GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רים טאהא: הזבוב הזה מזיק לפטרייה על ידי כך שהוא ניזון מהתפטיר של הפטרייה וגם הוא מפריע לתהליך הגידול שהוא מעביר מחלות מפטריות נגועות לפטריות צעירות.
רים טאהא: זה עיקר הנזק.
רים טאהא: וזה גרם נזק כלכלי בחקלאות בישראל בגידול פטריות מאכל.
רים טאהא: השתתפתי בתחרות מדענים צעירים בארץ בשנה הזאת והשגתי מקום שלישי.
רים טאהא: ואני היום גם בשלב ההתכוננות להשתתף ולייצג את ישראל בתחרות האיחוד האירופי שתהיה באירלנד בספטמבר הקרוב.
רים טאהא: החוויה היתה ממש חוויה מיוחדת מאתגרת ומהנה מבחינת ידע שרכשתי במהלך העיסוק בעבודה שלי, וגם בעניין הרגשי של פיתוח אישיות וגם של מימוש הפוטנציאל האישי שלי.
רים טאהא: כך שנפגשתי עם אנשי אקדמיה והצגתי את העבודה שלי, את עצמי.
רים טאהא: ממש חוויה שלא כל תלמיד בבית ספר תיכון יכול להיות חשוף לסביבה כזאת.
רים טאהא: ותודה לכולם שתמכו ונתנו לנו להגיע לפה.
קרן מור: שלום, אני קרן מור.
קרן מור: אני השתתפתי בתחרות לפני שנתיים, ב-2002, על סמך עבודת גמר שעשיתי בנושא אקולוגיה וביולוגיה ימית.
קרן מור: למעשה בעבודה שלי בדקתי את היעילה של שיטה להערכת מצב שוניות האלמוגים באילת.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נצטרך אותך.
מל פולישוק-בלוך: בקרוב נעסוק במצב של הדגים באילת.
מל פולישוק-בלוך: אז תבואי.
קרן מור: שמחה לא כל כך בגלל הנושא.
קרן מור: השיטה שלי התמקדה בדג ספציפי ממשפחת הפרפרונים, קוראים לו קטדונוס טריאקוס.
קרן מור: הוא תלוי בשוניות האלמוגים למחייתו, בגלל שהוא ניזון אך ורק מהם.
קרן מור: למעשה המחקר התבסס על סדרה של תצפיות על הדג, ספירת הפרטים שלו, הערכת היקף הטריטוריה, ההתנהגות שלו, ולמעשה הצלחתי לאמת את ההשערה שלי שככל שאחוז כיסוי האלמוגים גדל, גבוה יותר, אז למעשה הפרטים מהסוג הזה גבוהים יותר.
קרן מור: למעשה אפשר להשתמש בשיטה הזאת להערכת מצב שוניות האלמוגים.
קרן מור: שיטה זו מהווה למעשה שיטה יעילה.
קרן מור: היא לא חודרנית, היא לא פוגעת באלמוגים והיא נורא פשוטה לביצוע.
קרן מור: בתחרות הגעתי למקום שלישי וזכיתי לייצג את ישראל בתחרות של האיחוד האירופאי בוינה.
קרן מור: שם זכיתי בפרס מיוחד, להשתתף במשלחת מחקר בקוטב הצפוני באיים ששייכים לנורבגיה.
קרן מור: זה היה בדיוק לפני שנה.
קרן מור: וזה היה עשרה הימים הכי מדהימים בחיים שלי.
קרן מור: וזה למעשה שכנע אותי לחלוטין שאני רוצה לעסוק במחקר בביולוגיה ימית.
מל פולישוק-בלוך: כל אחד מאלה שכאן ייכנסו לפרוטוקול שלנו, של ימי הכנסת, אנחנו נעקוב אחריכם, מה יקרה לכם בעוד חמש עשרה שנה.
אילנה כץ: שלום, שמי אילנה כץ.
אילנה כץ: אני עשיתי פרויקט שנקרא תוכנת חיפוי לתאי ביטא.
אילנה כץ: עשיתי אותו יחד עם בחור ששמו ליעד אבנר שלא נמצא כאן כרגע.
אילנה כץ: התוכנה הזו קשורה לשני תחומים עיקריים – סוכרת ומחשבים.
אילנה כץ: מה שבעצם אני וליעד עשינו בעבודה, פיתחנו איזה שהוא אלגוריתם שבסופו של דבר משפר את איכות החיים של חולי סוכרת, בעיקר ילדים.
אילנה כץ: כמו שאתם יודעים, כיום החיים של חולי סוכרת הם לא פשוטים, בעיקר ילדים שצריכים ללכת לבית ספר ולעשות חישובים די מסובכים לגבי כמות האינסולין שצריך להזריק, והחיים הם ממש לא קלים.
אילנה כץ: האלגוריתם שאנחנו עשינו בעצם משמש כמוח שיעזור לילדים להתמודד עם המחלה הזאת יותר טוב.
אילנה כץ: השתתפתי עם ליעד בתחרות הזאת עם ליעד בשנת 2001, בתחרות מדענים צעירים, זכינו במקום השני, וזכינו גם במלגה מטעם המוזיאון.
אילנה כץ: נוסף לזה זכינו בפרס נסיעה למכון מחקר בגרמניה למשך שלושה שבועות.
אילנה כץ: השתתפנו שם במחקר במיקרוביולוגיה, חקרו שם במעבדות פיתוח של תרופות וחיסונים לחיידקים.
