GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמק חפר: אני לא הכרתי אותו בשלבים שהיה בריא, אבל כך, חדורת אדרנלין וסקרנות היתה בי המוטיבציה לחקור את הנושא יותר מקרוב.
עמק חפר: היום, כשנתיים לאחר הפרויקט הזה, אני לומדת במגמה פיסיקאלית וכימית ואני חושבת שזו היתה טעימה שהיוותה טריגר לתלמידה כמוני, בתיכון, וגם ליותר צעירים, להמשיך להתפתח וכן לנסות לפתח את התחום הזה, אם במסגרת תיכון ואם במסגרת החיים האישיים, כי סקרנות ומוטיבציה זה דבר אחד, אבל כשיש מסגרות שאפשר ליישם בהן את הרצון הזה ולהגיע לממד שמגיעים אליו מרעיון ביצועי לממד של מחקר וניתן לעזור לאוכלוסיות שצריכות את זה, בשביל זה אנחנו כאן בסופו של דבר.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לך מיה.
מל פולישוק-בלוך: את נהדרת.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוברים לפרופסור מיכל שוורץ, כי זמננו ממש התקצר.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מכל מציג להוריד דקה וחצי מזמנו, כי אחרת לא נספיק להיות ב-16:00 במליאה, שם מתחילים ממש בזמן.
מל פולישוק-בלוך: מיכל תדבר על תקשורת מוח-נפש ומערכת החיסון, פיתוח חיסונים טיפוליים למחלות ניווניות ולמחלות הנפש.
מיכל שוורץ: ראשית, תודה למקדימי ואולי במקרה או שלא במקרה, זומנתי לכאן אחרי תלמידים מקסימים, שנרתמו למשימה.
מיכל שוורץ: המחשב שלי עבר את כל העולם והרצה בכל מקום בעולם וכאן, הוא לא מתחבר.
מיכל שוורץ: מכל מקום, קבוצת המחקר שלי במכון ויצמן עוסקת מזה שנים רבות בניסיון לפענח את אחת האניגמות הקשות ביותר: מדוע נוירונים או תאי עצב במערכת העצבים המרכזית, לאחר חבלה משותקים ואין לנו יכולת חידוש תאי עצב.
מיכל שוורץ: כולנו נולדים עם מספר מוגדר של תאי עצב במוח ובחוט השדרה.
מיכל שוורץ: במהלך חיינו אנחנו מאבדים תאי עצב.
מיכל שוורץ: אנחנו לא יודעים לייצר תאי עצב חדשים, אנחנו לא יודעים להצמיח עצבים חדשים.
מיכל שוורץ: קבוצת המחקר שלי התחילה במחקר הזה לפני שנים רבות ושוב, אני לא אגיד לכם מתי, כי בטח תדעו בת כמה אני.
מיכל שוורץ: נצא מנקודת מוצא, שמדובר בשנים רבות רבות ובמהלך המחקר שלנו, שהיה מחקר בסיסי וטהור לחלוטין, הגענו לתובנה שהיתה בבחינת מהפכה בתחום המחקר, שהביאה אותנו לפתרון של פיתוח תרופות חדשות, שהן בעצם לא תרופות אלא חיסונים כמענה למלחמה במחלות ניווניות כמו אלצהיימר או פרקינסון או גלאוקומה או כל מחלה ניוונית אחרת, כמו גם התמודדות עם שבץ מוחי או עם פגיעות חוט שדרה.
מיכל שוורץ: במקביל לפיתוחים האלה, המשכנו במחקר הבסיס.
מיכל שוורץ: אני רוצה לשתף אתכם היום ואם אצליח להגיע למצגת, אראה לכם גם משהו שמסבר את העין יותר מאשר את האוזן.
מיכל שוורץ: מכל מקום, התחלנו עם מחקר מאוד בסיסי, כשכולנו יודעים שהמוח ממודר משאר הגוף.
מיכל שוורץ: המוח מבודד ממערכת הדם על ידי מחסום דם מוח וכתוצאה מזה, אין פלישה של מרכיבי דם מהדם אל המוח.
מיכל שוורץ: זה המזל שלנו, שחדשות לבקרים אנחנו כולנו מפתחים מחלות זיהומיות, אבל אנחנו לא מפתחים מחלות מוחיות.
מיכל שוורץ: כשיש חלילה מחלה מוחית, אנחנו יודעים שזה דלקת קרום המוח וזו מחלה נוראית.
מיכל שוורץ: הבידוד הזה של המוח ממערכת הדם, נחשב במשך שנים רבות כמצב שבו המוח ויתר על מערכת החיסון, כדי להתגבר על פגיעות מוח, חוט שידרה ומחלות ניווניות.
מיכל שוורץ: קבוצת המחקר שלי, בעקבות תובנה מאוד בסיסית לפני כ-10 שנים, העזה לומר דבר שבאותם שנים היה מהפכה, כי היה בניגוד לדוגמה.
מיכל שוורץ: אנחנו טענו, שמערכת החיסון הכרחית להתמודדות בפגיעות מוח, חוט שידרה ומחלות ניווניות.
מיכל שוורץ: הדבר הזה התקבל בהתנגדות נוראה בקהילה המדעית, למרות שהפרסומים היו בעיתונים המובילים בתחום והראיה היא, שבמשך שנים הם לא צוטטו.
מיכל שוורץ: היום, זאת אחת העבודות המצוטטות ביותר.
