GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיה מילר: אני חושבת שצריכה להיות דרישה חזקה מאוד לאכיפה של כל הקשור לנשים.
חיה מילר: במסגרת המצומצמת שלי, במשרד שלי אני משתדלת לקדם נשים.
חיה מילר: אני חושבת שכולן צריכות לעשות את זה, וגם לעזור בתוך ארגונים ובין נשים אחת לשנייה.
חיה מילר: תודה לחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.
יעל רום: את מה שהיה לי להגיד בנושא הזה מתוך ניסיון רב-שנים כתבתי במאמר שהונח על שולחנכם.
יעל רום: אני הבאתי עותקים נוספים ואם מישהי רוצה לקחת ולהפיץ תבוא עליה ברכה.
יעל רום: בשבילי דפנה יזרעאלי היא חברה כבר עשרים שנה.
יעל רום: נפגשנו בשדולת הנשים.
יעל רום: פרופ' אליס שלוי דיברה על דפנה אבל אף אחד לא ציין כאן עד כה שבכל מפגש עם דפנה היתה בדיחה.
יעל רום: היינו באות כבר דרוכות ומוכנות והיה לה מין חוש כזה.
יעל רום: היא היתה פותחת כל הרצאה שלה עם איזה דוגמה, עם איזה סיפור, ואצל כולנו החיוכים היו נפרסים מאוזן לאוזן, הסמיילי המפורסם.
יעל רום: נכון גם שהיא רצתה לבדוק כל רשימה ואחר-כך לשאול כמה ולמה ומדוע ואיך.
יעל רום: היו לי חילוקי דעות אתה מכיוון שתחום העבודה שלי שונה מהתחום שלה.
יעל רום: אני עוסקת בעיקר במתן תשובות.
יעל רום: מחקר – כן, אני קוראת אותו אבל אחרים עושים אותו.
יעל רום: אני משתדלת להגיד: אם זה המצב, רגל ימין קדימה – מה עושים קודם?
יעל רום: תחום ההתמחות שלי הוא ייעוץ חינוכי ותעסוקתי.
יעל רום: עבדתי צמוד לפרופ' חגית מסר-ירון ואני מקווה שאני אמשיך גם בקדנציה החדשה של פרופ' מינה טייכר.
יעל רום: הבעיה המרכזית לטעמי, ולכן ביקשתי את רשות הדיבור, היא לשנות את דפוסי בחירת המקצוע ותכנון הקריירה אצל נערות צעירות, ובזה במועצה לא הצלחנו להשפיע מספיק.
יעל רום: הבעיה המרכזית היא איך אומרים לנערות צעירות שנמצאות בסוף חטיבת הביניים למה כדאי להן ללמוד מתמטיקה, מדוע המרכזיות של המתמטיקה תקבע את הקריירה העתידית שלהן ומה היא תוחלת התעסוקה בהמשך.
יעל רום: אני עוסקת עכשיו להנאתי בבדיקה של מה קורה בתחום מקצועות התעופה – בטכניון, בתעשייה האווירית.
יעל רום: אני שמחה מאוד לומר שמתרחשים דברים.
יעל רום: כאשר את מדברת על היי-טק – אני הסתכלתי מי הן הנשים שם.
יעל רום: רק 49% הן בוגרות הנדסה וטכנולוגיה וכל היתר עוסקות במקצועות השירות.
יעל רום: כשהתפוצצה הבועה הקבוצה הזאת נפגעה יותר מכולם.
יעל רום: המהנדסות, מי שעסק במחקר ופיתוח – כאשר פיטרו אותן מיחידה אחת מהר מאוד מצאו עבודה במקום אחר.
יעל רום: אז כשבודקים את הדברים ובודקים את העמדות צריך לשים לב.
יעל רום: התאחדות התעשיינים אמרה שאין מספיק נשים מנהלות אבל באחת ההזדמנויות הם עשו הצלבה עם הרקע ההשכלתי ואז התברר שבתעשייה הנשים הן רואות חשבון וכלכלכניות ועורכות-דין אך אין די מהנדסות.
יעל רום: אם את לא מהנדסת, מה הסיכוי שלך לנהל מפעל או לנהל תחום?
יעל רום: זאת אומרת, לא תמיד די לראות את הסטטיסטיקה אלא לעתים מוכרחים להיכנס פנימה לרמת התוכן.