אילנה כץ: כרגע אני כבר משוחררת מהצבא, ובעקבות העבודה אני מתחילה ללמוד בטכניון הנדסה ביו רפואית.
מל פולישוק-בלוך: גרישה.
גרישה ספקטור: שלום.
גרישה ספקטור: שמו גרישה ספקטור.
גרישה ספקטור: אני השתתפתי ב-2003, בשנה שעברה, בתחרות.
גרישה ספקטור: עשיתי עבודה בהנחיה של ד"ר שריקי, מורה בבית הספר שלי, מדעים ואומנויות בירושלים.
גרישה ספקטור: חקרתי אשליות ראייתיות ודרכן בעצם חקרתי תפיסה ראייתית.
גרישה ספקטור: איך שהאותות הראייתיים נתפסים במוח, ועיבוד מידע ראייתי במוח.
גרישה ספקטור: על ידי ניסויים פסיכו פיזיים חקרתי נבדקים רבים, והתוצאות אפשרו לי להציע מודל לחלק במוח, נקרא הקורטקס הראייתי הראשוני, שהוא אחראי לעיבוד ראשוני של המידע.
גרישה ספקטור: שם חלק מהאשליות שחקרתי קורות.
גרישה ספקטור: הצעתי מודל שחידש קצת מודלים קיימים שמשתמשים בהם.
גרישה ספקטור: תחום קטן אבל חדש יחסית שאפשר לחקור דרכו את המוח מבלי להיכנס מבחינה כירורגית לתוכו.
גרישה ספקטור: התחרות שהשתתפתי בה היתה בעצם תמריץ ממש חזק בשביל לעשות את העבודה.
גרישה ספקטור: כי ממש התחרות נתנה לי אפשרות ומטרה לשים את העבודה ואת המחקר מכאן על הנייר ולהגיע בעצם לתוצאות.
גרישה ספקטור: זכיתי במקום שלישי בתחרות ויצא לי ולעוד שני ילדים שעשו עבודה אחרת לנסוע לגרמניה גם, לאוניברסיטה.
גרישה ספקטור: הצטרפנו למחקרים שונים במשך שלושה שבועות.
גרישה ספקטור: זה היה מאוד פותח עיניים וממש מרשים.
גרישה ספקטור: ואני חושב שזה ממש פתח לי את העיניים על מדע.
מל פולישוק-בלוך: ויש לך תוכניות להמשיך בכיוון?
גרישה ספקטור: יש לי תוכניות בעתיד.
גרישה ספקטור: בשנה האחרונה אני קצת נאבק עם הצבא.
מל פולישוק-בלוך: מה אתה עושה בצבא?
גרישה ספקטור: נאבק עם הצבא לנסות ליישם את זה בלי ממש תוצאות ונראה.
מל פולישוק-בלוך: איפה אתה משרת, אם אפשר לדעת?
גרישה ספקטור: שמו אותי מש"ק קישור.
מל פולישוק-בלוך: אבל אתה מתכוון להמשיך ללמוד, אני מניחה.
גרישה ספקטור: אני מתכוון לעסוק בהנדסה ביו רפואית, גם בטכניון.
גרישה ספקטור: ממש מקווה לזה.
מל פולישוק-בלוך: תשמע, כל תפקיד בצבא צריך לעשות אותו בצורה הכי מדעית שאפשר.
מל פולישוק-בלוך: אבל אני מסכימה אתך שלא משתמשים בכישורים של אנשים במלוא הפוטנציאל שלכם.
נורית שניר: האנשים האלה בחרו לעשות עבודת גמר לבגרות שמשמעה למעשה עבודת מחקר מדעית בסביבה אקדמית, כאשר המערכת לא תומכת ולא דוחפת אותם בזה.
נורית שניר: זאת אומרת, זה בעיקר היה הרצון שלהם.
נורית שניר: הם בעיקר זכו לתמיכה של מורים מבית הספר, אבל המערכת לא מדרבנת לעבודות גמר.
נורית שניר: כיום המערכת עומדת יותר בבחינות בגרות לצערנו, בחינות של כתיבה ושינון.
נורית שניר: כאשר כבר ועדת דוברת שעכשיו התכנסה והיא לא הראשונה שאומרת את זה, אומרת שצריך לעבור לשיטות הערכה חלופיות לפחות בחלק מהבחינות.
נורית שניר: אנחנו חושבים שהעניין הזה של למידת מדע באמצעות פרוייקטים, בעיקר תוך חשיפה לאנשי מדע וטכנולוגיה, עם קשר עם התעשייה, עם שיתופי פעולה, עבודה ממושכת לאורך זמן, היא מאוד חשובה.
רבקה ליקריץ: אני רוצה רק מילה אחת.
רבקה ליקריץ: אני מרגישה שאני חייבת להעיר מילה אחת.
רבקה ליקריץ: כנציגת משרד החינוך, המנהל למדע וטכנולוגיה, לא שיש לי איזה שהן השגות על מה שאמרה נורית, אבל אני בפירוש רוצה לומר שמשרד החינוך ועוד איך תומך, מעודד.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים יותר.
מל פולישוק-בלוך: יש לנו תיאבון.
רבקה ליקריץ: נכון.
רבקה ליקריץ: אבל ברגע שמשרד החינוך תומך ומעודד ונותן לא מעט כסף, הרבה מאות אלפי שקלים על מנת שהתחרות הנהדרת הזאת תתקיים, אז אי אפשר לעמוד כאן בכנסת ולהגיד שלמשרד החינוך לא אכפת.