מיכל שוורץ: אני אומרת את זה לכל המדענים הצעירים שיושבים פה, שצריך קצת תעוזה במדע, מעבר לנחישות ולחריצות ולעוד מרכיבים אחרים.
מיכל שוורץ: מכל מקום, כשגילינו שלמערכת החיסון יש מרכיב מאוד הכרחי בתפקוד המוח וחוט השדרה וההתמודדות עם מחלות ניווניות, שאלנו את עצמנו: איזה סוג מערכת חיסון זו?
מיכל שוורץ: מצאנו, לתדהמתנו, ופה שברנו דוגמה נוספת, שבעצם מערכת החיסון שעוזרת לנו להתמודד עם חבלות מוח ועם מחלות ניווניות זה מערכת החיסון האוטו-אימונית.
מיכל שוורץ: מה זה אוטו-אימוני?
מיכל שוורץ: אלה תאים של מערכת החיסון שמכירים מרכיבים עצמיים.
מיכל שוורץ: בשנות ה-50 קיבלו פרס נובל ברפואה אותם אלה שטענו, שכשכל אחד מאתנו נולד, הוא צריך לזרוק החוצה ממערכת החיסון את כל אותם תאים שמכירים מרכיבים עצמיים, כדי להיות מסוגלים להגיב לוירוס או חיידק ולא להגיב כנגד מרכיבים עצמיים שלנו.
מיכל שוורץ: אנחנו יודעים שקיימות מחלות כמו: טרשת נפוצה, שזו מחלה שבה הגוף תוקף את עצמו.
מיכל שוורץ: לכן, ההנחה היתה שהגוף מגיב כנגד מרכיבים עצמיים וזה דבר נורא.
מיכל שוורץ: אנחנו גילינו, שתגובה כנגד מרכיבים עצמיים הכרחית לתפקוד המוח להתמודדות עם מחלות ניווניות, להתמודדות עם מחלות חוט שדרה ואפילו למחלה סופנית כמו מחלת ניוון שרירים.
מיכל שוורץ: מה ההבדל?
מיכל שוורץ: שאלנו את עצמנו מה קורה פה.
מיכל שוורץ: מסתבר, שבמהלך החיים של כל אחד מאתנו אנחנו מייצרים תאים אוטו-אימונים.
מיכל שוורץ: הם חשובים לנו, אבל הם דורשים בקרה הרבה יותר קשה.
מיכל שוורץ: התובנה הזו הובילה אותנו לכמה כיוונים: א.
מיכל שוורץ: להבין איך הגוף מאפשר לעצמו שיהיו קיימים תאים כנגד המרכיבים העצמיים.
מיכל שוורץ: מסתבר, שזה אותם תאים שגם נלחמים כנגד סרטן וכנגד מחלות נוספות.
מיכל שוורץ: יש לנו מאזן מאוד עדין, כמו בכל מקום בגוף.
מיכל שוורץ: הצורך בדבר מסוים עם הכמות שלו.
מיכל שוורץ: הבקרה שלו נפגעת וזה הופך להיות מחלה.
מיכל שוורץ: כלומר, הגבול הוא מאוד דק בין תגובה אוטו-אימונית מגנה לבין תגובה אוטו-אימונית שמובילה למחלה.
מיכל שוורץ: איתרנו מי הם התאים שעושים את הבקרה הזאת ולתדה
מיכל שוורץ: מתנו גילינו, שבעצם המוח מבקר את התגובה החיסונית והתגובה החיסונית עוזרת למוח להתמודד עם פגיעות.
מיכל שוורץ: אז יש לנו איזה שהוא לופ, שמקורו במוח.
מיכל שוורץ: המוח מבקר את המערכת החיסונית והמערכת החיסונית עוזרת למוח.
מיכל שוורץ: לעניות דעתי, זו היתה פעם ראשונה שנאמר בכל כך הרבה מלים, שמערכת החיסון עוזרת למוח להתגבר על פגיעות מוח.
מיכל שוורץ: כתוצאה מזה, בדקנו איך משתמשים בתובנה כזאת מבחינה פרקטית, איך מפתחים מזה טיפול לפגיעות חוט שדרה, לפגיעות מוח, לשבץ מוחי.
מיכל שוורץ: לכן אמרנו: בואו נפתח חיסון.
מיכל שוורץ: אלה מכם שמכירים את החיסונים, כשאנחנו מחוסנים נגד וירוס הפוליו, מה עושים?
מיכל שוורץ: לוקחים וירוס וממיתים אותו ואז מזריקים לתינוק.
מיכל שוורץ: התינוק מפתח נוגדנים כנגד הוירוס אבל הוא עצמו לא חולה בפוליו.
מיכל שוורץ: באנלוגיה לזה, חיפשנו דרך להגביר תגובה חיסונית כנגד מרכיבים עצמיים מבלי שנסתכן בלפתח מחלה אוטו-אימונית או מחלה כמו טרשת נפוצה או מחלות אחרות.
מיכל שוורץ: הגענו לפיתוח חיסונים.
מיכל שוורץ: הקמתי חברה, יחד עם מכון ויצמן לפני 7 שנים, לתרגם את האינטלקט או את המידע הזה לצורך מטרות פרקטיות ובמקביל, כמדענית, המשכתי במכון ויצמן למדע.
