GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאון רקנאטי: בגן המדע שיהיה בין שני הבניינים יהיו מוצגים אינטראקטיביים גדולים שאמורים לעמוד גם בכל תנאי מזג אוויר, יחד עם מטוס הכפיר.
ליאון רקנאטי: מתחת לזה קומה תת קרקעית שתחבר את שני הבניינים בין קומת התערוכות לבניין אגף החינוך.
ליאון רקנאטי: הקומה הזו תהיה בת 3000 מטר והיא מכפילה את שטחי התצוגה של המוזיאון.
ליאון רקנאטי: מתחת לקומה הזו, ואנחנו לא עושים את זה גם מפני שעוד לא הצלחנו לגייס את הכספים לחניה תת קרקעית של שלוש קומות מתחת לזה.
ליאון רקנאטי: בגלל שזה אתר לשימור, הבעיה שלנו היא להיכנס לא למעבה האדמה אלא מתחת לאדמה , וזה חזון לא קטן ואני מקווה שעם העזרה שאנחנו מקבלים גם נצליח.
ליאון רקנאטי: בכסף שאספנו כבר, יכולנו או להתחיל בתכנית הזו או לשפץ את אגף החינוך.
ליאון רקנאטי: אגף החינוך יותר קרוב ללבנו לכן, עם זה כל הכסף שיהיה לנו, עדיף שאגף החינוך יהיה בסטנדרט הראוי, היום הרמה היא מאד טובה אבל תנאים פיזיים זה הקנקן וגם הוא צריך להיות טוב.
יורם זבירין: זה גם נותן מענה למצוקת רשימת ההמתנה ההרחבה תהיה בערך ב- 50% של השטחים המעבדות וחדרי פעילות.
ליאון רקנאטי: עכשיו נעבור דרך תערוכה שנקראת ה"קשת הכחול", בחור שצילם במשך כ- 20 שנה אוקיאנוסים וימים בעולם, צילומים מאד יפים.
ליאון רקנאטי: בנוסף לתצוגות אנחנו עושים גם תערוכה שנראות לנו מתאימות לקהלים.
ליאון רקנאטי: פעם זה ארכיטקטורה, פעם זה צילומים ובקרוב תהיה לנו תערוכה של זהירות בדרכים לילדים ומבוגרים כדי יבינו מה ההשפעה של נהיגה תחת אלכוהול כביש רטוב, צמיגים שחוקים והיא תראה את האינטראקציה בין האדם הכביש והרכב מתוך תקווה שהמודעות תקטין את האסונות בכביש.
יורם זבירין: כשתעברו בתערוכת ה"קשת הכחול" תשימו לב שזו תערוכת צילום אבל יש בה גם נושאים טכנולוגים כמו טכנולוגיית הצילום ושל ציוד טכני וגם עקרונות פיזיקליים של אור ואופטיקה.
יורם זבירין: זה לא פרק נפרד, זה נמצא בתוך התערוכה ותוכלו לראות את זה.
ליאון רקנאטי: כדי שניפרד בצורה מסודרת, אז אני רוצה לומר שאני מאד שמח שהצלחנו לארגן את הביקור ואני מקווה שאחרי שביקרתם וראיתם תהיו לנו מליצי יושר איפה שצריך.
מל פולישוק-בלוך: ואני רוצה להודות לכם.
מל פולישוק-בלוך: בכל סיור אני תמיד אומרת שכשנמצאים בכנסת לתסכול אין גבולות, אבל כשאני יוצאת מהכנסת ופוגשת את האנשים זה מאד מעודד.
מל פולישוק-בלוך: פוגשים אנשים ציונים אמיתיים עם חזון, עם לב חם, עם הבנה נכונה של מה שצריך לעשות וזה אולי אחד הדברים החשובים כי לא רואים את זה בכל מקום.
מל פולישוק-בלוך: מה שראינו היום משקף את מה שאמרתי עכשיו, לי אין כסף אבל אם אני יכולה ללחוץ באיזשהו מקום שיהיה כסף או אם אני יכולה לעזור לשווק את מה שאתם מנסים לעשות פה כדי שיהיה לכם כסף לעשות את כל הדברים, אני לשירותכם, וכך כל הוועדה, ונשמח לבוא הנה לחתוך את הסרט.
ליאון רקנאטי: בארצות הברית יש 600 מוזיאונים למדע.
ליאון רקנאטי: כמעט כל עיר שמכבדת את עצמה יש לה מוזיאון כזה.
מל פולישוק-בלוך: בוא נגיד שאם ניקח את השלושה שאנחנו מכירים, נצליח לשדרג אותם לרמה רצינית ויבואו מאות אלפי תלמידים בשנה, עשינו את שלנו.
מל פולישוק-בלוך: בצרפת למשל המוזיאון הוא אתר תיירותי.
ליאון רקנאטי: גם מבחינת המדינה זו השקעה, אמרתי לשרת החינוך שנעשה מצ'ינג, אני אמצא 10 מיליון והיא תשים 10 מיליון, ולא בשנה אחת בחמש שנים, היא אמרה שהיא מאד רוצה אבל...
ליאון רקנאטי: אין כסף.
מל פולישוק-בלוך: צריך לחשוב גם על הכיוון של משרד המדע משרד התיירות, שר המדע הוא חיפאי אז אפשר גם לשאול אותו.