יעל רום: הבעיה לדעתי היא שרוב הנשים הצעירות במדינת ישראל לא מכירות מספיק את התעשייה ויש להן תדמית לא נכונה שלה.
יעל רום: מחקרים מן הסוג הזה, שאומרים: את לא יכולה לעבוד בהיי-טק מפני שזה לוקח כל-כך הרבה שעות, ואיך זה ישתלב עם חיי משפחה?
יעל רום: – הם יותר מפריעים ממסייעים.
יעל רום: לכן אני מעדיפה לצטט את מי שמנהלת את מחלקת המחקר של IBM בחיפה, שם למעלה מ-80% הן נשים, ושם עובדים מ-8:00 עד 16:00.
יעל רום: אסור לתת תמונה גורפת, צריך לפי דעתי לעשות חלוקות-משנה, ולעשות חלוקות-משנה גם לפי קבוצות גיל.
יעל רום: ישנו מחקר מרתק שנעשה לפני 10 שנים בארצות-הברית על-ידי אישה מהנדסת, דיקנית בית-ספר להנדסה.
יעל רום: היא לא סוציולוגית אז המחקר שלה מחזיק 30 עמודים.
יעל רום: הדברים שהיא עשתה שם לפי דעתי צריכים להיות נר לרגלנו.
יעל רום: היא חתכה לפי קבוצות גיל ובדקה ושאלה את כל השאלות בקבוצות הגיל השונות ויצאו לה דברים מדהימים.
יעל רום: אני מנסה לעשות את זה עכשיו.
יעל רום: אני שמחה מאוד לומר, בטכניון יש 36%-37% נשים ואנחנו רואים איך הן מתקדמות בצנרת, ובכל תחומי מדעי החיים אנחנו עוברים 60%.
יעל רום: במקצועות ההנדסה הקשים – חשמל, מכונות, אווירונאוטיקה – נשים מהוות 10%-17%.
יעל רום: אני עוקבת אחרי זה, מי הן ומה הן ומה קורה בתעשייה.
יעל רום: כשאני מדברת על היי-טק, בתעשייה האווירית 10% מכוח האדם המדעי הנדסי זה נשים.
יעל רום: היום כדאי לתעשייה האווירית לפרסם את זה, בעיקר אם הם הולכים להודו למכור להם דברים יקרים מאוד.
יעל רום: אדרבה, שיגידו שיש להם נשים בכירות, נשים שהן ראשי פרויקטים וראשי מפעלים, והן מצוינות.
יעל רום: יש מקומות שבהם זה מרשים מאוד.
יעל רום: מה צריך לעשות?
יעל רום: צריך לתבוע מהממשלה, מהוועדה, שייתנו לנו אמצעים לשווק למה כדאי לאישה ללמוד הנדסה.
יעל רום: צריך לאמץ את ה"סלוגן" שהשתמשו בו ב"ברקלי" לפני 15 שנים: "למה את חושבת שאת עוזרת יותר לאנושות אם את אחות דיאליזה?
יעל רום: בואי תתכנני את מכונת הדיאליזה ותעזרי להרבה יותר אנשים".
מינה טייכר: המועצה לקידום נשים במדע וטכנולוגיה, מאז הקמתה בראשות פרופ' חגית מסר-ירון, השאירה את חותמה על נושא קידום הנשים במדע, גם אצל קהל הנשים והצעירות שאמורות ללכת לנושא וגם אצל קהל מקבלי ההחלטות ובמקומות העבודה.
מינה טייכר: מודעוּת – כמובן שזה לא מספיק, אנחנו רוצים לראות גם מספרים, אבל לוקח הרבה מאוד שנים עד שרואים את ההשפעה של המספרים.
מינה טייכר: בגלל שאירוע הזה הוא גם לזכרה של פרופ' דפנה יזרעאלי, שהיא חברה שלי מהאוניברסיטה וגם מדריכה בנושא הזה, אז אני רוצה לסטות לרגע מהמועצה ומהתפקידים שלה ולדבר דקה אחת על דפנה.
מל פולישוק-בלוך: את בדיוק בוועדה הנכונה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נסיים עוד 10 דקות כך שאם למישהו יש עוד רצון לדבר, אנא לקצר.
אסתי פפר: אני עובדת בהיי-טק כ-25 שנים, בוגרת IBM.
אסתי פפר: אני רוצה להתייחס לשני דברים.
אסתי פפר: אחד, לגבי גיל האימהוּת.