מיכל שוורץ: החברה הזאת סגרה לאחרונה מעגל עם "טבע", ואחד החיסונים שאותם אנחנו מפתחים היום הוא למחלות ניווניות כמו: אלצהיימר, פרקינסון, גלאוקומה.
מיכל שוורץ: זה מתבסס על תרופה ש"טבע" משתמשת בה לטרשת נפוצה.
מיכל שוורץ: כלומר, אנחנו הולכים ממחקר בסיסי, שכמעט באקראי הגענו לתובנה חדשה.
מיכל שוורץ: עם התובנה הזאת הגענו לפיתוח חיסונים חדשים ואחד הדברים הנפלאים שהגענו אליהם לאחרונה, שפתאום גילינו שמערכת החיסון לא רק עוזרת למוח להתמודד עם פגיעות חוט שדרה או מחלות ניווניות, אלא גם שומרת על היכולת הקוגניטיבית של המוח.
מיכל שוורץ: כלומר, מערכת החיסון הכל כך פשוטה לכאורה, היא חלק מהמערך הטבעי והנכון להגן על עצמנו במהלך של אובדן קוגניטיביות.
מיכל שוורץ: לסיום, זו תובנה בסיסית מאוד פשוטה, שבה גילינו שמחלות ניווניות, שבעצם הן מחלות של גיל והשכיחות שלהם בעולם המערבי הולכת ועולה, אנחנו פתאום מגלים שחלק מעליית השכיחות נובעת מהזדקנות מערכת החיסון.
מיכל שוורץ: מטרת פיתוח החיסונים האלה זה בעצם לגשר בין הפער בעליית גורמי הסיכון במוח ובחוט השדרה לבין הזדקנות מערכת החיסון.
מיכל שוורץ: הנה מחקר בסיסי שהקים להקמת חברה, למציאת מקום עבודה חדש למדענים צעירים וסוגר את אחד המעגלים שמר אלי הורביץ דיבר עליו, של קשרים הדוקים בין התעשייה לקידום מדע בסיסי, כי עם המשאבים שעומדים לרשותנו אי אפשר לעשות את זה.
מל פולישוק-בלוך: כל כך חבל לי שכל אחד צריך לדבר מהר מפאת חוסר הזמן.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוברים לפרוייקטון גילוי מטעני צד, סמל שמואל פרונמן, סמלת ליבי שטיין, סמל תומר שרוני, חניכי תכנית "תלפיות" צה"ל, בבקשה.
שמוליק פרונמן: שלום לכולם.
שמוליק פרונמן: אנחנו חניכים בשנה שלישית של תכנית "תלפיות" בחיל האוויר.
שמוליק פרונמן: קצת על תכנית "תלפיות": זוהי תכנית צבאית ,שאורכה שלוש וחצי שנים.
שמוליק פרונמן: התכנית משלבת הכשרה אקדמית טכנולוגית באוניברסיטה העברית במקצועות מתימטיקה פיסיקה ומחשבים ומשלבת גם הכשרות צבאיות בשלל החילות בצבא.
שמוליק פרונמן: סיום הכשרה אחרי שלוש וחצי שנים.
שמוליק פרונמן: הבוגרים משובצים ליחידות מחקר ופיתוח בצבא ובמערכת הביטחון בתור קציני מחקר ופיתוח.
שמוליק פרונמן: באנו לכאן היום, כדי להציג פרוייקט עליו עבדנו במסגרת תכנית ההכשרה, במסגרת קורס אקדמי שקראנו לו: ציפור על תיל.
שמוליק פרונמן: פרוייקט הפיתוח זה קורס בשנה ב', אחד הקורסים החשובים בשנה ב' ב"תלפיות".
שמוליק פרונמן: הרעיון שלו זה שהחניכים יתנסו במחקר ופיתוח ובעיקרון, החניכים מעלים צורך צבאי להיכרות שלהם עם הצבא ומנסים לתת עליו מענה טכנולוגי שלם תוך תכנון מערכת שלמה.
שמוליק פרונמן: העבודה היא בזוגות או בשלשות, היא אקדמית, כלומר לא יצא מוצר מזה.
שמוליק פרונמן: המטרה שלה, לענות על השאלה האם המוצר שעליו חשבנו או המערכת שעליה חשבנו תיתכן במציאות והאם היא כדאית.
שמוליק פרונמן: זה נקרא בדיקת היתכנות, שזה שלב מקדים וחשוב בכל פרוייקט בתעשייה.
שמוליק פרונמן: קצת רקע לפרוייקט שלנו: המתאר שלנו הוא פתיחת ציר באזורים מאוימים.
שמוליק פרונמן: פתיחת ציר זה פעולה שהצבא צריך לבצע בכל בוקר, בכל יום.
שמוליק פרונמן: עוברים על ציר תנועה כדי לוודא שאין שם איומים, מטענים, כוחות עוינים.
שמוליק פרונמן: אחד האיומים הגדולים במתאר כזה זה מטעני צד.
שמוליק פרונמן: חלקם מופעל מרחוק על ידי תיל חשמלי, שמישהו עומד עם תיל חשמלי ובטריה, לוחץ על כפתור ומפוצץ את המטען כשהכוחות לידו.
שמוליק פרונמן: המטרה של הפרוייקט שלנו היא לעזור לכוח שפותח את הציר לזהות את המטענים מרחוק, מספיק זמן מראש, כדי לאפשר להם לפרק את המטענים ללא פגע.