נורית שניר: צודקת.
נורית שניר: סליחה.
נורית שניר: זה נכון.
נורית שניר: המינהל למדע וטכנולוגיה תומך.
נורית שניר: אני התכוונתי למשהו אחר ואת מאוד צודקת.
נורית שניר: התכוונתי לזה שבחינוך הפורמלי בבחינות הבגרות לא מעודדים למידה באמצעות פרוייקטים.
נורית שניר: אבל יש אגפים אחרים בתוך משרד החינוך שמעודדים את זה מאוד מאוד, ואכן אנחנו זכינו לתמיכה כספית ממשרד החינוך.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה עד שהם יתיישבו לומר .
מל פולישוק-בלוך: אנחנו כאן חשפנו בפניכם, החברה הצעירים, אני אומרת לכם, טיפונת של מחלוקת שקיימת.
מל פולישוק-בלוך: לא סתם אמרתי בתחילת דברי שאנחנו נאבקים רבות שממשלת ישראל תעשה הרבה יותר כדי שיהיו לכם הכלים להתמודד ולהתקדם.
מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך, אמרתי בפתח דברי, עושה הרבה, ולטעמנו לא עושה מספיק.
מל פולישוק-בלוך: אז בין היתר אנחנו נלחמנו גם על התקציבים במשך השנה האחרונה של שני המוזיאונים שעכשיו אנחנו שומעים, אחד שמענו ואתכם תכף נשמע.
חגי הילמן: אני חגי.
חגי הילמן: אני השתתפתי בשנה שעברה באולימפיאדה של הטכניון ושל המוזיאון הלאומי למדע בחיפה.
חגי הילמן: התחרות הזאת שבשנים קודמות התקיימה במתכונת בינלאומית עוסקת כל שנה בנושא מסוים, וכוללת גם סדרה של מבחנים על חומר באותו נושא, ומבחן אחד בידע כללי, וגם הכנה של הרצאה.
חגי הילמן: באופן כללי, הלימוד שם נעשה בכמה רמות.
חגי הילמן: אם זה שתי חוברות שלומדים במהלך השלבים השונים של התחרות, אם זו הרצאה שצריך להכין במהלך התחרות, ואם זה מחנה של עשרה ימים, שהוא השלב השלישי של התחרות, שהוא לא הכנה לשלב הבא אלא הוא עומד בפני עצמו.
חגי הילמן: כי על ההרצאות לא נבחנים ואין להם שום חלק בבחינות לשלבים הבאים, אלא רק לשני הספרים.
חנין דאוד: צהרים טובים.
חנין דאוד: כבוד גדול הוא לי להופיע היום בפני כבודכם.
חנין דאוד: אני חנין דאוד מכפר ראמי.
חנין דאוד: אני היום כאן כדי לדבר קצת על האולימפיאדה שהיתה בשנה שעברה.
חנין דאוד: איך השתתפתי בתחרות, מה עשיתי שם ועל הניסיון שרכשתי באולימפיאדה.
חנין דאוד: עכשיו אני אדבר על הניסיון האישי ועל החוויה המרתקת שחוויתי באולימפיאדה 2003.
חנין דאוד: עשיתי את מבחן המיון הראשון ועברתי לשלב השני, שבמהלכו למדנו חומר על נושא ההצפנה, דהיינו, הסתרת מסרים על ידי שימוש בכתבי סתר.
חנין דאוד: תחום ההצפנה, כפי שנוכחנו לדעת, מכיל הרבה שיטות לשיבוש מסרים והסתרתם, ואנו למדנו חלק משיטות אלה.
חנין דאוד: בשלב שני למדנו את הסוג הראשון של ההצפנה, שהוא הצפנה סימטרית ואת סוגיה, שהחלו להשתמש בהם מימי יוליוס קיסר ועד ימינו.
חנין דאוד: כמו תכני שיחלוף, וכדומה.
חנין דאוד: אני בחרתי ללמוד ולחקור את מכונת האניגמה, שהינה מכונה להצפנת מסרים, שהשתמשו בה הגרמנים במשך מלחמת העולם השניה.
חנין דאוד: לשמחתי אני עברתי את השלב השלישי ועליתי לשלב הגמר, והשתתפתי בתחרות בטלביזיה.
חנין דאוד: ככל דבר מהנה וטוב שנגמר מהר, גם כן היתה הסדנה בטכניון.
חנין דאוד: היא עברה מבלי שהרגשנו בזמן.
חנין דאוד: עברנו רגעים יפים ונהנינו.
חנין דאוד: כל יום שמענו הרצאות מהמשתתפים שהכינו אותם ומאנשים בנושא ההצפנה.
חנין דאוד: בנינו כאילו דגם של אניגמה, נטלנו חלק בפעולות הצפנה במעבדות, ובכל ערב היו פעילויות חברתיות שונות.
חנין דאוד: בנוסף למידע החדש שלמדנו באולימפיאדה היה מאוד נעים מבחינה חברתית.
חנין דאוד: בסדנה שהיתה בטכניון היו עשרים וחמישה תלמידים מכל רחבי ישראל, ועשרים וחמישה תלמידים מחוץ לארץ.
חנין דאוד: זה היה מאוד נעים ויפה להיפגש עם המשתתפים האחרים בעלי זהות שונה ולהכיר אותם.
