחרונה נמצא בו ריכוז של חמישים שהוא גרם לסגירה שלו, אבל למעשה הוא לא הראה, ממנו אי אפשר היה לקבל אפילו מושג על מה קורה פה בפני השטח, מה קורה פה בחלק העליון של האקוויפר.
שרה אלחנני: זה פני מי התהום, ופה בחלק העליון של האקוויפר, רואים ריכוזים אדירים, זה קידוח ניטור נוסף וזה הקידוח בתוך תע"ש, ריכוזים אדירים למעשה, כתם זיהום נוראי.
מל פולישוק-בלוך: למה כתוב למטה חמישים, וחמישים מצד שמאל?
שרה אלחנני: זה חמישים PPB .
שרה אלחנני: זה העומק.
מל פולישוק-בלוך: ומה זה החמישים מצד ימין?
שמעון טל: זה הריכוז.
שרה אלחנני: זה הריכוז, חמישים PPB וזה הרמה המירבית של מי שתייה אבל זה התגלה רק בשנה האחרונה, עד אז הקידוח לא, בבדיקה קודמת הוא עמד בתקן.
שרה אלחנני: מה שאני מנסה להראות בתמונה הזאת שתבינו, מה החשיבות של ניטור מהסוג הזה שהוא ממש מתמקד באזור עם פוטנציאל לזיהום ובודק מה יש, כי אם לא נדע את הדבר הזה, אנחנו גם לא נדע בדבר כזה אפשר לטפל לפני שהוא נמהל פה בכל הנפח האדיר הזה ואפשר לגלות אותו בזמן.
שרה אלחנני: אנחנו נעבור לנושא, אני אנסה לעשות את זה קצת יותר מהר.
שרה אלחנני: אני רוצה להראות מה אנחנו עושים בנושא של טיפול באקוויפר.
שרה אלחנני: טיפול בכתמי זיהום זה הדבר האידיאלי, כאשר יש לנו משהו ממוקד וקטן ועדיין לא מתפשט ומגלים גם את גורם הזיהום, זה דבר אידיאלי שאפשר להתמודד איתו ואנחנו מתמודדים עם הרבה מאוד מקרים כאלה.
שמעון טל: כמה קידוחים עשינו של מערכת הניטור?
שרה אלחנני: של מערכת הניטור?
שרה אלחנני: כל הקידוחים שנעשו קודם כל במגן, תיכף אני יראה, אנחנו קדחנו כמות מאוד גדולה, עכשיו נעשים קידוחים במסגרת השטח של רמת השרון, קידוחים עמוקים מאוד, באזור תע"ש-נווה.
שרה אלחנני: אנחנו קדחנו כאן שלושה קלסטרים בעומקים שונים תשעה קידוחים ונקדחו שם עוד עשרה קידוחים על ידי תע"ש.
שרה אלחנני: אנחנו היום הולכים לקדוח קידוח עמוק בתחתית האקוויפר בסדר גודל של שמונה מאות אלף שקל, זה עמוק.
שרה אלחנני: קידוח מדוד הוא בסדר גודל של בין שלושים לחמישים אלף שקל, זה הרבה כסף, שלא נדבר על הניטור עצמו ועל המרכיבים והמעבדות, זה מאוד מאוד יקר.
שרה אלחנני: למרות זאת, אני אומרת שוב, היום משקיעים הרבה מאוד משאבים בדבר הזה, כי בלי זה אנחנו לעולם לא נוכל לטפל בבעיות של האקוויפר.
שרה אלחנני: בכתמי זיהום אנחנו מפעילים הרבה מאוד אמצעי אכיפה.
שרה אלחנני: לנציב המים יש אפשרות באמצעות צו לתיקון מעוות, כאשר יש שיטת מי זיהום, רק מקום שיש חשש שם נדרש תיקון ומה שנעשה פה בשנת 2000, זה מסכם את סך הכל, נמצאו היום שמונה עשרה אתרים שהיה בהם חשש לזיהום, זה רק מדלק, תחנות דלק, מתקני דלק, קווים, חוות מיכלים.
שרה אלחנני: שוב, המשרד לאיכות הסביבה עוסק בכל ההיבטים, בהיבט של ריח, ובעיות של מטרדים.
שרה אלחנני: אנחנו מתעסקים רק בנושאים שיש להם חשש לזיהום, בכל מקום שמדווח ואנחנו חוששים מזיהום אנחנו פועלים בדרך הזאת.