ליבי שטיין: נסביר קצת על אופי הפעולה של המערכת עצמה: המערכת עצמה היא מעין מכ"ם שנישא על ג'יפ "האמר" צבאי סטנדרטי, שבמהלך הנסיעה שלו אמור לאתר את התיל במרחק של כמה עשרות מטרים מראש.
ליבי שטיין: שיטת הפעולה עצמה מתבססת על האיתור, התיל עצמו ועל ידי מציאת התיל כך נאתר את קיומו של המטען.
ליבי שטיין: כמו שהציור ממחיש כאן, המערכת עצמה משדרת קרינה גל אלקטרו-מגנטי, שכל גוף מוליך שנמצא באזור מקבל את הקרינה הזאת ומחזיר בהתאם קרינה מסוימת, שגם היא נקלטת במערכת והמערכת עצמה עושה שכלול של כל הנתונים ומזהה האם קיים תיל או לא.
ליבי שטיין: האתגרים המרכזיים שעמדו בפנינו במהלך העבודה על הפרוייקט היו התמודדות עם תנאי שטח קשים, מניעת הפרעת מהלך השידור למהלך הקליטה וסינון ההפרעות מהסביבה.
ליבי שטיין: נפרט קצת על הבעיות: לגבי ההתמודדות עם תנאי שטח קשים, הבעיה עצמה היא, שאנחנו רוצים שהמערכת תיסע על כבישים שרובם לא בהכרח סלולים, כבישי עפר, יש המון רעידות במערכת.
ליבי שטיין: בגלל שההחזרים מהתיל מאוד קטנים, כל אי יציבות במערכת יכולה לגרום לאיזו שהיא בעיה של התראת שווא או חוסר גילוי, שאנחנו לא רוצים שתקרה.
ליבי שטיין: עוד אילוץ של המערכת הוא שקיימת אנטנה שמשדרת ואנטנה שקולטת, כאשר זה מתבצע בו זמנית ובעצם הקרינה המשודרת מהאנטנה המשדרת נקלטת ישירות באנטנה הקולטת והגודל של הקרינה הזאת גדול בהרבה ממה שאנחנו אמורים לקבל כהחזר מהתיל.
ליבי שטיין: המטרה היא לגלות האם קיים התיל עם כל כך הרבה הפרעות מהקרינה הזאת.
ליבי שטיין: בעיה נוספת, דומה יחסית, זה סינון הפרעות מהסביבה.
ליבי שטיין: מכיוון שאנחנו מדברים על שטחים פתוחים, יכולים להיות שם עמודי חשמל, פסולת וכל מיני גופים מוליכים אחרים, שמחזירים החזר בדיוק כמו התיל אותו אני מחפשים.
ליבי שטיין: השאלה שלנו היא: איך אנחנו יכולים להפריד בין התיל, שאותו אנחנו מחפשים להחזרים מכל הגופים האחרים?
תומר: למעשה, במהלך השנה ניסינו לתת מענה לכל שלושת הבעיות האלה.
תומר: כמובן שהיה עוד מכלול של בעיות, אבל אלה כמובן הדברים העיקרים שעבדנו עליהם והצלחנו לתת איזה שהוא מענה, שבסופו של דבר הראה לנו שיש היתכנות למערכת כזאת.
תומר: עכשיו נציג איך הצבנו את הפתרון: לקחנו מספר דרכי פתרון ושילבנו אותם, כדי לתת מענה למכלול הבעיות.
תומר: לקחנו את מאפייני השידור, זה אומר צורת הגל שהאנטנה המשדרת פולטת לאוויר.
תומר: את צורת הגל הזה אפשר לעצב כרצוננו.
תומר: אנחנו יכולים לגרום למאפיינים של השידור לעבוד לטובתנו ובעצם ליצור החזרים גדולים מדברים שנראים כמו תיל שמפעיל מטענים, שיש לו מאפיינים מאוד מסוימים.
תומר: הוא מאוד דק, מאוד ארוך.
תומר: יש לו כיוון מסוים בשטח, יש לו מיקום מסוים בשטח.
תומר: ואז, מאפייני השידור יתנו לנו החזרים גדולים מתילים והחזרים הרבה יותר זניחים מכל הפרעה אחרת.
תומר: דבר נוסף, תכנון מערך אנטנות מתאים, כאשר האנטנות שנמצאות על הרכב צריכות להיות מאוד חסכוניות באנרגיה וגם לכוון את האלומה שלהן למקומות שאנחנו מחפשים שם את המטענים.
תומר: אחד הדברים החשובים ביותר הוא התאמת האלגוריתמים לעיבוד אות, כאשר למעשה ההחזר מתיל כזה שמחזיר מטען, מאוד מאוד חלש.
תומר: למעשה, הוא חלש במספר סדרי גודל מכל ההפרעות והרעשים שהמערכת קולטת, כי האנטנה קולטת המון דברים מהסביבה.
תומר: ובעצם, חייבים להפעיל מספר אלגוריתמים, כדי לסנן ולבדוק האם התיל הזה קיים או לא, בתוך כל הרעש הזה.
תומר: עכשיו נציג נדבך אחד מכל הפתרון הזה, וזה הפתרון הבסיסי ביותר שהתחלנו אתו על מאפייני השידור.
תומר: הרעיון היה שננצל את התכונה הפיסיקאלית שיש לגופים מוליכים, כאשר משדרים אליהם גל אלקטרו-מגנטי.