חנין דאוד: גם חשוב לציין שהמדריכים והאנשים שהעבירו את הפעולות היו מאוד אחראיים.
חנין דאוד: הם דאגו לנו, הם שלטו בחומר, והתייחסו אלינו בצורה מאוד נעימה ותומכת.
מל פולישוק-בלוך: היה מאוד מעניין.
מל פולישוק-בלוך: פרופסור יורם זבירין, מנהל המוזיאון, ומר יוסי אוסטרייכר, ראש אגף החינוך.
מל פולישוק-בלוך: מי מכם רוצה?
מל פולישוק-בלוך: בקשה יורם.
יורם זבירין: תודה רבה.
יורם זבירין: אני רוצה להוסיף בכמה מילים בנוסף למה שכתוב כאן בכתב.
יורם זבירין: שלוש נקודות.
יורם זבירין: ראשית, הילדים האלה, בני הנוער שמשתתפים באולימפיאדה במקרה הזה הם לא קשורים באיזה שהוא צד של החינוך הפורמלי בבתי הספר.
יורם זבירין: זה לא בהכרח עבודת גמר ולא משהו בחומר הלימוד.
יורם זבירין: הם צריכים להקדיש את הזמן שלהם מעל ומעבר למה שהם לומדים במסגרת בתי הספר.
יורם זבירין: וככל שהם מתקדמים בשלבים הם צריכים להקדיש יותר זמן.
יורם זבירין: ואלה, כמו חגי וחנין שהגיעו לסוף הקדישו לזה מאמץ וזמן בצורה בלתי רגילה, וזה כמובן הרבה לזכותם.
יורם זבירין: שנית, כמו שכל הפנייה שלנו במסגרת המוזיאון, גם באגף תערוכות, ובמיוחד באגף החינוך, אנחנו פונים למספרים גדולים מאוד של בני נוער.
יורם זבירין: בסדרי גודל של מאות אלפים לשנה.
יורם זבירין: באולימפיאדה בשלבים הראשונים משתתפים אלפי בני נוער.
מל פולישוק-בלוך: כתוב אלפיים חמש מאות התחילו את השלב הראשון.
יורם זבירין: כן.
יורם זבירין: אנחנו עולים משנה לשנה בזה.
יורם זבירין: הכוונה היא לעודד אותם להתעניין, בתקווה למשוך אותם לעסוק בנושאים האלה, ובהתאם לזה הפרסים בסוף זה מילגות לימוד בטכניון, שזה לא מבוטל.
יורם זבירין: שמענו מהחברה הקודמים, אנחנו מקווים שגם אתם תבואו ללמוד בטכניון.
מל פולישוק-בלוך: יש לכם תוכניות לעתיד, איזה כיוון?
חגי הילמן: לנו יש את הפריבילגיה שאנחנו לא צריכים לבחור לעצמנו עדיין כיוון כל כך ברור.
חגי הילמן: אבל עושה רושם שלפחות אצלי זה יהיה משהו בכיוון של מתמטיקה, של מחשבים.
יורם זבירין: נקודה שלישית, אם זה נאמר, אז אני מוכרח להגיד משהו על התקציב.
יורם זבירין: קודם כל, עד השנה, כמו שחגי הזכיר, בשנה שעברה האולימפיאדה היתה גם בינלאומית.
יורם זבירין: היו עשרים וחמישה שעלו לשלבי הגמר.
יורם זבירין: השנה, בגלל מצוקה תקציבית אין לנו בני נוער לחו"ל.
יורם זבירין: לא פתחנו את זה לחו"ל.
יורם זבירין: חלק מזה זה מפני שהסוכנות לא תמכה השנה.
יורם זבירין: אבל גם משרד החינוך בשנה שעברה, לא קיבלנו שום תמיכה כספית ממשרד החינוך, הכסף שהגיע לנו היה בגין 2002.
יורם זבירין: השנה הזאת אני מקווה שכן נקבל תמיכה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נעזור לכם לקבל.
מל פולישוק-בלוך: אני גם רוצה לברך אתכם על הפרוייקט הנפלא שנטלתי בו חלק לפני כחודש, או משהו כזה.
מל פולישוק-בלוך: שלחו אותנו ברכבת מיוחדת למוזיאון המדע והחלל בחיפה.
מל פולישוק-בלוך: יצאה רכבת ממש עם כמה קרונות שהיתה מיועדת רק לפרוייקט הזה.
מל פולישוק-בלוך: היו שם כמה מאות אנשים מבוגרים, צעירים, ילדים קטנים, מה שאתם רק רוצים, מכל שכבות האוכלוסייה וסוגיה.
מל פולישוק-בלוך: ונסענו לחיפה למוזיאון, ושם היה טקס מאוד מרשים, ואנחנו טיילנו וראינו ונהנינו כולנו.
מל פולישוק-בלוך: אני מספרת את זה לא רק כדי לברך אתכם, אלא גם כדי להדגיש את הדבר המאוד חשוב, שאין כמו המדע לשיתוף של מבוגר וצעיר, אוכלוסייה כזאת, אוכלוסייה אחרת, מכל השכבות, מכל הגילים והסוגים.
מל פולישוק-בלוך: וזה אחד היתרונות והייחוד של המדע.
יורם זבירין: תודה.
יורם זבירין: וזה היה בתחום של מדעי חלל ואסטרופיזיקה, והתוכנית היא על שם אילן רמון ז"ל וצוות הקולומביה.