שרה אלחנני: סך הכל אנחנו קדחנו בתקופה הזאת 106 קידוחים ובכל האתרים האלה למעשה נמצא זיהום ברמה זו או אחרת.
שרה אלחנני: חלק מהזיהום שנמצא הוא ברמות נמוכות, ואנחנו אז לא דרשנו שיקום אלא דרשנו להמשיך לנתר, אבל בתשעה אתרים נמצאים עדשות דלק מעל המים וזה אומר שהזיהום הוא קצת יותר קשה, וכך זה נראה, זה אחת התחנות בדרום תל אביב שפעלנו באמצעות צו לתיקון מעוות בתל אביב, פה אנחנו דוגמים מקידוח ניטור בעומק של כעשרים מטר ורואים פה את שכבת הדלק שנמצאת מעל מי התהום.
שרה אלחנני: אלה מים נקיים, מי תהום, וזאת עדשת דלק וזה הליך של חקירה שלוקח זמן והוא דורש מאיתנו הרבה מאוד עבודה מול החברות אבל זה פחות או יותר סכמת העבודה שלנו מולם, בכל אתר כזה נעשה אפיון אתר, חקירת היקף הזיהום באמצעות קידוחי ניטור.
שרה אלחנני: נעשית הערכת סיכונים למקורות מים, מה יכול להזדהם, תוך כמה זמן.
שרה אלחנני: לפי זה בוחנים את חלופות השיקום ומיישמים את תכנית השיקום.
שרה אלחנני: אני רוצה לעבור במהירות על דוגמא אחת איך הדברים האלה נעשים, שתבינו כמה משאבים מושקעים באתר אחד קטן שכולו כשני דונם.
מל פולישוק-בלוך: מצאת כזה אתר?
מל פולישוק-בלוך: או תחנת דלק מזהמת ויש את כל התהליך הזה שעכשיו הזכרת, מי מממן את זה?
שרה אלחנני: החברה.
שרה אלחנני: זה אידיאלי מבחינתנו.
מל פולישוק-בלוך: תחנת דלק?
שרה אלחנני: תחנת דלק.
שרה אלחנני: זה מבחינתו אידיאלי כי באמצעות הצווים שנציב המים מוציא, יש לנו אפשרות לכפות על המזהם לפעול, אבל זה בתנאי שאנחנו יודעים להצביע שזה המזהם ולקשור אותו ישירות משום שהם מנסים כמובן,
מל פולישוק-בלוך: כמה מקרים כאלה יש מתוך השמונה עשרה?
שרה אלחנני: מתוך השמונה עשרה, כל השמונה עשרה מטופלים באמצעות צווים ובכולם נעשית קדיחה ונעשה טיפול על פי הנחיות שלנו.
מל פולישוק-בלוך: כל השמונה עשרה הם המקורות?
מל פולישוק-בלוך: הוגדרו כמקורות והם משלמים בשביל הטיפול?
שרה אלחנני: נכון והם משלמים בשביל הטיפול.
מתן וילנאי: ההשלכות של הרשות כבר הסתיימו על אקוויפר החוף, יש השלכות?
שרה אלחנני: על אקוויפר החוף יש לנו את עזה בדרום שהוא לא משפיע עלינו.
מתן וילנאי: לא, אני שואל על אקוויפר החוף הם לא משפיעים?
2542: ועוד איך.
2542: יושבים שמה מעל מיליון אנשים שעושים את שלהם, מי כמוך יודע מה המרחק מנתניה לטול כרם, ואיפה הביוב של טול כרם הולך?
מל פולישוק-בלוך: לנתניה לא.
2542: לא, לאדמה גבירתי.
מל פולישוק-בלוך: בסדר, אבל לכיוון נתניה.
2542: לכיוון נתניה, ואיפה הביוב של שכם הולך?
2542: ומי כמוך מכיר את האזורים האלה?
2542: אנחנו לא יכולים להתעלם מהם גבירתי.
מתן וילנאי: הם לא מגיעים לאקוויפר החוף?
שרה אלחנני: לא, הם לא מגיעים לאקוויפר החוף.
מל פולישוק-בלוך: מתן, שכחת שיש גדר הפרדה?
2542: הם יודעים לחפור מנהרות.
מתן וילנאי: אז על מי הם משפיעים?
מתן וילנאי: הם משפיעים על אקוויפר ההר שלהם.