מל פולישוק-בלוך: אני אשמח לעזור, תודה רבה לכם.
מל פולישוק-בלוך: ביקור בספינות המחקר של המכון לחקר ימים ואגמים בישראל
יובל כהן: ברוכים הבאים לשקמונה, שמי יובל כהן ד"ר לאוקינוגרפיה, מנכ"ל המכון לחקר ימים ואגמים בישראל, ועדת המדע ביקרה כבר בשתי היחידות האחרות שלנו, בכינרת ובאילת.
יובל כהן: נמצאים אתנו ד"ר אייזק גרטמן שהוא חוקר אוקינוגרפיה פיזיקלי ומנהל את מרכז המידע הימי הלאומי.
יובל כהן: גדעון עמית, ראש צוות הים, והסקיפר של הספינה השניה עצמונה.
יובל כהן: לא נצא היום לים הפתוח כי הים היום קשה, נהיה רק בנמל.
יובל כהן: אני אתחיל בכמה מילים על שקמונה, זו ספינת הדגל של המחקר הימי בישראל, בעצם ספינת המחקר הגדולה היחידה של מדינת ישראל.
יובל כהן: הספינה בבעלות המכון לחקר ימים ואגמים ומופעלת על ידי חקר ימים ואגמים בדגל ישראל.
יובל כהן: הספינה מוגדרת כאונייה, ההגדרות של אוניה הם לפי הגודל, מעל 24 מטר זו אונייה, ואוניה בדגל ישראל מחייבת הרבה דברים מבחינת ההפעלה, בעיקר מבחינת צוות הבטיחות.
יובל כהן: זה מחייב חמישה אנשי צוות בטיחות.
יובל כהן: בכדי לחסוך בהוצאות אנחנו מחזיקים בספינה רק צוות קבוע של שני אנשים, קצין שיש לו גם הכשרה של קברניט ויכול להיות גם קברניט וקצין מכונה.
יובל כהן: בנוסף לזה, לקברניט הקבוע יש תפקיד אחר בחברה, הוא סמנכ"ל תפעול של החברה ובנוסף אנחנו שוכרים אנשי צוות, בעיקר דייגים לפי הצורך, כאשר אנחנו נותנים להם את ההכשרה המתאימה בכל מיני קורסים שהם צריכים לעבור כדי שנוכל להשתמש בהם במקרה צורך.
יובל כהן: בנוסף לזה, חלק גדול מהעובדים והחוקרים שלנו הם מפקדים בתפקידים שונים בחיל הים במילואים, מפקדי כלי שיט וגם הם יכולים לשמש כאנשי צוות.
יובל כהן: הספינה יכולה לקחת סך הכל כ- 20 אנשים, תוכלו לראות למטה את המגורים.
יובל כהן: היא משמשת למטרות שונות, החל מפרוייקטים לאומיים, פרוייקטים בינלאומיים במרחב הים התיכון, עבודות ניטור שונות לפי מפרטים ודרישות שקובע המשרד לאיכות הסביבה גם באזור מימי החופים וגם בים העמוק.
יובל כהן: לדוגמא, במשך הרבה שנים עשינו ניטור באתר שבו חברת החשמל הטילה את אפר הפחם היום אנחנו מנטרים את האתר שבו ה"שפדן" איגוד הערים גוש דן מוציא את הבוצה ועוד גופים אחרים.
יובל כהן: אנחנו גם מספקים שירותים שונים לכל מיני גורמים שזקוקים לשירותים המקצועיים שלנו ושל הספינה וגם משתפים פעולה עם חיל הים.
יובל כהן: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: כשעושים ניטור ל"שפדן", מי משלם לכם?
יובל כהן: ה"שפדן".
מל פולישוק-בלוך: הם חייבים לעשות את זה?
יובל כהן: הם חייבים לפי ההיתר במסגרת החוק, לפי חוק מניעת זיהום מים במקורות יבשתיים מי שמקבל היתר אפשר לדרוש ממנו דרישה לבצע ניטור.
יובל כהן: המשרד לאיכות הסביבה דורש תכנית ניטור לגבי כל המזרימים הגדולים והמשמעותיים, הוא קובע את המפרט, הם מבצעים באמצעות גוף, שצריך להיות מאושר על ידי המשרד, במקרה זה אנחנו, הדוח שלנו מוגש להם, הם מגישים אותו כמות שהוא, ואנחנו מתייחסים אליו במידה והמשרד רוצה.
מל פולישוק-בלוך: אז אני מבינה שיש עוד כמה מקומות כאלה שמחויבים ואתם עושים להם את העבודה, זה יכול לאפשר לכם ברבות הימים להיות עצמאיים, או רווחיים?
יובל כהן: לא, ואין גוף בעולם כמונו שהוא רווחי ולדעתי גם אסור שנהיה כאלה.
מל פולישוק-בלוך: לא רווחי, מאוזן.
יובל כהן: אנחנו מוסד שהוא מלכ"ר, ללא כוונות רווח, זה לא אומר שאסור לנו להרוויח אבל זה אומר שכשאנחנו מרוויחים אנחנו משתמשים בכסף למימון פעילות מחקר.