תומר: מה שקורה, העצמה של האות האלקטרו-מגנטי שמוחזר מהגוף, תלויה ביחס שבין אורך הגוף לאורך הגל שמשודר ואם אנחנו ננצל את התכונה הזאת לטובתנו, אנחנו יכולים ליצור אורך גל כזה, שיתן לנו החזרים גבוהים בעצמות גדולות מתילים ארוכים ומכל מיני מפריעים בשטח ההחזרים יהיו זניחים ואז נוכל לסנן את מה שמעניין אותנו על פני כל הרעש.
תומר: לדוגמה, לקחנו אורך גל וברגע שעשינו את הבדיקה עבור איזה אורכים של מוליכים נקבל החזר גדול, אנחנו רואים שבין 100 ל-200 מטר אפשר לראות החזר מקסימאלי מגופים מוליכים בשטח.
תומר: לעומת זאת, כל דבר שקטן מזה, ההחזרים מאוד זניחים וזה למעשה הפתרון הראשוני, לפני כל ההפרעות הנוספות של החזרים מדברים ארוכים לעומת מפריעים קצרים.
תומר: נסכם: התוצאה של הפרוייקט היתה שיש התכנות למערכת והעבודה היתה מאוד אקדמית ותיאורטית.
תומר: לכן, אם רוצים לממש דבר כזה, צריך לעשות מספר ניסויים בשטח כדי לאמת כל מיני הנחות יסוד שהתבססנו עליהן ורק כך אפשר לוודא שאם רוצים להוציא את זה לפועל, זה אפשרי.
מל פולישוק-בלוך: תמשיכו לעשות דברים טובים.
מל פולישוק-בלוך: אני מזמינה את אורי דורמן, בנושא של הקדמת הבשלת השסק, כדי להראות לכם שגם בנושא החקלאי אנחנו מתקדמים.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לקצר.
מל פולישוק-בלוך: לפני מספר שבועות היה כנס של כל החממות הטכנולוגיות וחממת "ניות" מנצרת זכתה במקום הראשון כחממה הטכנולוגית המצטיינת לשנת 2004 ונציגיה ידברו מיד אחריך.
מל פולישוק-בלוך: אורי, בבקשה.
אורי דורמן: אני אעשה את זה יותר קצר ממה שתכננתי.
אורי דורמן: כפי שנאמר, אנחנו עוסקים בחקלאות מתקדמת ואני בא ממכון מחקר שנקרא "מיגל", שיושב בקרית שמונה ועוסק בתחומים רבים במסגרת מדעי החיים וגם בפיתוח חקלאות יישומית, מודרנית, אינטנסיבית, שהרווחיות בה הרבה יותר גדולה ממה שאנחנו מכירים.
אורי דורמן: היא לא חקלאות נתמכת ולא חקלאות מסובסדת והיא מודרנית ביותר.
אורי דורמן: במסגרת הזאת, אנחנו עסקנו במחקר יישומי שאתם רואים כאן, על השקף.
אורי דורמן: הקדמת פריחת האדמונית לייצוא.
אורי דורמן: לא אפרט מה זה הפרח הזה.
אורי דורמן: קבוצת המחקר שעבדה על הנושא הזה, עבדו בה פרופסור אברהם הלוי, שהוא חתן פרס ישראל, דוקטור רינה קמינצקי, מנשה כהן, יצחק רן ועוד חקלאים רבים, שהיו שותפים אתנו בפרוייקט הזה.
אורי דורמן: הפרוייקט הזה הוא מונחה שוק, כאשר מה שאנחנו עושים זה קודם כל בודקים את הקטע השיווקי, כפי שציין אלי הורביץ.
אורי דורמן: הרעיון הוא לבחון האם יש שוק, האם יש לנו יתרון יחסי והאם אנחנו יכולים להביא תוצאה כלכלית טובה, ואז אנחנו מכניסים את הגידול הזה לפיתוח.
אורי דורמן: השוק שלנו זה השווקים בהולנד, שווקים של ייצוא, כאשר מה שאנחנו חיפשנו במחקר השוק זה את הנישה או את חלון ההזדמנויות וגילינו ומצאנו, במסגרת מחקר השוק, שאכן יש חלון הזדמנויות.
אורי דורמן: אנחנו יכולים באמצעות טכנולוגיה מתקדמת, להקדים את פריחת האדמונית ולהביא את הפרח הזה לשווקים, לפני שהמגדלים ההולנדים מביאים אותו.
אורי דורמן: את זה הוכיח מחקר השוק.
אורי דורמן: אז נכנסנו למחקר הזה וזה תהליך ההתפתחות של האדמונית במהלך השנה.
אורי דורמן: אני לא אפרט, כי אין זמן וזה כל מה שעשינו במסגרת המחקר הזה.
אורי דורמן: בסופו של דבר, אחרי עבודה מאומצת ורבה השגנו הקדמה של חודשיים בהפרחת פרח האדמונית, כפי שראיתם, שמה שרצינו זה לנצל את הנישה באמצעות מספר שיטות גידול, שלא אפרט אותן אלא אראה לכם בתמונות.
אורי דורמן: שינוע, זה שאנחנו משנעים באמצעות דליים את השתיל.
אורי דורמן: השתיל נמצא בתוך הדלי הזה שאתם רואים בתוך החממה, זה צמח רב שנתי.