שמעון טל: וגם שלנו, רובו שלנו.
מתן וילנאי: למה שלנו?
שמעון טל: למה שלנו?
שמעון טל: כי אנחנו מנצלים אותו.
שמעון טל: אנחנו מנצלים אותו בעיקר בשפלה, המים הרי מחלחלים,
מתן וילנאי: מנצלים אותו בשפלה בשטח שלנו, מעבר לקו הירוק?
שמעון טל: בוודאי, בוודאי, זה אגן שנמצא ביהודה ושומרון, זה מחולק בינינו.
מתן וילנאי: ועל אקוויפר החוף הם לא משפיעים?
שמעון טל: יש אמנם מספר מקומות שבהם ביוב פלשתינאי, ביניהם גם ביוב ישראלי, גם מישובים ישראליים, זה לא רק מזה, אבל בעיקר מישובים פלשתינאים זורם לכיוון, אבל זורם בנחלים ובדרך כלל בנחלים אין כמעט חלחול למי התהום.
שמעון טל: שמה דווקא מקור הזיהום הוא פחות בעייתי, הבעייתי הוא באזורים שבמחשופים על פני השטח ולאו דווקא בנחלים.
מתן וילנאי: אז הם משפיעים על איזה אקוויפר?
מתן וילנאי: על ההר המזרחי זה ברור.
שרה אלחנני: נכון.
שמעון טל: וגם המערבי.
שרה אלחנני: על ההר המזרחי וגם על המערבי.
שרה אלחנני: על האקוויפר החוף כמעט ולא, חוץ מנחלים שמהם מגיעים אבל זה לא רק שלהם והוא לא מגיע לחלקים הפעילים של האקוויפר למעשה הביוב והשפכים האלה.
2542: ואיפה כל הביוב של ואדי ערה, של תושבי ישראל?
שמעון טל: זה סיפור אחר, הוא שאל על הפלשתינאים.
מל פולישוק-בלוך: הטענה המוקדמת זה משום שביוב בחלק גדול מהישובים בישראל מוסדר, וביוב בחלק גדול מהישובים הלא יהודיים גם בארץ וגם אצל הפלשתינאים לא מוסדר, וזה מה שיוצר את ההבדל הגדול.
מל פולישוק-בלוך: נכון לזה התכוונת?
שרה אלחנני: אני רוצה לעבור במהירות על דוגמא רק כדי שתבינו על מה מדובר.
שרה אלחנני: תראו כל התחנה הזאת, הדבר הזה זה בערך דונם, 1,200 מטר מרובע כל העדה.
שרה אלחנני: זה תחום של תחנת דלק, בתוכה בשלבים שונים נקדחו כמה קידוחי ניטור, כי אנחנו מתחילים לאתר את הזה עד שמגיעים לאיתור מלא של כל הזיהום, זה עבודה שנמשכת זמן במספר שלבים.
שרה אלחנני: נקדחו 11 קידוחים ועוד שניים למטרת השיקום, אני יראה אותם, תיכף תראו אותם.
שרה אלחנני: נמצאה עדשת דלק, פה יש עדשת דלק צפה מעל פני המים.
שרה אלחנני: זה נראה בדרך כלל כמו ביצה כזאת.
שרה אלחנני: מה שנעשה פה, עשו פה הערכת סיכונים ונמצא שלמעשה אין מקור מים קרוב שהוא ייפגע, אלא רק אחרי עשרים שנה אבל בכל את היה צריך לטפל בעדשה הזאת גם מבחינת הבטיחות של האנשים וגם בעדשה הפעילה בדרך כלל מטפלים.
שרה אלחנני: הטכנולוגיה שנבחרה שם היא טכנולוגיה ידועה של Multiface - יונקים דלק, שואבים, ככה זה נראה, הורד שם איזשהו פיילוט, משאבת וואקום יניקה חזקה מאוד.
שרה אלחנני: זה מי התהום, מרוקנים פה את מי התהום, שואבים דלק חופשי, שואבים מים עם מומסים ויונקים גם עדים מהחתך הלא רווי שהם אחר כך מזהמים באופן משני שוב.
שרה אלחנני: מפרידים פה את שלושת הפאזות האלה באמצעות מפרד, וכל אחת מהפאזות הולכת לדרכה.
שרה אלחנני: הוקם פיילוט, זה חלק מהתמונות אפשר לראות, משאבת יניקה חזקה, מפריד, דלק שמפרידים אותו מעל המים, מפנים אותו למיכלים חזרה לבתי הזיקוק ולמעשה ככה זה התכנית.