יובל כהן: גופים כמונו בעולם בדרך כלל מתוקצבים על ידי הממשלות ברמה של 75% ומעלה, אצלנו זה רק 50% כי יש פרוייקטים לאומיים כגון ניטור הכינרת או הניטור הלאומי של ימי החופים, זה אף פעם לא יכול להיות רווחי.
יובל כהן: לגבי העבודה בספינה, העבודה בספינה היא עבודה קשה, דבר ראשון בגלל התנאים ודבר שני משום שהים הוא קשה, וים תיכון הוא ים קשה, כולל בתקופת הקיץ, אוגוסט למשל הוא חודש גרוע.
יובל כהן: בגלל העלות היקרה של התפעול, עובדים סביבי השעון במשמרות של 24 שעות כאשר אנשים מתחלפים ביניהם, גם צוות הספינה וגם צוות החוקרים והטכנאים.
יובל כהן: כך שיש פה אווירה מיוחדת, אם אני אגדיר את זה, בכדי לחיות בשלום, אני אשתמש בהגדרה ששמעתי פעם ממפקד צוללת ששאלתי איזה סוג אנשים צריך, אז הוא אמר שהוא צריך אנשים שהם "רזים נפשית" ואני חושב שזו הגדרה נכונה גם לספינה הזו.
יובל כהן: לאנשים שהם לא רזים נפשית בתנאים האלה יכול להיות להם מהר מאד לא נעים.
יובל כהן: נעים פה אבל העבודה קשה.
יובל כהן: ההיסטוריה של הספינה מרתקת, הספינה שנקראת היום שקמונה נקראה במקור ג'וליאן C ונבנתה בשנת 1965 כספינת אספקה לאסדות קידוח בים הקריבי, מה שכנראה לא היה מספיק רווחי.
יובל כהן: אחרי זה קנה אותה גדול מבריחי הסמים בין קובה לארצות הברית, הבריח עליה כמות אדירה של סמים, בדקנו לעומק שלא נשאר מזה כלום, ואז היא הוחרמה על ידי משמר החופים לארצות הברית ובארצות הברית הכלל הוא שכאשר תופסים מישהו עם סמים, אז כלי התעבורה מוחרם.
יובל כהן: ככה יש כמה שריפים באזור מקסיקו עם הליקופטרים.
יובל כהן: בכל אופן היא הוחרמה על ידי ממשלת ארצות הברית ואז נתרמה למדינת ישראל כספינת מחקר בזכות הקשרים בארצות הברית של יוחאי בן נון מי שהיה המנכ"ל הראשון שלנו.
יובל כהן: הסיפור שאולי יותר מרתק הוא שהספינה הזו הייתה במיאמי בשנת 1981 ואז יוחאי ארגן את צוות החבלה הימית מ- 48, הצוות המקורי שהטביע את האמיר פארוק והספינה השניה, סיפור הגבורה המפורסם, הוא ארגן את הצוות הזה כמתנדבים עם עוד כמה אנשים, נסעו לארצות הברית ועם הספינה חצו את האטלנטיס והביאו אותה לישראל.
יובל כהן: כאשר הספינה הגיעה הנה היא הוסבה לספינת מחקר היא הייתה בגובה הזה, כאשר הגשר היה במקור במקום אחר, שקמונה הקודמת המקורית שהייתה ספינת דיג, שהיה הרבה פחות נוח לעבוד בה נמכרה, ובמחיר הזה נבנתה הקומה העליונה ששם נמצא הגשר ומאז היא משמשת אותנו כספינת מחקר.
יובל כהן: להחזיק אותה זה לא פשוט זה הרבה השקעות בגלל הטיפול.
יובל כהן: עכשיו היא בגמר טיפול תקופתי, אחרי שנתיים היא הייתה במספנה שבודקים תחתית ועושים את כל מה שצריך וצובעים אותה בצבע ידידותי לסביבה.
יובל כהן: יש צבעים שהם נטולי בדיל, וגם הספינה הזו נצבעה בצבע כזה רק לפני שבועיים.
יובל כהן: התקנו בה הרבה מאד מתקנים מיוחדים, הספינה היא פלטפורמה ומה שחשוב הוא מה שאתה מפעיל ממנה ואיזה יכולות יש לה.
יובל כהן: יש לה יכולות מאד מתקדמות, חלקם מתחייבות מזה היא ספינה ישראלית באזור שלא כל השכנים בו הם ידידותיים, יכולות מאד מתקדמות מבחינת תקשורת עם כל מי שצריך, מערכות מיקום מאד מדויקות בעזרת מערכות של ניווט לוויינים והרבה מאד התקנות שעשינו עליה מאפשרות להשתמש בה כפלטפורמה להפעיל ציוד בים כולל להוריד ציוד ואני אראה לכם דוגמא של כלי עבודה עיקרי שלנו, ציוד שמופעל כדי לעבוד בעומק של כמה ק"מ.
יובל כהן: כדי שתקבלו מושג על מה מדובר ניקח ניטור כמו שהיה באתר ההטלה של אפר הפחם של חברת החשמל.
יובל כהן: ההטלה הפסיקה אבל הם הולכים להטיל עכשיו חומרי חפירה מזוהמים מנמל חיפה בים העמוק, גם שם צריך לעשות ניטור בים עמוק.