אסתי פפר: יש לי הרגשה, כמי שגידלה ילדים, שכאן מדברים רק על ילדים קטנים.
אסתי פפר: אני רוצה להגיד לכם, לא נכון להתייחס לזה כך.
אסתי פפר: יש לי היום גם נכדים שאני רוצה להיות איתם וכשהילדים שלי גדלו היו לי בעיות שאינן פתירות עם בייבי-סיטר.
אסתי פפר: אז בואו נגיד שלהיות אמא זה לתמיד.
אסתי פפר: כאן אנחנו דיברנו כל הזמן על הילדים הקטנים שצריכים בייבי-סיטר – זה ממש לא כך.
אסתי פפר: ההקלות במס, אפרופו, הן לא רק למטפלת אלא גם לדברים אחרים שאנחנו צריכות במשך החיים.
אסתי פפר: באמת זה לא נורא, אנחנו יכולות לעשות הכול, ואני עשיתי את זה.
אסתי פפר: המודעוּת צריכה להיות לא רק בקרב נשים וגברים אלא בקרב החברות עצמן.
אסתי פפר: אני רוצה להתייחס למה שאמרה פרופ' חגית מסר-ירון, המודל הזה של החברות שפנו.
אסתי פפר: אנחנו צריכות ליזום את זה כאן ולפנות לחברות, ודווקא אלה שעבדו בהיי-טק שיהיו role models.
אסתי פפר: לא רק לספר מה עשינו אלא להיפגש עם אותם המנהלים ועם אותן החברות ולספר מהניסיון האישי שלנו.
אסתי פפר: זה בכלל לא נורא, ברגע שיש לך סיפוק בעבודה את יכולה לעשות הכול.
אסתי פפר: מודעוּת זה דבר אחד והחינוך הוא הדבר השני.
אסתי פפר: החינוך הוא לא מחטיבת הביניים אלא הוא מגן הילדים.
אסתי פפר: אני גם יושבת-ראש האיגוד הישראלי למחשבים והמוטו שלי הוא שצריך כבר מגיל הגן לחנך את הנערות, את כולם בעצם, לנושא של מדע וטכנולוגיה.
קריאה: וגם מהבית.
אסתי פפר: בית-ספר הוא דבר אחד והבית הוא דבר שני.
אסתי פפר: אני לא רוצה להגיד כאן על מה אני סומכת יותר.
אסתי פפר: החינוך צריך להתחיל בגיל צעיר מאוד.
אסתי פפר: לכן אני מסתייגת מהאמירה שזה צריך להתחיל בחטיבות הביניים.
אסתי פפר: אם נכוון את זה נכון, גם את הנערות אבל גם בכלל את הנושא המדעי, אנחנו צריכים להתחיל מוקדם מאוד.
אסתי פפר: נאמר כאן שאנחנו לוחמניות.
אסתי פפר: אני מאמינה בכושר של כל אחת מאתנו לעשות הכול ואת הכי טוב ולמצוא את דרך הביניים.
אסתי פפר: לא צריך לוותר על כלום.
אסתי פפר: נדמה לי שנקיפות המצפון ישנן בכל מקצוע שאנחנו עושות.
אסתי פפר: אנחנו כנראה נמות עם נקיפות המצפון, אבל אנחנו יכולות בפירוש להצליח ולעודד אחרות.
מל פולישוק-בלוך: רק שלא נמות מנקיפות המצפון.
הערה: בהקשר למה שאמרה כאן גברת אסתי פפר וגם בהקשרים רחבים, אחד הדברים שעולים בחברות שיש להן נציגויות בארץ או שותפויות, כמו ב"קסלמן את קסלמן" ואחרות, כבר יש ניצנים לעניין הזה של הכשרת נשים ודרבון נשים מתוך הראייה של שונות, של diversity.
הערה: באחת הסדנאות שאני העברתי שם היתה עבודה שנגעה בקידום נשים לשותפות ברמות הכי בכירות.
הערה: מסתבר שאותן נשים בסדנה שניהלתי מתנגדות לזה בעצמן מתוך אותן החששות.
מל פולישוק-בלוך: למה הן מתנגדות?
המשך הערה: הן מתנגדות להתקדם כי המחיר מבחינתן הוא כל-כך גבוה שהן לא מוכנות.
מיכל פרנקל: אפשר להגיב על זה.