שרה אלחנני: רק כדי שתבינו על מה מדובר שטח קטן מאוד, עד היום השקיעו שם תחנת הדלק כמיליון שקל ואנחנו נמצאים בתחית הליך השיקום.
שרה אלחנני: זה אתר אחד לדוגמא, כאלה כמו שאמרתי יש לנו שמונה עשרה.
שרה אלחנני: אני רוצה להראות דוגמא, למה שעושים בנושא של שיקום אקוויפר, בתחום גדול יותר.
מל פולישוק-בלוך: את רוצה להגיד לי שכל התחנות דלק האלה משקיעות כל כך הרבה כסף בשיקום?
שרה אלחנני: משקיעות המון כסף.
מל פולישוק-בלוך: זה החברות פז ואלה או שזה התחנה עצמה?
שרה אלחנני: זה החברה עצמה, בדרך כלל זאת חברת פז, התחנות אין להם אפשרות להתמודד עם זה ופה תראו, חשוב להבין גם, אנחנו משתדלים מאוד לפזר, זה משאבים מוגבלים, לפזר את המשאבים האלה בצורה מושכלת.
שרה אלחנני: זאת אומרת, לא כל תחנה אנחנו דורשים ממנה לשקם.
שרה אלחנני: אנחנו עושים פה עבודה גדולה מאוד כדי לראות מה ההשלכות, מה הנזקים, רואים מה הסכנה למקורות מים.
שרה אלחנני: במקומות שלא צריך אנחנו מוותרים, אנחנו משאירים רק מערכת של ניטור ובקרה לוודא שזה לא מתפשט ואנחנו לא דורשים מהם לשקם.
שרה אלחנני: המטרה שלנו היא לא להעניש אותם, או לדרוש מהם להוציא יותר כסף.
שרה אלחנני: אנחנו במפורש מודעים לזה שהמשאבים מוגבלים וחייבים לפזר אותם, ומתקדמים בבעיות האקוטיות, בבעיות שבאמת יכולות לזהם.
מל פולישוק-בלוך: כלומר תמיד תחנת דלק תהיה,
שרה אלחנני: זה לא, היום תחנות הדלק הם ממוקמות בסטנדרטים כאלה שהם כמעט ולא מזהמות, עם ניטור, עם טיפול והמשרד לאיכות הסביבה דואג היום לכל הנושא של רישוי תחנות דלק ותקנות שהוא, אז הוא מפקח גם על כל מניעת, אז כמעט ואין.
שרה אלחנני: תחנות ישנות בהם הן מיחול כפול והן אמצעי הניטור והמיגון הם בדרך כלל,
מל פולישוק-בלוך: אז לא עדיף לעשות אמצעי ניטור ומיגון במקום לנקות את המים.
שרה אלחנני: זה נכון לכן חשובה כל כך הפעילות של המשרד לאיכות הסביבה.
שרה אלחנני: הפעילויות למעלה, מניעת הדליפות וההקפדה על התפעול של המתקנים וכדי שהדברים האלה לא יקרו, המשרד לאיכות הסביבה מפעיל הרבה מאוד אמצעים וגם תקנות בנושא.
שרה אלחנני: כאשר זה מעלה חשש לזיהום מים אז אנחנו נכנסים לפעולה ועושים את כל הפעולות האלה שהם עתירות משאבים ומאוד מאוד מורכבות.
שרה אלחנני: החלק הדרומי של אקוויפר החוף, ראיתם את בעיית המליחות.
שרה אלחנני: שוב, פה לא היתה ברירה, היה צריך לראות מה עושים עם החלק הזה, מיבנה עד אזור ניר עם, עם בעיית מליחות קשה.
שרה אלחנני: אגף התכנון שלנו הזמין עבודה ב"תה"ל" והיא תכננה איזשהו שיקום.
שרה אלחנני: עכשיו, הבעיה הזאת נובעת כמו שהזכרתי קודם, בעיה תפעולית, סתיו 98 התחלת רצף שנות בצורת, מפלסים, זה מפלסי מי תהום, גרדיאנטים רצופים לים.
שרה אלחנני: אין כמעט בעיה מלבד שקע קטן פה.