יובל כהן: אז אם אנחנו מדברים על ים שקרקעיתו בעומק ק"מ וחצי, חלק מהדרישה היא להעלות משם בעלי חיים לראות אם הם קלטו מזהמים.
יובל כהן: צריך לגרור ציוד על הקרקעית זה אומר שצריך כבל בערך פי שלוש באורך מהעומק, זאת אומרת צריך להתעסק עם כבל באורך של 4.5 ק"מ שצריך לגלול אותו פה, לפרוש אותו, זו אופרציה מסובכת.
יובל כהן: חלק מציוד הדיגום שמעלים זה ציוד גדול וכבד, לדוגמא המכשיר שדוגם את הקרקעית, כשהוא עולה מלא זה משהו כמו חצי טון שמתרוצץ פה בגלים וצריכים חמישה אנשים כדי לתפוס את זה.
יובל כהן: זה גם מסוכן, צריך אנשים שיודעים איך לעשות את זה כי קל לאבד ראש, לא במובן הרוחני אלא הפיזי.
יובל כהן: צריך לשים לב ואנחנו מאד מקפידים בכל נושא ההכשרה הבטיחות והביצועים.
יובל כהן: אלה המאפיינים הכלליים אני רק אומר עוד מילה כללית, במחקר שבתחום שבו אנחנו עוסקים, של איסוף נתונים על הסביבה הימית.
יובל כהן: יש בעצם שלוש שיטות לאסוף נתונים, שיטה אחת והעתיקה ביותר זה באמצעות ספינה שמשמשת כפלטפורמה להוריד מכשירים, שיטה שניה זה מכשירים קבועים כמו מדי זרם מדי גלים שקבועים בנקודות מסוימות ושיטה שלישית זה באמצעות שליטה מרחוק או לוויינים.
יובל כהן: הספינה הזו היא הכלי העיקרי של מדינת ישראל לאסוף נתונים.
יובל כהן: בעניין הזה מבצעים לא רק עבודות ומחקרים שלנו, אלא גם משתפים פעולה עם כל האוניברסיטאות, כל מי שמעוניין, כשבעצם אנחנו מנסים לקבץ, בגלל העלות היקרה, בעלי עניין להפלגות ויוצאים אתנו אנשים מהטכניון ומהאוניברסיטאות כדי לתת לכולם אפשרות לצאת לים העמוק.
יובל כהן: אנחנו גם עושים פעולות הדרכה והכשרה, כמו למשל במכללה הימית שחלק ממנה במכמורת, חלק מתכנית הלימודים שלהם זה הפלגות שהם עושים בשקמונה ולומדים איך להפעיל מכשירים שונים בים ואיך לדגום את מי הים.
יובל כהן: המכללה הימית זו הצלחה אדירה אבל זה לתואר ראשון, לתואר שני יש היום חוג לאוקיאנוגרפיה באוניברסיטה העברית והיה לי הכבוד להיות במחזור הראשון לפני הרבה שנים וגם אלון למד שם כמה שנים אחרי ויש גם מכון אוניברסיטאי למדעי הים באילת ויש קורסים באוניברסיטת תל-אביב כך שיש בהחלט עניין ואני חושב שישב בהחלט מה לעשות וצריכים אנשים כאלה לא רק במחקר אלא גם במערכת הממשלתית ביחידות סביבתיות וכו'.
יובל כהן: במשרד לאיכות הסביבה יש אגף שלם, והייתה לי הזכות להקים אותו לפני כמה שנים ולעמוד בראשו 9 שנים, ואנחנו משתפים אתם פעולה בהרבה מאד תחומים כמו נושא תכנית הנטור הלאומית של איכות מימי החופים, אני חושב ששלחתי לך את הדוח, זו תכנית שמונחית על ידי האגף.
יובל כהן: זו גם התכנית שישראל מחויבת לבצע במסגרת אמנות בינלאומיות ומייצגת את מה שעושה המדינה בתחום הזה של מעקב אחרי איכול מימי החופים.
יובל כהן: אנחנו מפיצים את זה לכל הגורמים הממשלתיים ולמשרד לאיכות הסביבה, והוא מעביר את זה לאו"ם ולגופים הבינלאומיים.
יובל כהן: אנחנו עובדים בתחום הנטור גם עם משרד הביטחון חיל הים, בעקבות ועדת החקירה שמגר לנושא הקישון, אז הייתה לה המלצה חד משמעית לבצע ניטור ומעקב של כל מקום שבו יש פעילות אימונים של חיל הים כתנאי לאישור הפעילות והוקמה הוועדה שבה משתתפים גם המשרד לאיכות הסביבה, גם אנחנו וגם משרד הבריאות יחד עם צה"ל שמאשרת אזורי אימונים של חיל הים וכל זה על בסיס ניטור שאנחנו מבצעים ומגישים את התוצאות למשרד הביטחון.
יובל כהן: אני מוכרח לומר שיש פה תרומה של משרד הביטחון לנטור הלאומי, בכלל, מאחר והוא מסכים שהתוצאות האלה יועמדו לרשות הכלל, והן משולבות בדוח שאנחנו עושים יחד עם המשרד לאיכות הסביבה שנותן תמונה כללית, כאשר הפעילות עבור מערכת הביטחון היא בעיקר בתוך הנמלים והמעגנות ולעומת זאת, הפעילות של תכנית הנטור הלאומית, יחד עם המשרד לאיכות הסביבה היא בשטחים בחוץ.