יורם זבירין: והאולימפיאדה השנה עוסקת כמובן בנושא הזה.
מל פולישוק-בלוך: המחלקה לנוער שוחר מדע במשרד החינוך, אולימפיאדת אסיה, והאולימפיאדה הבינלאומית בפיזיקה.
מל פולישוק-בלוך: מי שה החברה שפה?
אריאל עמיר: שמי אריאל עמיר.
אריאל עמיר: אני אדבר מעט על פרוייקט האולימפיאדה הישראלית לפיזיקה, שקשור בצורה מאוד חזקה לפרוייקט האולימפיאדה הבינלאומית לפיזיקה.
אריאל עמיר: אני אתחיל עם כמה מילים דווקא על הפרוייקט הבינלאומי, שהוא בעצם גולת הכותרת של העסק הזה.
אריאל עמיר: זו תחרות שרצה בעולם משנת 1967, התחילה בפולין בשנת 67.
אריאל עמיר: מאז היא מתקיימת כל שנה במדינה אחרת.
אריאל עמיר: משנה לשנה מצטרפות עוד מדינות.
אריאל עמיר: היום המספר הוא בסדר גודל של שבעים מדינות.
אריאל עמיר: כל מדינה שולחת חמישה נציגים.
אריאל עמיר: התחרות מורכבת משני חלקים.
אריאל עמיר: חלק תיאורטי, מבחן מפרך בן חמש שעות עם שלוש שאלות תיאורטיות, וחלק מעשי.
אריאל עמיר: חלק אינטגרלי בפיזיקה זה מעבדות, ויש תחרות של חמש שעות שבה מקבלים מבחן מעבדה מאוד שונה ממבחני המעבדה שאנחנו רגילים להם מלימודי התיכון, אני אולי אגע בזה בהמשך.
אריאל עמיר: זה הפרוייקט הבינלאומי שאחת הסיבה שראש הפרוייקט לא נמצא כאן – לפני יומיים נסעו לדרום קוריאה, השנה התחרות בדרום קוריאה, המשלחת נסעה לייצג אותנו, אנחנו מקווים שיעשו את זה בכבוד.
אריאל עמיר: תמיד מביאים משהו.
אריאל עמיר: אני גם אגע בעניין של ההישגים שלנו.
אריאל עמיר: עכשיו אני אחזור לארץ ואדבר על הפרוייקט.
אריאל עמיר: כי בעצם מה שהם נסעו לפני יומיים זה נקודת סיום של מאמץ בן שנה וחצי, בעיקר של התלמידים, גם של צוות ההדרכה.
אריאל עמיר: אני אספר על הנגיעה שלי לנושא, גם כמתחרה.
אריאל עמיר: אני התחריתי ב-99', התחרות היתה באיטליה, קיבלתי מדלית זהב תחרות הזאת.
אריאל עמיר: מאז אני בעצם שותף בפרוייקט מהצד השני של המתרס, כמדריך.
אריאל עמיר: בהדרכה שנמשכת לאורך שנה וחצי, מאמצע כיתה י"א ועד התחרות הבינלאומית כל קיץ.
אריאל עמיר: אני אדבר קצת על מבנה הסינון, שהוא בעצם סינון והדרכה סימולטנית, כך אנחנו בוחרים ליישם את זה.
אריאל עמיר: השלב הראשון בפרוייקט הוא מבחן שאלות סגורות.
אריאל עמיר: בדרך כלל מגיעים למעלה משלושת אלפים תלמידים.
אריאל עמיר: חשיפה לרובד אדיר של הנוער שלומד פיזיקה.
אריאל עמיר: כיתות י וי"א, בדרך כלל גם כמה תלמידים מכיתה י' מצליחים לעבור את המבחן.
אריאל עמיר: כבר בשלב זה התלמידים נחשפים לשאלות מסוג שונה לגמרי ממה שהם רגילים בתיכון.
אריאל עמיר: איך שבנויה כל צורת הלימוד תיכון היא בעיקר הפנמה של חומר ברמה של הצבה ונוסחאות וכולי.
אריאל עמיר: כאן הם צריכים להתמודד עם שאלות שדורשות מחשבה, שדורשות יצירתיות.
אריאל עמיר: הדגש הוא לא על ידע.
אריאל עמיר: אין כאן יתרון לבן אדם.
אריאל עמיר: אני במקרה לקחתי את שלב אלף של השנה, הבאתי את זה לאיפה שאני עובד במשרד הביטחון, עובד במקצוע, עם צוות של פיזיקאים.
מל פולישוק-בלוך: בן כמה אתה?
אריאל עמיר: בן עשרים ושלוש.
מל פולישוק-בלוך: אז אתה מדריך, ואתה היית גם תלמיד?
אריאל עמיר: השירות הצבאי שלי היה זה גם חלק.
אריאל עמיר: אני הגעתי לפיזיקה דרך הפרוייקט הזה.
אריאל עמיר: הפרוייקט הזה דחף אותי בעצם לתחום של הפיזיקה.
אריאל עמיר: סיימתי את התואר בפיזיקה לפני הצבא, שרתתי במקצוע, ואני עכשיו ממשיך במשרד הביטחון בפיזיקה.
אריאל עמיר: במקביל אני מדריך בהתנדבות בפרוייקט.
אריאל עמיר: הרבה מהמדריכים עובדים בהתנדבות.