שרה אלחנני: סתיו 2001 אחרי שלוש שנים רצופות של שאיבה מסיבית כדי להגן על האקוויפרים האחרים ולצמצם שם שאיבה, נוצרו פה שקעים, כל אלה מתחת למפלסי, מתחת לאפס.
שרה אלחנני: פה יש גוף מים מלוח שנכנס לאקוויפר, גם פה יש משיכה של מים מהים ומה שקרה בעקבות זה, אם נסתכל על כתמי המליחות של מעל 300 מיליגרם לליטר, שרואים אותם בעיקר בגבול המזרחי אבל גם בחלקים המרכזיים של האקוויפר, נראו ככה.
שרה אלחנני: בשנת 2001 זה תפס אזור הרבה יותר גדול וכתמי המליחות פה הלכו,
שמעון טל: צריך להבין שכל מקומות המים הטבעיים שלנו מוקפים בגופי מים מלוחים עתיקים ולכן כל ניצול יתר מגביר את הזה, וזה אחת התופעות שיש.
שרה אלחנני: מה שנעשה פה, הוכן במודל, הוא רץ לעשות סימולציה, חיזוי של מה יקרה פה אם ימשיכו לתפעל את האקוויפר כמו שהוא.
שרה אלחנני: שנת המוצא היתה שנת 98, זה גבול המליחות של 300, זה ככה ייראה בשנת 2026 זה תרחיש האפס, אם לא עושים כלום, ממשיכים מאותו משטר תפעול, ולמעשה מה שרואים פה אזורים שלמים של מעל 800 אלף מיליגרם כלור לליטר, מים שלא ראויים לשימושים לא חקלאיים כמובן ולא אחרים.
שרה אלחנני: הכתם הזה יזוז הרבה אבל בעיקר בעיית המליחות פה תלך ותגבר.
שרה אלחנני: רואים פה גם את התרומות של הכניסות מהמזרח מלמעלה ואחרי הרצת תרחישים, נבחר תרחיש שמציע שיקום בדרך הבאה.
שרה אלחנני: נקז מעין, נקז מליח, שורה של קידוחים, רשת של קידוחים שתיצור פה מעין תעלה, רצף קידוחים לאורך הקו של כתם המליחות, רצף קידוחים כאלה יוצר מן תעלה שאליה מנוקזים המים המלוחים.
שרה אלחנני: הם נתפסים פה ועוברים לשני מתקני התפלה, מתפילים אותם בגרנות ובאילת ומחזירים אותם לשימוש כמים הרבה יותר טובים מאשר מי כינרת ופעולה משולבת של הקטנת תשומות המליחות ושימוש במים טובים יותר ותפיסת המים המלוחים בנקז הזה, אמורה להביא לשיפור שילוב של כל הדברים האלה, שיפור ניכר של בעיית המליחות שם.
מל פולישוק-בלוך: התחלתם לעשות את זה?
שרה אלחנני: יש תכנון,
שמעון טל: יש כבר חלק מקיבוצים שהמליחו באזור הזה, חברת "מקורות" הקימה כבר מתקני התפלה והם ממש חלק כבר פועל, שזה ממש מתחילים בשבועות הקרובים להתחיל לעבוד.
שרה אלחנני: ועכשיו בהכנה גם אזור צפוני לשם, אזור של מאשדוד צפונה.
שרה אלחנני: לגבי גוש דן, שוב, כל אזור עם הבעיות שלו, הוכנה תכנית לקראת הוצאת מכרז ושם זה הרבה יותר מורכב כי שם זה אומר גם תפעול האקוויפר וגם טיפול בכתמי זיהום וזה למעשה משהו, הרעיון הוא דומה כאשר באזור גוש דן יצטרכו לטפל גם בבעיות הזיהום והתכנון יהיה הרבה יותר מורכב וזה כרגע בשלב לקראת הוצאה לביצוע למרכז.
שרה אלחנני: הנושא האחרון זה טיפול במים המסופקים.
שרה אלחנני: חשוב להזכיר אותו למרות שהוא לא מטפל במקורות המים.
שרה אלחנני: צריך לבינו לבין טיפול באקוויפר, הוא מוצאי קצת מזהמים, אבל בעיקר הוא מחזיר מים ומספק מים באיכות ראויה לשתייה.
שרה אלחנני: יש פה דוגמא של כל הקידוחים שאושרו במסגרת "קרן ציון" למפעלי מים, אגף שמנהל בנציבות המים, שנותן מענקים לטיפול במים להקמת מתקנים על קידוחים.