יובל כהן: כך שביחד יש פה בהחלט מערכת שנותנת תמונה כוללת על מה שקורה.
אלון זסק: כמה ימי ים יש לכם בשנה?
יובל כהן: זה משתנה, זה תלוי בעיקר בפרוייקטים ממומנים.
יובל כהן: בשנה האחרונה היו כ- 45, כשאני אומר ימים זה כמובן יממות.
יובל כהן: נקודה חשובה נוספת,
יובל כהן: לפני שלוש שנים הקמנו גוף שנקרא מרכז המידע הימי הלאומי שבראשו עומד אייזק, שזה דבר שקיים כיום ביותר מ- 60 מדינות בכל העולם בכל המדינות המפותחות.
יובל כהן: תפקידו של הגוף הוא לרכז את כל מידע הנתונים הימיים שנאספים במדינה ולהעמיד אותם לרשות הציבור, זאת אומרת לרכז לתעד לשמור.
יובל כהן: זה נכס עצום, הכוונה שהנתונים יעמוד לרשות הכלל לפי עקרונות חופש המידע וכבר היום מי שרוצה יכול לקבל נתונים.
יובל כהן: אנחנו לא רק מרכזים את הנתונים הגולמיים, במאמץ אדיר ריכזנו את כל הנתונים שנאספו על ידי מדינת ישראל מאז 1947, יש גם אתר אינטרנט ובקרוב עומדים לארגן אותו מחדש, הוצאנו עכשיו דוח מסכם של הפעילות שנעביר אותו גם לוועדה, כי אנחנו חושבים שצריך גם החלטות ממשלה בעניין.
יובל כהן: בכל אופן באתר הזה אנחנו לא רק מרכזים את כל הנתונים אלא גם מפתחים כלים שיאפשרו לכל משתמש, כולל הציבור להפיק מהנתונים מידע כי יש הבדל בין נתונים למידע, אני תמיד משתמש בביטוי האנגלי שפירושו, ים עצום של נתונים איים של מידע, כשאותנו מעניינים רק האיים של המידע.
יובל כהן: לדוגמא, זו מערכת שפיתחנו לצרכים סביבתיים שבקרוב תהיה זמינה באינטרנט, שבה יוכלו להשתמש לא רק הרגולטורים ואנשי הממשלה אלא גם הציבור הרחב בעזרת שאילתות.
יובל כהן: אם מישהו רוצה לדעת האם הדגים במדינת ישראל ראויים למאכל - - -
מל פולישוק-בלוך: שישאל את דליק.
יובל כהן: אני מדבר על הדגים הטבעיים, לגבי הדגים באילת הוא בודאי צודק, הם טובים למאכל ואף אחד גם לא טען מעולם שהם לא טובים למאכל.
יובל כהן: אני מדבר על הדגים בים התיכון, האם אזור חיפה מבחינת זיהום מצבו השתפר או נעשה גרוע עם הזמן, האם אזור חיפה יותר מזוהם מאזור אשקלון, מה המצב במרינה מסוימת, כל זה על ידי כמה שאילתות פשוטות כל אחד יכול לקבל תשובה.
יובל כהן: המערכת עובדת בשלושה אופנים, אחד זה למי שרוצה ופונה ויכול לקבל מידע בכל צורה, כאשר לפי עקרונות חופש המידע הוא לא משלם עבור המידע אלא רק בשביל האחזור שלו סכום התקליטור או שעת עבודה.
יובל כהן: דבר שני, מידע דרך האינטרנט או שאילתות שאפשר לעשות דרך האינטרנט.
יובל כהן: הדבר שלישי נועד בעיקר לקהילת החוקרים ולמי שרוצה להעמיק, יש אצלנו דבר חדש מיוחד שנבנה והותאם עם עמדות מחשב ועם כלים מאד מפותחים לטפל בנתונים, כל אחד יכול לבוא להתחבר עם המחשב שלו ולעבוד שם.
יובל כהן: זה נכס חשוב מאד ואני חושב שהשלב האחרון שמתבקש, אנחנו עומדים להגיש הצעה כזו באמצעות שר התשתיות הממונה עלינו, הצעת החלטה לממשלה שתסדיר כמו בכל העולם את זה שכל המידע שנאסף בכספי ציבור ירוכז במרכז המידע הימי הלאומי, לא רק המידע שלנו אלא של כל גוף במדינת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: מי יש עוד?
יובל כהן: חברת החשמל למשל.
יובל כהן: היום יש מצב אבסורדי שאם אנחנו עושים מחקר עבור רשות הנמלים ואוספים נתונים, בכדי לשים את זה במרכז המידע לרשות הציבור אני צריך את אישורם כי זה נכס שלהם.
יובל כהן: מקבלים את זה אבל אני חושב שצריך להסדיר את זה.
יובל כהן: אוניברסיטאות אוספות מידע, המכון האוניברסיטאי באילת ועוד גופים שונים שמבצעים נטורים.
יובל כהן: בארצות הברית למשל זה הוסדר בהחלטה מסודרת, שכל המידע נמצא במרכז המידע, עם ההגבלות המקובלות כמובן, דהיינו שאם זה מידע של מחקר מדעי אז אפשר לפרסם את זה רק כעבור זמן מסוים ונותנים קרדיט.