מיכל פרנקל: זה בדיוק העניין, שלהתקדם בעולם של גברים ולהשאיר את העולם כעולם של גברים לא מחלץ אותנו.
מיכל פרנקל: צריך לשנות את העולם, שיקבל פרספקטיבה אחרת.
מיכל פרנקל: אני חושבת שהרבה מנשות ההיי-טק שנכללו במחקר שלנו – לא דיברתי על כל התגובות שלהן, כשהן הגיבו בטקסטים ולאו דווקא בסטטיסטיקה – אין ספק שהן מבינות היטב שכל עוד התרבות הארגונית של היי-טק היא תרבות של הרבה מאוד שעות – הן אומרות גם: אנחנו נמדדות לפי השעות ולא לפי התפוקה, וזה אחת הבעיות שאנחנו צריכות להתמודד איתן.
מיכל פרנקל: נכון שצריך לשנות את זה בכל התחומים, זה לא רק בהיי-טק, אבל בהיי-טק זה בולט מאוד.
מיכל פרנקל: זה ישתנה ברגע שאפשר יהיה למדוד תפוקה ולא שעות וברגע שאפשר יהיה לפרוץ את המנגנון של התרבות הארגונית, שבהיי-טק הוא בוטה במיוחד, למרות שהוא בולט בכל התחומים הטכנולוגיים ובכל התחומים של קרייריזם, כולל ראיית חשבון.
מיכל פרנקל: קראתי למשל שבראיית חשבון שבוע עבודה של 50-60 שעות הוא שבוע עבודה מקובל מאוד.
מיכל פרנקל: למה שאישה תרצה להתקדם בתחום כזה, או גם גבר לצורך העניין?
מיכל פרנקל: למה שהם ירצו לחיות חיים כאלה?
מל פולישוק-בלוך: גם בעריכת דין זה אותו דבר ובהרבה מקצועות אחרים.
המשך הערה: בארצות-הברית ב"פרייס אנד קופר" יש שתי נשים שעובדות בחצי משרה והן שותפוֹת.
המשך הערה: הן מהוות איזה מודל.
מל פולישוק-בלוך: העניין הוא שהמקרים יוצאי הדופן האלה בדיוק מעידים על הכלל.
חגית מסר-ירון: רציתי להתייחס למחקר ולנתון המדאיג לכאורה, ששיעור הנשים בהיי-טק לא גדל.
חגית מסר-ירון: אני מניחה – זה לא נבדק אבל אני מעלה השערה, ואולי תעני על זה – ששיעור הנשים המהנדסות או הנשים במקצועות הטכניים לא גדל כי זה ממצה את הפוטנציאל.
חגית מסר-ירון: אם יש לנו רק אחוז מסוים של בוגרות בתחומים האלה, זה האחוז שאפשר לדרוש שיהיו בתחום.
מיכל פרנקל: ההגדרה של ההיי-טק שהם בחרו כוללת אפילו את הרתכיות.
מיכל פרנקל: יש להם הפרדה בין מחקר ופיתוח אבל זה כולל את מכלול הנשים בתעשייה.
חגית מסר-ירון: עדיין הפוטנציאל הוא לא 100% הנשים אלא רק אלה שיש להן את ההכשרה המתאימה, וזה מתקשר אולי למה שגברת יעל רום אמרה.
חגית מסר-ירון: לכן אנחנו קודם כול צריכים להבטיח שהפוטנציאל בתחומים האלה יגיע לפוטנציאל הנשים באוכלוסייה.
חגית מסר-ירון: ראיתי שגברת שירה כהן-רגב הצביעה אבל אני יודעת שמשרד החינוך והיחידה לשוויון בין המינים עושים הרבה פעולות בתחום הזה.
חגית מסר-ירון: אני מניחה שאתם יודעים, אני פרופסור להנדסת חשמל ואלקטרוניקה.
חגית מסר-ירון: אתמול קיבלתי את ציוני המשוב שהסטודנטים נתנו לי בקורס האחרון שלימדתי.
חגית מסר-ירון: אחת הסטודנטיות כתבה: "טוב שיש מרצה אישה".
חגית מסר-ירון: אז מסתבר שיש לנו גם שם הקשרים כלשהם.
חגית מסר-ירון: שם אנחנו צריכים באמת לשבור את המעגל, בהחלט.
חגית מסר-ירון: אתם תראו גם בדוח, נעשה מאמץ גם בצה"ל לעשות כל מיני פעולות ולקדם נשים בנושא הזה.