שרה אלחנני: כך לדוגמא ברמת השרון מטפלים בארבע בארות כבר היום, להוציא מיקרו מזהמים.
שרה אלחנני: חלק מהמזהמים של תע"ש, כרומטים, כל הממיסים האורגניים.
שרה אלחנני: שניים וחצי קוב לשנה במענק שניתן להם מנציבות המים של שלושה מיליון, כך גם בגבעתיים שוב, איזור זיהום של תע"ש אחר.
שרה אלחנני: בתע"ש עצמה הגישה בקשה תל-אביב, אחת הבארות שראינו שם, באר נחלת יצחק שזוהמה בגלל הקרבה לתע"ש גם היא נכללת בין הקידוחים האלה.
שרה אלחנני: בסך הכל היום אושרו לטיפול שלושים וחמישה מיליון קוב מים באמצעות הקרן הזאת, בהיקף השקעות במענקים של עשרים ואחד מיליון ש"ח.
מל פולישוק-בלוך: מה היקף שיש בקרן הזאת?
שמעון טל: יש לנו תקציבים אבל מה שיעצור אותנו, הפעילות הזאת עכשיו תלך ותקטן בעיקר בגלל הבעיה של סילוק מי הרכז.
שמעון טל: אנחנו היום יש לנו בעיה קשה מאוד של סילוק מי הרכז, חשבנו שהים סופג את הכל, הים כפי הנראה לא סופג את הכל, ואת המים האלה, סופג בעיקר את המלחים, הוא לא מוכן לספוג ניטרטים, הוא לא מוכן לספוג מזהמים אחרים כמובן, ואם נצטרך להתחיל להרחיק את המזהמים האלה ולטפל בדברים האלה, אני לא יודע מה יהיה הפתרון ואיך זה יהיה.
שמעון טל: מנסים לחשוב על פתרונות יצירתיים אבל זה בטוח יעצור לנו את כל הפעילות הזאת ולא נוכל להתקדם יותר.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להבין, את פירטת פה שלושה מרכיבים, נוגדי הזיהום קודם כל.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להבין, אתם מצליחים לחסום מכל זיהום חדש להגיע?
מל פולישוק-בלוך: מה שיש, יש אבל אתם מצליחים, יכולים להגיד שאין יותר מזהמים.
שרה אלחנני: טוב, יש פה, אני הראיתי דברים, חלק גדול מהדברים שהראיתי שם זה זיהום שהתחיל לפני עשרות שנים, וצריך להבין שחלק באמת מהבעיות של אקוויפר החוף, הזיהום התעשייתי זה לא דברים שנגרמו עכשיו.
שרה אלחנני: היום הנושא הזה, אני באמת רוצה לסיים פה רק עם הנושא האחרון שבאמת שאלת, זה כל הפעולות שנעשות היום למניעת דליפות שבאמת היום להבטיח שאין יותר דליפת מזהמים, שלא נימצא במצב הנוראי הזה, שאנחנו כבר היום נמצאים וכמובן אין שום משמעות לטיפול אם לא מסירים את גורמי הזיהום מלמעלה, ופה חייבים באמת לעבוד במשולב שלושת המשרדים האלה, משרד לאיכות הסביבה, משרד הבריאות ונציבות המים יש להם סמכויות בנושא הזה, אבל בעיקר המשרד לאיכות הסביבה באמצעות חוק רישוי עסקים כי הם למעשה נותנים יכולים לתת תנאים ברשיון עסק, להבטיח מניעת דליפות.
שרה אלחנני: אני רוצה להזכיר פה, למרות מה שנאמר בתחילת הישיבה, למרות מה שנאמר בישיבה הקודמת על ידי עובד אחד ממשרד לאיכות הסביבה, יש פה המון שיתוף פעולה בין המשרדים בהרבה מאוד תחומים, בעיקר בנושאי תעשיה.
שרה אלחנני: אנחנו עובדים הרבה מאוד עם המחוזות, יש הרבה מאוד שיתוף פעולה, אנחנו עובדים הרבה מאוד עם אנשי המחוזות של המשרד לאיכות הסביבה, לאכוף נושאים של בעיות של זיהום בתעשייה.
שרה אלחנני: אנחנו מסייעים להם באמצעות, יש לנו אפשרות להפסיק את מקור הספקת המים, הם בדרכים שלהם, המון, המון עבודת שטח שנעשית יחד, בנושאי של אתרי סילוק פסולת, בנושאים של כלל המתקנים המזהמים, הרבה מאוד עבודה נעשית יחד.