מל פולישוק-בלוך: הסתדרתם עם התקציב?
יובל כהן: המצב קשה מאד.
יובל כהן: בסוף שנה שעברה אחרי שעמדנו כמעט לפני סגירה קבלנו את כל מה שהגיע לנו על פי ההסכם, השנה יש מכלול של בעיות.
יובל כהן: ראשית, התקציב הוסדר רק לחציה ראשון של השנה, שנית, הסכום שרשום בחוק התקציב קטן מהסכום שסוכם כאשר מחכים לתוספות שצריכות להגיע עכשיו במסגרת הסכמים, יש עוד סכום שצריך להגיע למשרד התשתיות שממנו אנחנו צריכים להיות מתוקצבים.
יובל כהן: גם כאשר זה יגיע זה עדיין לא מה שמגיע לנו על פי החוזה, בין הסכום הזה עם התוספת לבין החוזה חסרים עוד שני מיליון.
יובל כהן: נכון לעכשיו עדיין לא נחתם בכלל חוזה אתנו לתחילת השנה בגלל סיבות בירוקרטיות בתוך המשרד וגם זה דבר לא פשוט שצריך לפתור אותו, ושחייב להיפתר בשבועות הקרובים.
יובל כהן: אנחנו עדיין בבעיה תקציבית קשה מאד שיכולה אפילו להיות בעיה קיומית.
יובל כהן: אני מקווה שלא נעבור את מה שעברנו בשנה שעברה, בסוף דצמבר אספתי את העובדים והודעתי להם שאני נאלץ לסגור את החברה להוציא את כל העובדים לחופשה, באותו לילה נמצא הפתרון.
מל פולישוק-בלוך: בניירות שלך לא כתבו שהם הוסיפו חמישה מיליון?
מל פולישוק-בלוך: הייתה שאילתה בנושא שלכם השבוע לשר התשתיות.
יובל כהן: שאילתה של מי?
מל פולישוק-בלוך: שאל את זה מתן וילנאי, והתשובה הייתה שהמשרד הגיע בסיום שנת התקציב לסיכום עם אגף התקציבים באוצר שאפשר השלמת התקציב, זה מה שאמרת עכשיו ומשרד התשתיות למכון העביר 5 מיליון ש"ח.
יובל כהן: נכון אבל זה רק פתר את הבעיה של 2003 אני מדבר על הבעיה של 2004.
מל פולישוק-בלוך: אבל החמישה מיליון סגרו את 2003?
יובל כהן: קיבלנו והודינו לשר התשתיות ולכל מי שעסק בזה.
מל פולישוק-בלוך: אז ב- 2005 תקבלו את היתר.
יובל כהן: קיבלנו את הכסף ב- 30 בדצמבר יום לפני סוף השנה, יש לנו בעיה קשה ב- 2004.
יובל כהן: אנחנו רוצים להציג בפניכם כמה דברים ואז נעבור לספינה השניה.
אריק גולן: ברוכים הבאים לעצמונה.
אריק גולן: העצמונה היא ספינה המשמשת כפלטפורמה לעיסוק בתהליך איסוף החומרים מהמתקדמים בעולם, המדובר באיסוף מידע שמשמש בסיס לתכנון להסקת מסקנות לדברים שהולכים לעשות בים, עבור מי שמעצב את המדיניות של מדינת ישראל.
אריק גולן: בספינה ישנן מערכות שתפקידן להסתכל למטה בקרקעית ומתחתיה כשהמטרה היא לעשות הדמיה של פני הקרקע של מה שאנחנו לא יכולים לראות בעיניים.
אריק גולן: הדבר השני שעושים הוא להפוך מידע נומרי על מה מתרחש על הקרקע, המידע נאסף למחשב והופך למפה.
אריק גולן: החישן מחובר מאחורי הספינה בכבל חשמלי שמשדר גלים וגלים שחוזרים ותוך כדי איסוף החומר מתקבלת תמונה.
מל פולישוק-בלוך: מה העומק?
אריק גולן: בערך 13 מטר, מתקבלת ממש תמונה של האבנים כמו בצילום, זה מתקבל לא מגלים אלקטרו-מגנטים אלא מגלי קול.
ענת לוי: השתתפתם בחיפוש אחר הדקר?
אריק גולן: השתתפה חברה פרטית משום שאין לנו את הציוד המתאים לעומקים עמוקים יותר.
אריק גולן: אנחנו מודדים נקודת עומק כדי לדעת איפה אנחנו נמצאים על פני קרקעית הים.
אריק גולן: פעם מדדו זאת על ידי קליטת הגל למדידת העומק היום זו מערכת שהיא העתק של מערכת הקול.
אריק גולן: המטרה של המערכת היא לעשות הדמיה של הקרקע.
אריק גולן: צריך לזכור שהים לא קופא על שמריו איך שהוא היה לפני 20,000 שנה ואיך שהוא יהיה בעוד 20,000 שנה זה דבר שונה.
אריק גולן: אנחנו יודעים שמלפני 11,000 שנה ועד לפני 6 שנים הים עלה בכ- 50 מטר, וזה הרבה.
אריק גולן: הסיכוי הוא שבעוד כמה אלפי שנים חיפה תוצף ותל-אביב תהיה מתחת למים, ואלו דברים שיקרו.