אריאל עמיר: אז הבאתי את השאלות לאנשים בוגרי תואר ראשון בפיזיקה, והם לא הצליחו להתמודד אתן כל כך טוב.
אריאל עמיר: אני חושב שזה מבחינתנו חלק מהעניין כאן.
אריאל עמיר: שהשאלות דורשות מחשבה ויצירתיות הרבה מעבר למה שיש בתיכון.
אריאל עמיר: משלושת אלפים תלמידים שניגשים לשלב אלף שלוש מאות מגיעים לשלב ב'.
אריאל עמיר: בשלב ב' שלוש מאות תלמידים.
אריאל עמיר: מתוכם אנחנו בוחרים שלושים תלמידים שממשיכים שבועיים סופר אינטנסיביים.
אריאל עמיר: אני עברתי את זה ואני יכול להגיד שזה מהשבועיים שישנתי הכי מעט בחיים שלי, ולא בגלל שבילינו כל היום, גם אלעד יכול להעיד כאן.
אריאל עמיר: שבועיים סופר אינטנסיביים, שמונה בבוקר עד הלילה לומדים פיזיקה, כל יום מבחן של שלוש שעות.
אריאל עמיר: עוד מבחן מעבדה של שעתיים, והתלמידים נורא נהנים.
אריאל עמיר: אני ממש לא יודע.
אריאל עמיר: כבר בשלב זה אם שלב אלף חשף את התלמידים לרמה אחרת של שאלות ואוכלוסייה מאוד רחבה, כאן מה שקורה הוא דבר אחר.
אריאל עמיר: שלושים תלמידים לא רק נחשפים לרמה אחרת של שאלות אלא לומדים להתמודד עם זה.
אריאל עמיר: בפעם הראשונה הם לומדים לפתור שאלות, לפתור בעיות, שהן מקלסה אחרת לחלוטין משאלות בגרות.
אריאל עמיר: אני זוכר שלפני המחנה ראיתי דף עם כמה שאלות שהן היו מהמחנה, ולא חשבתי שזה שאלות שיינתנו לנו כמבחן.
אריאל עמיר: זה נראה לי משהו לחלוטין לא נגיש.
אריאל עמיר: אחרי המחנה התלמידים לומדים לפתור את השאלות האלה, שהן בפירוש, אם תתנו אותן לתלמידים באוניברסיטה, הם ייכשלו.
אריאל עמיר: זה מחנה הקיץ.
אריאל עמיר: השלב הבא הוא מחנה בפסח בן שבוע.
אריאל עמיר: אין פער בין לבין.
אריאל עמיר: הלימודים רצופים, ובמהלך השנה התלמידים עובדים בצורה מאוד אינטנסיבית, בהתכתבות ובהדרכתנו.
אריאל עמיר: יש מפגשים בטכניון והדרכה רצופה, שבעצם במהלך השנים האחרונות אנחנו הבאנו לבשלות את ההדרכה הזאת.
אריאל עמיר: רמה שמקבלים דיסק עם בנק אדיר של שאלות, וחלק מהקושי בפרוייקט הוא שזה שאלות שלא ניתן לקחת מספרים.
אריאל עמיר: אנחנו לא יכולים לפתוח ספר ולתת להם שאלות.
אריאל עמיר: זה המון אנרגיה מצד ההדרכה, מושקעת בלחבר שאלות חדשות שיאתגרו את התלמידים ואת המחשבה שלהם.
אריאל עמיר: זה מאתגר גם אותנו, ואני חושב שאולי זאת הסיבה שבערך חמישה עשר מהמדריכים עובדים במסגרת שלי בהתנדבות.
אריאל עמיר: זאת אומרת, המדריכים נהנים גם הם לחבר את השאלות ולחבר מעבדות.
אריאל עמיר: זה לגבי עד מחנה פסח.
אריאל עמיר: אחרי מחנה פסח יש תחרות אסיאתית.
אריאל עמיר: זה דבר חדש.
אריאל עמיר: התקיימה השנה פעם רביעית בהיסטוריה.
אריאל עמיר: היא התקיימה בוויטנאם.
אריאל עמיר: קיבלנו מדליית כסף.
אריאל עמיר: זה מאוד מאוד מכובד.
אריאל עמיר: הגענו למקום רביעי מבין שלוש עשרה מדינות שמשתתפות בתחרות האסיאתית.
אריאל עמיר: לראשונה, למשל, הצלחנו לעבור את האוסטרלים, שמבחינתנו זה הישג רציני.
אריאל עמיר: אלעד ידבר קצת על ההבדלים בין מה שהיינו רוצים שיהיה אצלנו או מה שיש במדינות אחרות, לבין מה שקורה בפועל מבחינת היקף ההדרכה.
אריאל עמיר: כי לצערנו שלושה שבועות זה רחוק מלהספיק.
אריאל עמיר: בסופו של דבר, התחרות הבינלאומית, שמתקיימת יכול להיות ברגעים אלה ממש.
אריאל עמיר: המבחן.
אריאל עמיר: זה לגבי השלבים בפרוייקט.
אריאל עמיר: מה בעצם המטרות מבחינתנו.
אריאל עמיר: אז כבר נגעתי בזה.
אריאל עמיר: המטרה הראשונה זה לחשוף את אוכלוסיית כל התלמידים שלומדים פיזיקה בארץ כל שנה, ואני ראיתי את זה בבתי הספר, התלמידים מתווכחים עם המורים, והמורים מתווכחים אתנו על השאלות, כי השאלות הן לחלוטין לא טריוויאליות וזה תמיד מעורר דיון.