שרה אלחנני: פה ושם יש חיכוכים וזה בעיקר עם אותם פרסונות, ובזה אני מסיימת.
מל פולישוק-בלוך: נשמע את איכות הסביבה.
מל פולישוק-בלוך: אני רק רוצה לפני שאיכות הסביבה תדבר, אני מחזיקה כאן שני עיתונים, נציב המים אומר, זה אותו אחד או שזה ישן?
שמעון טל: תלוי מאיזה תאריך.
מל פולישוק-בלוך: אני לא סתם אומרת, כי זה באמת עיתון ישן אבל זה אתה.
מל פולישוק-בלוך: הבעיה המרכזית של משק המים היא לא הכמות אלא האיכות, זה כותרת אחת.
מל פולישוק-בלוך: דבר אחר, ואני מבינה שהאיש הוא ד"ר ישעיהו בר עוז, זה מאצלכם?
מל פולישוק-בלוך: שמדבר שצריך לטפל במים המופקים מאקוויפר החוף ושל החשש מזיהומם והוא כאן מדבר על זה שהמים לא נקיים ואלה שמופקים לא נקיים ובניגוד למה שנאמר מקודם שאפשר להתחיל לשתות מהברז.
מל פולישוק-בלוך: אז אולי מה שיוצא מהברז הוא באמת נקי, אבל השאלה כמה זה עולה וכמה לא מופק בגלל שהוא לא נקי, וצריך לראות את התמונה בכללותה.
מל פולישוק-בלוך: לפי שתי הכתבות האלה לפחות שהן לא חדשות כל כך, אחת מלפני שנה, לא נראה לי שמשהו זז בקצב האור.
שלמה לרמן: רק שאלה, אולי זה עניין של הגדרה אבל אני לא יודע מה הכוונה שהמים לא נקיים.
שלמה לרמן: המים שמופקים במטרה לשתייה, הם מים,
מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי, אולי אלה שיוצאים מהברז הם הכי נקיים, השאלה מה הכמות שיוצאת מהסך הכל, כמה זה עולה לנו, ולראות את התמונה בכללותה, כי המצב הוא לא טוב.
שלמה לרמן: הקצב בממוצע הוא שכל שנה סוגרים ופוסלים,
מל פולישוק-בלוך: בשביל זה אנחנו מדברים על האיכות לא של מה שיוצא מהברז.
שלמה לרמן: לא, לא, אבל כדי שהמים יצאו מהברז אז אנחנו צריכים,
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים כמות יותר גדולה וצריכים לטפל, לזה התכוונתי ולא חשבתי שמישהו מרעיל אותנו במי הברז.
מל פולישוק-בלוך: לא זאת הכוונה שלי, אבל אי אפשר להתעלם מהדברים שאתם בעצמכם אמרתם, אז אם שינית את דעתך,
שמעון טל: לא, בתחילת הדברים שלך את דיברת על הנושא הזה של רשות מים.
שמעון טל: באמת הבעיה העיקרית היתה להתמודד עם בעיית הכמות ואני חושב שבהחלטות הממשלה, נכון שיישום של החלטות הממשלה שדיברו על כמות, היישום הוא לא בקצב הנדרש, במשק המים מתבצעים דברים.
שמעון טל: הבעיה של האיכות זה בעיה שאני חושב שהתחלנו לטפל בה באמת באופן רציני בשנים האחרונות.
מל פולישוק-בלוך: מה זה שנים אחרונות?
שמעון טל: לדעתי מאז ששרה התחילה להיות מנהלת האגף לאיכות מים, מבחינת נציבות המים, אני לא מדבר מבחינת איכות הסביבה, הם עושים פעולה ברוכה במינון שהם עושים למשך הרבה מאוד שנים ועובדה שאת לא רואה את התוצאות זה בגלל אותו דבר, זה מה שאמרתי בהתחלה, את התוצאות אנחנו נרגיש בעוד הרבה מאוד זמן.
שמעון טל: זה לא דבר שהתחלנו לעשות משהו הם עצרו מפעל תעשיה מלזהם מי תהום, עדיין חמישים שנה הוא זיהם וצריך להתחיל לטפל בדברים.
מל פולישוק-בלוך: אבל עדיין אני לא שמעתי אמירה מפורשת, מוחלטת שמונעים זיהום חדש.