יובל כהן: זה דבר שמחייב מעקב, כחלק מרשת עולמית כדי לעזור להם לעקוב אחרי המצב, האם הים עלה או לא ובאיזה קצב, זה מחייב מעקב לאורך זמן.
אריק גולן: אותם פרטים שאנחנו מעבדים עם המערכת הזו אנחנו יכולים גם להכניס לכל מיני תוכנות מחשב שעושות הדמיה של טיסה, אתם יכולים לראות את מדינת ישראל עם כל הצבעים של העומקים ובאזור חיפה יש מקום שדגמנו אותו ואני אציג לכם אותו ב"טיסה" הזו.
אריק גולן: הרזולוציה של המערכת תלויות עומק.
אריק גולן: דבר נוסף שאני רוצה לספר לכם זה על המערכות הססמיות.
אריק גולן: כשנכנסתם לסירה ראיתם משהו שנראה כמו טיל.
אריק גולן: זה מתקן סנסור שאנחנו משליכים למים והוא משדר גלים אקוסטיים אבל בתדירות יחסית מאד נמוכה מה שמאפשר לגלים לחדור את הקרקעית ולעשות הדמיה לא רק של הקרקעית עצמה אלא של תת הקרקע, ואנחנו יכולים לראות את שכבות הסלע מהקרקעית.
אריק גולן: אנחנו רואים את קרקעית הים ומתחת לקרקעית הים רואים שכבות של סלע וחרסית וחול שנמצאות מעל הסלע ומתחת לקרקעית.
אריק גולן: המערכת הזו היא מערכת מפתח לתכנון הרבה מאד מערכות לתשתית בים.
אריק גולן: מה שעשינו כאן זה נעשה לקראת הנחת צינור גז שהנחיתה שלו תהיה דרומית לאזור דור, בטנטורה.
יובל כהן: אחד משני פרוייקטים מאד גדולים שעשינו הוא עם המערכת הזו וזה מיפוי של כל אזור נמל חיפה בהקשר לבניה של נמל הכרמל כאשר עלתה שאלה של היציבות הססמית של האזור הזה כאשר בונים פרוייקט כזה גדול.
יובל כהן: הפרוייקט השני שהיה יותר גדול, היה מיפוי של כל האזור שמול מרכז הארץ מעומקי מים של בין 30 ל- 70 מטר, במטרה לחפש מאגרי חול שמהם אפשר יהיה לבנות איים מלאכותיים ובמיוחד אי לשדה תעופה לא רק תכנית לשדה דוב, כאשר עשינו מיפוי עם המכשיר הזה ומיפינו את האזורים ששם יכולים להיות מאגרים פוטנציאלים.
יובל כהן: בעקבות זה באה לארץ אוניית קידוח גדולה הולנדית שקדחה על אותם מקומות לקחה מדגמים כי לראות אם יש או אין חול באיכות מתאימה, ובסופו של דבר הייתה מסקנה שמשילוב של חול וכורכר שניתן לכרייה אפשר למצוא באזור חומר מילוי בכמות שדרושה לפחות לאי אחד גדול, ומדובר על כמויות חול אדירות שצריך.
יובל כהן: צריך לזכור שמהאזור הרדוד אסור לקחת חול כי זה החול שבונה את החופים לנו.
מל פולישוק-בלוך: אתם נותנים להם הערכה או חוות דעת מה יכול לעשות אותו אי.
יובל כהן: בפרוייקט האיים היו שתי שאלות שהיו מבחינת אפשר או אי אפשר.
יובל כהן: שאלה אחת זו השאלה הסביבתית והיא הכי חשובה, האם אי כזה מול החוף יגרום לנזק לקו החוף והמסקנה היא שכן, אבל נזק שהוא בר שיקום בפעולה יחסית פשוטה שנעשית בעולם במקומות אחרים של העברת חול מצד אחד לצד שני.
יובל כהן: השאלה השניה הייתה אם בכלל יש מקור חול כדי לבנות אי, כאשר מהאזור הרדוד מ- 30 מטר עד החוף אסור לקחת חול כי זה חול שהוא חלק ממאגר החול החופי.
יובל כהן: עכשיו אנחנו בשלב השני של הפרוייקט שבו נרכשו תוכנות מאד מתקדמות מהולנד, הכי מתקדמות מסוגן בעולם לבדיקות סביבתיות יותר מפורטות, רכשנו אותם והעברנו אותן לטכניון והם יפעלו בטכניון יחד אתנו ואז יעשו בדיקות מאד מפורטות על כל מיני מיקומים ספציפיים.
מל פולישוק-בלוך: המרינה שבנו בהרצליה הרסה את החוף בהרצליה, הייתם שותפים לזה?
יובל כהן: לדעתנו חלק מהסיבות הן שאולי הבדיקות לא היו מספיק יסודיות, אני חושב שחברה קנדית עשתה את הבדיקות וכתוצאה מזה לא נקטו בפעולות ההגנה המתאימות.
יובל כהן: אפשר היה אולי להשפיע על התכנון, אני לא בקי בפרטים אבל בוודאי אפשר היה לעשות פעולות הגנה.
מל פולישוק-בלוך: איך תבטיח שלא יבואו אחר כך ויגידו שלא עשו מספיק בדיקות.