אורי דורמן: כך הוא נראה כשהוא עם עלים וכך הוא נמצא בתוך המנהרה.
אורי דורמן: כל מה שאתם רואים כאן נמצא בגליל העליון ליד גבול הלבנון במושב שומרה, מקום שיש בו מחסור גדול של קרקע, מים וכל הדברים האחרים.
אורי דורמן: כך הוא לפני פריחה, כך הוא אוטוטו פורח בימים אלה וכך הוא פורח.
אורי דורמן: זהו פרח מאוד יפה ומאוד מבוקש בעולם.
אורי דורמן: בסך הכל, כפי שראיתם, השגנו את המטרה והדבר השני היה הקדמה של הבשלה של שסק, שכולכם מכירים אותו, אבל אוכלים אותו רק בשוק המקומי ואנחנו רצינו שגם באירופה יאכלו אותו.
אורי דורמן: כפי שאתם רואים כאן, אוכלים אותו הרבה מאוד באיטליה ובספרד.
אורי דורמן: ספרד היא ארץ הגידול העיקרית של שסק ספרדי.
אורי דורמן: מצאנו במחקר שוק, כפי שהסברתי קודם, שיש הזדמנות בחודשים פברואר ומרץ וכיוונו את עצמנו לעניין הזה.
אורי דורמן: מפאת חוסר הזמן אני אומר, שגם בדבר הזה הצלחנו למצוא ולפתח טכנולוגיה שאנחנו משווקים בימים אלה.
אורי דורמן: התחלנו את הקטיף בגליל העליון.
אורי דורמן: זה מה שהשוק רוצה.
אורי דורמן: הפרי הזה משווק לאיטליה, שהם הצרכנים העיקריים.
אורי דורמן: הבאנו זנים חדשים והמחירים טובים.
אורי דורמן: אנחנו מדברים פה בכל המונחים של תרומות כלכליות לקוב מים, ערך נוכחי נקי, שיעור תשואה וכל הדברים האלה על ערכים מאוד גבוהים.
אורי דורמן: כבר בימים אלה חקלאים נכנסים לזה ובסופו של דבר, אנחנו מודים לכל מי שהיה קשור למחקר של השסק.
אורי דורמן: החוקר היה דוקטור יצחק אדטו והיו שותפים משרד המדע, קרן המדען הראשי, מועצת הפרחים, מועצת הפירות, קרן קיימת לישראל וכמובן, כל צוות החוקרים הטוב והנמרץ של "מיגל" שיושבת בקרית שמונה.
אורי דורמן: תודה רבה על ההקשבה.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה אורי.
מל פולישוק-בלוך: חממת "ניות", אני מבקשת באותו הקצב.
מל פולישוק-בלוך: כפי שאמרתי, זו החממה הטכנולוגית המצטיינת שפתחה דבר מעניין.
מל פולישוק-בלוך: יש לכם 4.5 דקות, זה הולך ופוחת.
מל פולישוק-בלוך: כפי שאתם רואים, רצינו שיהיה מגוון של נושאים ורצינו שתהיה תפוצה גיאוגרפית ולכן, הלכנו רחוק עד קריית שמונה.
מל פולישוק-בלוך: בחרנו מגוון אוכלוסיות ומגוון גילאים, שכל מי שרק עוסק במחקר תהיה לו במה.
מל פולישוק-בלוך: אחריו, יסיים אריה אורנשטיין.
נציג חממת ניות: לאור בעיית הזמן, אני פוסח על כל הברכות וכל התודות ומנסה לגשת ישר לעניין.
נציג חממת ניות: חממת "ניות", כפי שנאמר, זכתה בפרס החממה המצטיינת השנה.
נציג חממת ניות: זו לא השנה הראשונה, זו שנה חמישית ברציפות ולמעשה, הגביע כבר מגיע לנו לצמיתות.
נציג חממת ניות: החממות הטכנולוגיות נתמכות על ידי המדען הראשי.
נציג חממת ניות: הן נועדו לאפשר ליזמים מובילים לפתח רעיונות טכנולוגיים חדשניים ולהביא אותם לשלב של חברות הזנק, סטרט-אפ, בעלות כושר חיות.
נציג חממת ניות: כושר חיות מבחינתנו, זה חברה שיכולה לגייס עוד כסף ולהמשיך להתפתח לכיוון של חברה תעשייתית, עסקית מלאה.
נציג חממת ניות: תקופת החממה היא בדרך כלל תקופה של שנתיים, שמיועדת לפתח את המוזן לשלב שבו הוכחה ייתכנות טכנולוגית ומסחרית וניתן לגייס מימון.
נציג חממת ניות: אני חייב להדגיש, שכל הפרוייקטים המדעיים וכך הלאה, בסופו של עניין אם הם לא מסוגלים לגייס את המימון שנדרש להמשך דרכם, פשוט קורסים וזה חבל.
נציג חממת ניות: תכנית החממות מאפשרת ליזמים מימון, מיקום פיסי, ליווי אסטרטגי ניהולי וכיוצא בזה.
נציג חממת ניות: החממות, למעשה, נותנות חוליה מאוד חשובה במעבר שבין מדע וטכנולוגיה, בין פרוייקטים של מו"פ, לבין אותו שלב שבו הפרוייקטים מעניינים את קרנות הון הסיכון או חברות גדולות, שמוכנות להשקיע בהן על בסיס מסחרי ותעשייתי.