אריאל עמיר: הפתרון לא מובן מאליו, מאוד מורכב - -
מל פולישוק-בלוך: כמה תלמידים לומדים פיזיקה בארץ?
ונה ורניק: בעיקרון תשעת אלפים.
אריאל עמיר: אז שליש מתוכם ניגשים למבחן הזה.
אריאל עמיר: בדרך כלל, אני מניח, זה השליש היותר חזק של חמש יחידות, וזה מעורר הדים אדירים.
חנה ורניק: יש מגמה על עליה במספר התלמידים שלומדים פיזיקה.
אריאל עמיר: מטרה שנייה, זה בעצם הכשרה של שלושים תלמידים שממשיכים ללמוד פיזיקה ורואים אותם אחרי זה כמו אלעד בתלפיות בכל מיני פרוייקטים מובחרים בצבא.
אריאל עמיר: המטרה השלישית, זה להיות שגרירים של מדינת ישראל במפגש עם שבעים מדינות.
אריאל עמיר: לא סתם שלוש מאות חמישים איש, אלא אנשים שאחר כך הולכים להנהיג את המדע במדינה שלהם, וזה לדעתי משהו מאוד חשוב.
מל פולישוק-בלוך: אתם עושים עבודות שיווק, נקרא לזה, בקרב תלמידים אחרים, כדי שיצטרפו לפיזיקה?
מל פולישוק-בלוך: אתם מתחילים בכיתות נמוכות כדי לעודד אנשים להגיע?
אריאל עמיר: אנחנו מתחילים את הפרוייקט בכיתה י"א, על מנת שהשאלות יהיו ברמה מספקת.
מל פולישוק-בלוך: זה ברור לי.
מל פולישוק-בלוך: אני לא שאלתי את זה.
מל פולישוק-בלוך: אני שואלת, האם אתם חשבתם פעם, במסגרת נוער שוחר מדע, לעודד יותר תלמידים, וצריכים להתחיל קצת קודם, שלכשיבואו לי"א הם - - -
אריאל עמיר: כרגע אנחנו במגמת עלייה.
אריאל עמיר: כל שנה ניגשים יותר ויותר תלמידים לשלב אלף.
אריאל עמיר: היום זה כבר מתקרב לארבעת אלפים.
אריאל עמיר: לפני שנה היו שלושת אלפים שש מאות תלמידים.
אריאל עמיר: זה גדל משנה לשנה.
מל פולישוק-בלוך: יש מגמת עליה גם במספר התלמידים שלומדים פיזיקה?
חנה ורניק: יש מגמת עלייה של מספר תלמידים בסדר גודל של למעלה מאלף תלמידים בשנתיים האחרונות.
חנה ורניק: ולשמחתנו, מן הראוי להדגיש, עלייה בהיקף הבנות.
מל פולישוק-בלוך: אמרת.
מל פולישוק-בלוך: מה זה עלייה?
חנה ורניק: יש מגמה של עלייה בשלוש השנים האחרונות.
מל פולישוק-בלוך: כמה בנות לומדות פיזיקה?
חנה ורניק: אם הייתי יודעת הייתי מביאה נתונים, אבל זה פחות מחמישים אחוז.
חנה ורניק: היום קרוב לשליש.
קריאה: עשרים וחמישה אחוז.
אריאל עמיר: משהו ששכחתי לציין, ישראל משתתפת בתחרות הבינלאומית משנת 94.
אריאל עמיר: יש לנו וותק והרבה הישגים מאחורינו.
מל פולישוק-בלוך: ואתה תמשיך ללמוד פיזיקה או שתלך ללמוד חינוך?
אריאל עמיר: אני מסיים עכשיו מאסטר במכון וייצמן ומתחיל דוקטורט בשנה הבאה.
אלעד נור: אני באמת התחלתי את המסלול.
אלעד נור: בחרתי ללמוד פיזיקה ואז בעצם המורה שלי עצמו הציג את התחרות כמשהו מאוד חשוב, וזה נראה לי השיווק הכי טוב.
אלעד נור: עצם זה שהמורים עצמם מודעים למשמעות של התחרות הם כבר משכנעים את התלמידים בעצמם.
אלעד נור: אני יודע שגם אחי הקטן בבית ספר שלו שמע על זה ככה כבר בכיתה י'.
אלעד נור: ולדעתי זה ממש משווק את עצמו.
אלעד נור: ואני גם כבר בעצם השתתפתי בתחרות ב-98' באיסלנד.
מל פולישוק-בלוך: קודם כל, זה דרך נהדרת להכיר את העולם.
אלעד נור: באמת זה כל פעם במקום אקזוטי אחר.
אלעד נור: העיקרון פה בזה שהתחרות כבר כל כך הרבה שנים שיש לנו מבט רטרוספקטיבי יותר טוב על ההשלכות שלה לאורך זמן.
אלעד נור: וגם בגלל זה אני פה.
אלעד נור: ולמעשה אני למשל מיד אחרי התחרות, ביום אחרי שחזרתי לארץ התגייסתי לתלפיות והמשכתי כמובן במסלול הזה.
אלעד נור: המון חברים שלי במחזורים מעלי ומתחתי גם היו בתחרות ואחרי זה גם המשיכו בתלפיות.
אלעד נור: כולם למדו פיזיקה, זה חלק מהתוכנית.