יובל כהן: להבטיח אי אפשר, אני יכול רק לומר שבקשר לאיים עושים בדיקות הכי מתקדמות שאפשר לעשות ושהמדינה משקיעה בזה הרבה מאד כסף.
מל פולישוק-בלוך: מי מממן את הבדיקות?
יובל כהן: הממשלה.
מל פולישוק-בלוך: איזה משרד?
יובל כהן: משרד התשתיות מנהל מקרקעי ישראל.
מל פולישוק-בלוך: כמה כסף עולות הבדיקות?
יובל כהן: הבדיקות יקרות, השלב הראשון שסיפרתי עליו קודם עלה שני מיליון דולר שמהם מיליון ממשלת ישראל ומיליון ממשלת הולנד.
יובל כהן: בשלב הזה משקיעים כמה מיליוני שקלים לכל מיני בדיקות ארכיטקטוניות תשתיות סביבתיות חלק מזה זה בדיקות שאנחנו עושים בסדר גודל של מאות אלפי שקלים, אולי אפילו מתקרב למיליון.
מל פולישוק-בלוך: לא נראה לך שסדרי העדיפויות כאן קצת לקויות, שאין כסף לגמור את המחקר ים המלח,, אתם מתמוטטים, אבל בונים איים מלאכותיים?
מל פולישוק-בלוך: בשביל מה?
מל פולישוק-בלוך: מי צריך את זה?
יובל כהן: אני לא בטוח שזה שיגעון, יכול להיות שמבחינת תכנון סביבתי יותר הגיוני שבמקום ששדה תעופה יהיה בתוך תל-אביב הוא יהיה בים.
מל פולישוק-בלוך: הוא יכול להיות גם מזרחית לתל-אביב.
יובל כהן: אני לא מתמצא בנושאים האלה, הם עכשיו נבדקים, השאלה של הנחיצות היא שאלה שראויה להיבדק.
מל פולישוק-בלוך: של מי היה הרעיון הזה?
יובל כהן: אני חושב שהרעיון הוא רעיון משותף של ממשלות ישראל והולנד עוד לפני כעשר שנים אז הייתה ועדה משותפת של שתי המדינות נחתם הסכם בין ראש ממשלת ישראל לראש ממשלת הולנד לבדיקה של העניין הזה, וצריך לבדוק את הנחיצות.
יובל כהן: אני רק יכול לומר דבר אחד, בלי קשר לשאלת האיים, המחקרים שעשו על האיים בתחום הימי הביאו לישראל שפע אדיר של אינפורמציה על קרקע הים שרק בשביל זה היה שווה לעשות.
יובל כהן: מהבחינה הזו אלו נעשו מחקרי תשתית ברמה הכי גבוהה.
יובל כהן: זה שרכשנו עכשיו את המודלים לבדיקת האיים זה בעצם מביא פעם ראשונה לישראל כלי שמאפשר לעשות בדיקה סביבתית של כל פרוייקט, כמו למשל המרינה בהרצליה, כאשר קיבלנו אישור מיוחד מההולנדים.
יובל כהן: קנינו במחיר מיוחד בתנאי שאנחנו יכולים לעשות בזה כל שימוש בישראל.
יובל כהן: לא נתחרה בכלים שלהם אבל בישראל הכוונה היא לפתח יכולת לבדוק כל דבר כך ששוב, זה רוח בכיוון האיים, גם אם לא יהיו איים.
יובל כהן: היכולת לאסוף את האינפורמציה על תת הקרקע היא מדהימה וזו קפיצה של דור לעומת היכולת שהייתה בארץ לפני עשר שנים.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, הסיור היה מאד מעניין ומאלף, ושיהיה בהצלחה.
מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב לכולם, תודה שבאתם, אנחנו רוצים להתחיל.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוסקים היום בצד החיובי של איכות הסביבה.
יורם אבנימלך: יש לאיכות הסביבה צד שלילי?
מל פולישוק-בלוך: כשמזהמים את הסביבה זה שלילי.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו כל הזמן נלחמים.
מל פולישוק-בלוך: רוב המפגשים שלי עם איכות הסביבה הם כשצריך להגן עליה.
מל פולישוק-בלוך: בנושא הזה יש לי כותרת מהעיתון שמוצאת חן בעיני: "איך להפוך את השכל לכסף".
מל פולישוק-בלוך: אני טוענת שגם את איכות הסביבה אפשר להפוך לכסף, או במילים ראויות יותר, השאלה היא איך אנחנו יכולים לקחת את הנושא של איכות הסביבה, את הפיתוח הסביבתי, ולהפוך אותו למנוע צמיחה, למנוף כלכלי, שגם יועיל לסביבה אך גם לכלכלה ולחברה במדינת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: לא אחת אמרתי בוועדה שהתחום הזה, תעשיית טכנולוגיה סביבתית, היקפו בעולם כ-500 מיליארד דולר.
מל פולישוק-בלוך: ככל הידוע לי אלה ההיקפים.
מל פולישוק-בלוך: חולק לנו מסמך על שיעור המימון של מו"פ בתחום איכות הסביבה מסך המימון הממשלתי למו"פ במדינות ה-OECD ובישראל בשנת 2000 – ולדעתי מאז זה רק נעשה גרוע יותר.