חגית מסר-ירון: מר שמעון דוד יכול לספר שבמה"ט נעשו פעולות ובגופים אחרים.
חגית מסר-ירון: אני חושבת שאנחנו צריכים להמשיך לעשות כי זה מגמה, לא כיוון האבולוציה.
חגית מסר-ירון: צריכים להשקיע שם אנרגיה.
חגית מסר-ירון: אבל לאט-לאט אנחנו נתקדם ובאמת ככל ששיעור הנשים שירכשו את המקצועות המתאימים יעלה אני מקווה שנראה גם את הגידול בשיעור התעסוקה, יחד עם המאמצים השונים.
חגית מסר-ירון: אני רוצה לסיים בנימה אישית ולהרגיע את חברת הכנסת מלי פולישוק.
חגית מסר-ירון: הבן הצעיר שלי הוא קצת יותר מבוגר מהבן של מלי וכשהתחלתי לעבוד קשה אז הוא כבר למד, הוא אמון על חשיבה מדעית.
חגית מסר-ירון: הוא אמר לי: אמא, זה שאת עובדת בממשלה, יש בזה טוב ויש בזה רע.
חגית מסר-ירון: כי לימדתי אותו שבכל דבר צריך להסתכל על שני הצדדים.
חגית מסר-ירון: אמרתי לו: במה אתה רוצה להתחיל?
חגית מסר-ירון: הוא אמר: נתחיל ברע.
חגית מסר-ירון: מה הרע?
חגית מסר-ירון: זה רע שאת עובדת קשה ושאת אף פעם לא בבית ושאני לא רואה אותך והכול.
חגית מסר-ירון: ומה טוב?
חגית מסר-ירון: אז הוא חשב רגע ואמר: בטח יש משהו אבל אני לא זוכר עכשיו.
חגית מסר-ירון: זה בשביל להרגיע את מלי.
חגית מסר-ירון: אחרי שנה הוא כבר שכח שפעם הייתי יותר בבית.
חגית מסר-ירון: אז גם הבן שלך אחרי שנה יפסיק להתקשר אליך אחר-הצהרים ולשאול איפה אמא.
חגית מסר-ירון: אני שוב אנצל את המיקרופון הזה פעם אחרונה להגיד תודה לכולם.
חגית מסר-ירון: תמשיכו בעשייה המבורכת וכל טוב.
כרמלה פייט: הרבה כבר אין מה להוסיף על מה שנאמר אבל בכל אופן הייתי רוצה להגיד דבר אחד.
כרמלה פייט: כמו שהונהגו תוכניות לשוויון בין המינים והיום אנחנו רואים איך המודעות קיימת, וכמו שהונהגו תוכניות נגד אלימות כלפי נשים והיום התוצאות לא נראות אבל לפחות מדברים על זה, באותה מידה צריך להתחיל להנהיג תוכניות מגיל הגן, להגביר ולהעמיק את המודעות של הבנות, של הילדות הצעירות האלה, שבובה זה בסדר אבל זה לא הכול.
כרמלה פייט: אם אנחנו לא ננסה ללכת בשיטתיות גם בכיוון הזה – ויכול להיות שמנסים אבל לא מנסים לטעמי מספיק – אז הגרף ישאר תמיד אותו גרף, לא יעזור כלום.
כרמלה פייט: היום אנחנו יודעים שהאלימות אולי לא קטנה לפי הסטטיסטיקה אבל היום מדברים על זה הרבה יותר.
כרמלה פייט: זה אולי תחילתו של תהליך.
כרמלה פייט: לכן כדי לצמצם את הפערים בגרף צריך ללכת בכיוון הזה על בסיס מה שאנחנו יודעים היום.
כרמלה פייט: תודה רבה.
חגית מסר-ירון: אבל לא רק את הבנות צריך לחנך שילדה לא משחקת רק בבובה אלא צריך לחנך את הבנים לחלוקת עבודה.
חגית מסר-ירון: רואים את זה כבר, יש שינוי גדול מאוד, אני רואה אצל הילדים שלי.
מל פולישוק-בלוך: לא אגיד לך מה הבן שלי אומר כשאני מציעה לו בובה.
חגית מסר-ירון: הנכד שלי משחק בבובות והוא מרוצה מזה מאוד, ואני חושבת שזה חלק מהתהליך.
שירה כהן-רגב: אני מטעם הממונה על השוויון בין המינים בחינוך במשרד החינוך.