אלעד נור: כמובן רואים את כולם גם מצטיינים,
אלעד נור: בלי קשר לתלפיות באוניברסיטה, בתואר הראשון שלהם.
אלעד נור: ולמעשה אפשר להגיד שזה החינוך הפיזיקלי שהתחיל במחנה הקיץ שם בתחרות ורק שם בעצם התחלתי את התואר הראשון שלי.
אלעד נור: אני רואה חיבור ישיר בין שני הדברים.
אלעד נור: זה בעיקרון מה שרציתי להגיד.
מל פולישוק-בלוך: ואתה כרגע בתלפיות אז במסגרת הזאת אתה עושה תואר שני.
אלעד נור: במסגרת תלפיות בעיקרון רק עושים תואר ראשון, אחרי זה אמורים להשתבץ ביחידות בצה"ל.
אלעד נור: אבל התואר השני הוא לא חלק מהמסלול.
אלעד נור: זה גם במכון ויצמן, אבל זה למעשה כבר מבחירה.
אלעד נור: אני בתחום הביו-אינפורמטיקה.
אלעד נור: שזה תחום אינטרדיסציפלינרי.
אלעד נור: בין תחומי.
רבקה ליקריץ: אני מתחברת אתך בדבר אחד, שאין לי שום ספק שהחינוך הבלתי פורמלי מהווה השלמה ותמיכה יוצא דופן לחינוך הפורמלי ובפירוש נותן מקום ובמה לכל התלמידים המתעניינים והמוכשרים להביע את היכולות שלהם, ובאמת להגיע בסופו של דבר ליעד שאותו היינו רוצים לראות.
רבקה ליקריץ: היינו רוצים לראות את כולם באמת עוסקים בסופו של דבר אם במחקר ואם בתעשייה ואם בבחירה שלהם כאזרחים של מדינת ישראל בתחומים האלה.
רבקה ליקריץ: ולשם כך אנחנו קיימים.
רבקה ליקריץ: אני מתחברת לנושא שבוודאי היינו רוצים הרבה יותר כסף, הרבה יותר תקציב, על מנת שנוכל לאפשר את הקיום של כל המסגרות ששבעים אחוז מהאנשים שיושבים כאן בעצם היום שייכים למסגרות האלה.
רבקה ליקריץ: ויש לנו, אם שמעתם, על האולימפיאדה הבינלאומית בפיזיקה, יש לנו כאלה עוד ארבע תחרויות בינלאומיות ועוד שמונה, שנים עשר בסך הכל, תחרויות ארציות ובין לאומיות שמשמשות במה לכל התלמידים האלה, מלבד היחידות לנוער שוחר מדע והפעילויות שנערכות שם.
אלעד נור: אני רוצה להוסיף עוד משפט.
אלעד נור: התמיכה וכל הדבר שאנחנו מקבלים בשנה לפני התחרות היא מאוד טובה ומאוד עזרה לי.
אלעד נור: אבל אני חייב להודות שאנחנו רואים שם בתחרות הבינלאומית שיש הרבה מדינות שמשקיעות הרבה יותר משאבים בזה, וגם בהחלט רואים שמגיעות להישגים.
אלעד נור: ודווקא מדינות מפתיעות כמו אירן והודו תמיד זוכים במקום השני או הראשון בתחרות.
אלעד נור: בהחלט רואים שניתן מאוד להשפיע על התוצאות בצורה כזאת.
מל פולישוק-בלוך: שני דברים אני יכולה לומר בהקשר לזה.
מל פולישוק-בלוך: שוב, בלי להפחית ממה שעושה משרד החינוך.
מל פולישוק-בלוך: כל הזמן יש פינג פונג.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת להפסיק את הפינג פונג.
מל פולישוק-בלוך: אני רק רוצה לומר דבר כזה.
מל פולישוק-בלוך: שני דברים: אלף, מדינת ישראל, אני בכוונה אומרת מדינת ישראל, צריכה להשקיע יותר משאבים כדי לתת יותר אופציות לנוער שהחליט לבחור כמוכם ולהביא יותר נוער לבחור כמוכם.
מל פולישוק-בלוך: ודבר שני, זה לא עניין של כסף, שמשרד החינוך צריך לשנות את הגישה שאומרת, אל תתאמצו יותר מדי.
מל פולישוק-בלוך: אפשר להסתפק בבינוני ומטה.
מל פולישוק-בלוך: וזה לא המחלקה שלכם, אלא גישה.
קריאה: היה אתמול מקרה מאוד בולט שמקומם ממש כשמתנפלים על בית ספר שהוא אומר התלמידים לא למדו וצריכים להישאר כיתה.
קריאה: והמורים צודקים באותו מקום.
מל פולישוק-בלוך: לא שמעתי.
מל פולישוק-בלוך: אני לא נכנסת לזה.
מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על הגישה, על המדיניות כמדיניות.
מל פולישוק-בלוך: זה מה שמעניין אותי כרגע, לא מקרה זה או אחר.
מל פולישוק-בלוך: המדיניות צריכה להיות, יש לנו כאן חברה נהדרים, שאנחנו בעצם אומרים להם, תהיו מצוינים עוד יותר.
מל פולישוק-בלוך: וכשאתה אומר לנוער להיות מצוין עוד יותר, זה לא דבר שלילי, זה דבר חיובי.
מל פולישוק-בלוך: כי הפוטנציאל של הנוער שלנו הוא כמעט בלתי נדלה.