נציג חממת ניות: בחלק גדול מהמקרים, בשלב הראשוני החממות הן הגוף היחידי שפרוייקטים כאלה יכולים לעבור דרכו.
נציג חממת ניות: יש בארץ 23 חממות שמפוזרות על פני כל הארץ.
נציג חממת ניות: כל חממה כזו, יש בה 3 עד6 אנשי ניהול ואדמיניסטרציה.
נציג חממת ניות: היא משקיעה במספר פרוייקטים ובסך הכל יש כ-80,90 פרוייקטים בשנה, שנכנסים לחממות.
נציג חממת ניות: מבחינתנו, תנאי הכרחי להצלחה וכך אנחנו מגדירים הצלחה, זה שפרוייקט שנכנס לחממה יצא ממנה כחברת סטרט-אפ שהצליחה לגייס עוד כסף להמשך דרכה.
נציג חממת ניות: עכשיו, בואו נעבור ל"ניות" ונראה מה קורה אצלנו: "ניות" הוקמה ב-96 כחברה פרטית, שותפות של האחים עופר ועמותה מקומית בנצרת עלית, עמותת "ניות".
נציג חממת ניות: החממה קלטה במהלך התקופה הזו 38 פרוייקטים, מתוכם 30 פרוייקטים יצאו ו-8 עדין נמצאים בפעילות בחממה.
נציג חממת ניות: מתוך אותם 30 פרוייקטים שיצאו, 18 ממשיכים היום כחברות עצמאיות שגייסו כספים, ולא מעט וממשיכות הלאה בדרכן להצלחה עסקית ומסחרית מלאה.
נציג חממת ניות: אותן 18 חברות מעסיקות היום למעלה מ-250 עובדים.
נציג חממת ניות: הם גייסו הון פרטי של למעלה מ-130 מיליון דולר, רובו הון זר וכל הפעילות שלהם מוכוונת לייצוא.
נציג חממת ניות: אני רוצה לציין, שההצלחה הזאת לא מקרית.
נציג חממת ניות: היא תלויה בתהליך בחירה וסינון מאוד קפדניים, כשאנחנו שמים דגש גדול מאוד על נושא השוק והמודל העסקי של הפרוייקט וחברת הסטרט-אפ שתצא ממנו.
נציג חממת ניות: ההצלחה הזו גם בנויה על צוות שמורכב מהנהלה מאוד צעירה, כולם בשנות ה-30 הראשונות ודירקטוריון, שיש בו שורה של אנשים שצברו ביחד למעלה מ-100 שנים של עיסוק בפיתוח תעשייתי ועסקי.
נציג חממת ניות: אני רוצה לתת דוגמה לפרוייקט שיצא מהחממה, פרוייקט שהגיע אלינו, משום שלא היה גורם אחד בארץ שהסכים לממן אותו באופן פרטי.
נציג חממת ניות: זו חברה בשם "מיינד-גארד".
נציג חממת ניות: החברה הזאת באה לפתור בעיה של סחיפת קרישים שמגיעים אל המוח.
נציג חממת ניות: הם זורמים דרך העורק הראשי שמוביל אל המוח.
נציג חממת ניות: הרעיון של היזמים היה לפתח מסנן, פילטר, שימנע את מעבר הקרישים אל המוח.
נציג חממת ניות: הרעיון היה כל כך פנטסטי, שאף אחד לא רצה בכלל לעסוק בו.
נציג חממת ניות: הוא הגיע לחממת "ניות", אנחנו קיבלנו אותו ובסופו של עניין, המוצר כפי שהוא נראה היום זה מסנן, שמותקן בתוך העורק הראשי שמוביל אל המוח, אבל הוא מסתעף אל עורק צדדי שהולך אל הלחי.
נציג חממת ניות: קרישים שמגיעים בדרכם אל המוח, למעשה מוטים על ידי המסנן הזה אל אותו עורק שמוביל אותה אל הלחי שבה הם נצברים ונמסים.
נציג חממת ניות: החברה הזאת נכנסה לחממה וכמו שאני אומר, הוקמה בשנת 2000 ולא הצליחה לגייס הון פרטי.
נציג חממת ניות: לאחר שנה בחממה, היא גייסה הון ראשוני של 8 מיליון דולר.
נציג חממת ניות: עד היום, היא השלימה גיוסים של למעלה מ-25 מיליון דולר וחברת "מטרוניקס", שהיא אחת החברות המובילות בעולם בתחום הקרדיו-וסקולר נכנסה כשותפה אסטרטגית לשיווק המוצר.
נציג חממת ניות: עד היום, המוצר הזה הושתל בהצלחה ב-3 חולים באירופה והחברה עומדת להיכנס לניסויים קליניים בהיקף רחב.
נציג חממת ניות: היא מעסיקה 35 עובדים באזור התעשייה קיסריה-אור עקיבא.
נציג חממת ניות: כמו שאני אומר, זה דגם אחד בלבד ויש עוד 18 חברות כאלה.
נציג חממת ניות: תודה רבה.
מל פולישוק-בלוך: מר אריה אורנשטיין, מנהל המרכז לטכנולוגיות מתקדמות בבית החולים "תל השומר".
מל פולישוק-בלוך: המקום שבו רואים בעיניים איך המדע מתחבר לתעשייה ועושה הרבה למען האנושות.
מל פולישוק-בלוך: גם שם היינו בסיור.
מל פולישוק-בלוך: לסיום, אני מבקשת מהקהל לעלות למליאה ואחר כך להתעכב.
אריה אורנשטיין: תודה לכבוד יושבת הראש.
אריה אורנשטיין: כבוד השר, חברים נכבדים אחרים, מה שאני בא להציג זו ראיית עולם שקוראת ומכוונת למה שאלי הורביץ קודם הציג לנו ואני שמח, בתור אחד שלא עוסק בעולם התעשייה באופן ישיר, שאני קולע לכיוונים שהם אולי נכונים.
אריה אורנשטיין: אני במקצועי כירורג פלסטי.
אריה אורנשטיין: לבד מכך, אני מכהן גם בתפקיד יושב ראש של מכון שעוסק בפיתוח של טכנולוגיות רפואיות ואסביר על מה ולמה באנו למסקנה הזאת.
אריה אורנשטיין: רפואה בכלל, כעסק שקיים היום, זה סיפור של 50,60 שנה.
אריה אורנשטיין: קודם לא היה שום דבר.
אריה אורנשטיין: כשאימא שלי רצתה לטפל בדלקת ריאות, היא לקחה אותי לצפת שאהיה באוויר הצח.
אריה אורנשטיין: אני עד היום זוכר את האוטובוס לצפת.
אריה אורנשטיין: זה היה 24 שעות נסיעה שלא שוכחים אותן.
אריה אורנשטיין: כשילד בא עם שפעת של היום לכיתה, הוא היה חוזר משותק כי זה היה פוליו.
אריה אורנשטיין: פוליו היה חלק אינטגרלי של אלה שהשיער קצת מאפיר להם.
אריה אורנשטיין: היום יש פוליו, סוגרים את המדינה.
אריה אורנשטיין: מושג של חיסון לא היה קיים לפני 50 שנה.
אריה אורנשטיין: אנחנו לא מודעים לזה, אבל כשמתחילים לפרוט את הדברים האלה לפרוטות רואים שלא היה כלום קודם.
אריה אורנשטיין: ב-50 שנה עברנו מה שלא עשו במיליוני שנים קודם לכן.
אריה אורנשטיין: יש לזה הרבה היבטים אבל זה לא הזמן לדבר על כך עכשיו.
אריה אורנשטיין: השינוי הזה בגדול, היה שינוי ליניארי.
אריה אורנשטיין: קשה לומר, שעולם הרפואה ידע להתמודד נכון עם זה וכשמסתכלים אל עולם התעשייה בכלל, אם זה תקשורת, מחשבים, כל העולמות האלה רצו הרבה יותר קדימה.
אריה אורנשטיין: עולם הרפואה הוא יחסית עולם מפגר, שמרני, שלא הפנים את כל השינויים האלה בקצב הנכון.
אריה אורנשטיין: זאת למה?
אריה אורנשטיין: כי בכניסה למאה ה-21 עוברים מתהליכים ליניאריים לתהליכים אקספוננציאלים.
אריה אורנשטיין: זה אומר, שכל מה שהתרחש במשך 50,60 שנה וזה המון, התרחש ב-5 עד 10 שנים במקרה הטוב.
אריה אורנשטיין: זה אומר, שהולכות ליפול עלינו שתי בעיות ובגדול: האחת, בעיה כלכלית של מערכת הבריאות, איך היא מתמודדת עם כאלה שינויים והשניה, לא פחות חשובה, היא בעיה חינוכית.
אריה אורנשטיין: איך מתמודדים עם בעיה חינוכית, כי הרופא שיוצא היום מהאוניברסיטה לא מותאם לעולם, כי אנחנו, המורים שלו, לא מותאמים.
אריה אורנשטיין: אנחנו חיים בתוך עולם שקשה מאוד לדעת איך להתמודד ומה לעשות.
אריה אורנשטיין: למעשה, אנחנו רוצים להקים עולם של רפואה מתקדמת, לתת את השירות הכי טוב באיכות הטובה ביותר ולהיות מובילים בקו מוצרים, שיהיה מותאם למה שבאמת אפשר לתת לאוכלוסייה.
אריה אורנשטיין: איך עושים את זה בכללי המשחק הקיימים?
אריה אורנשטיין: אפשר לעלות לגג ולקפוץ למטה.
אריה אורנשטיין: למה?
אריה אורנשטיין: אני כבר למעלה מ-30 שנה ב"ביזנס" של רפואה וכל פעם לא מאמינים לסיפור שבשנה הבאה יהיה יותר טוב.
אריה אורנשטיין: אני מבטיח לכם, שבשנה הבאה יהיה יותר גרוע.
אריה אורנשטיין: תקציב מערכת הבריאות הולך וקטן באופן קבוע, כמובן לעומת הדרישות יחסית.
אריה אורנשטיין: כלומר, זה מצב שאומר: אתם הולכים להיות במצב הרבה יותר גרוע בתהליך אקספוננציאלי.
אריה אורנשטיין: איך אתה, כגוף, הולך ומתמודד עם הסיפור?
אריה אורנשטיין: היתרון הגדול שלנו זה מה שאלי אמר.
אריה אורנשטיין: יש לנו יכולת, כמו מה שיש בבוסטון ומה שיש בסן-פרנציסקו.
אריה אורנשטיין: יש לנו פה יכולת אקדמית וכוח אפור.