שירה כהן-רגב: אני רוצה להגיב על מה שנאמר כאן על מה שצריך לעשות כבר מגיל הגן, או לדעתי אפילו לפני כן.
שירה כהן-רגב: במשרד החינוך נעשית עבודה רבה בנושא.
שירה כהן-רגב: התפיסה היא שלפני שאנחנו מנסים לחנך את הילדים אנחנו צריכים לחנך את הגננות ואת המורות.
שירה כהן-רגב: אנחנו עושים הרבה מאוד השתלמויות בנושא, בכל הגילאים, מהגיל הרך ועד לתיכונים, ותוכניות התערבות שונות, גם במתמטיקה ומדעים, גם בתחום שונויות במנהיגוּת וגם ביזמוּת.
שירה כהן-רגב: זאת אומרת, דברים נעשים.
שירה כהן-רגב: אני מקווה שאת ה-impact של זה אנחנו נראה בקרוב.
מל פולישוק-בלוך: כתבתי לעצמי לשלוח מכתב לשרת החינוך, התרבות והספורט.
מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שהנושא של מעמד האישה ושוויון בין המינים קרוב מאוד ללבה של השרה אבל בהמשך למה שאת אמרת, הנושא של המדע וההיי-טק רחוק מאוד מלבה של השרה.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לנסות לקשור את הדברים, להזכיר לה שאם היא רוצה לקדם נשים הדרך הטובה ביותר לעשות את זה היא דרך התחומים האלה.
מל פולישוק-בלוך: זה מתפקידנו ומתפקידך.
יפעת רום: אני אדריכלית בוגרת תואר שני בטכניון.
יפעת רום: כמה דברים מעסיקים אותי בכל מה שמעתי.
יפעת רום: דבר ראשון, רציתי לדעת האם נעשו מחקרים מה קורה עם ילדות של נשים שהיו פעילות בהיי-טק ולא היו בבית, אילו מקצועות הן בוחרות אחר-כך, האם הן ממשיכות באותה דרך או שהן נהיות אנטי ועושות משהו הפוך.
יפעת רום: פעמים רבות יש לי תחושה שהילדים האלה גדלים עם מרירות מסוימת, שהם רואים אמהות אחרות שכן נמצאות בבית ובשבילם זה הופך למשהו בעייתי.
יפעת רום: זה נושא למחקר.
יפעת רום: אני שואלת, אין לי מושג מה הממצאים.
יפעת רום: זאת שאלה ראשונה.
יפעת רום: שאלה שנייה, אני שואלת מה שיעור הנשים במדינת ישראל שמאמינות בפמיניזם, שבאמת חושבות שאישה צריכה לצאת לעבוד כמו גבר?
יפעת רום: אם אנחנו מדברים על חינוך שבא מהבית ואין לנו את הגיבוי של הנשים האלה שתגדנה לבנות שלהן לצאת אז השאלה אם זה לא אותן 7% שבכל מקרה כבר יוצאות לעבודה, או אולי עוד מעטות בנוסף לזה.
מל פולישוק-בלוך: אני מוכרחה לומר שהשאלה השנייה שלך מפתיעה אותי מאוד.
מל פולישוק-בלוך: חשבתי ששאלה כזאת כבר לא שואלים במקומותינו.
מל פולישוק-בלוך: זה שאישה צעירה שואלת את זה, זה לא רק מפתיע אלא גם מצער.
מל פולישוק-בלוך: אין לי טענות על מה שאת שואלת.
מל פולישוק-בלוך: אני רק אומרת שעצם זה שעוד שואלים האם נשים צריכות לצאת לעבודה - - -
יפעת רום: לא הבנת את השאלה שלי.
יפעת רום: לא שאלתי על יציאה לעבודה.
יפעת רום: שאלתי מה שיעור הנשים המאמינות בפמיניזם, המאמינות שאישה צריכה לצאת לעבוד בהיי-טק ולתפוס מקום שווה כמו גבר.
יפעת רום: זאת היתה השאלה שלי.
מל פולישוק-בלוך: אז כן הבנתי מה שאת אומרת.
מל פולישוק-בלוך: זה מה שהתכוונתי, לא רק לצאת לעבודה אלא איזו עבודה.
מל פולישוק-בלוך: אני עדיין חוזרת ואומרת שאני מופתעת מעצם השאלה.
מל פולישוק-בלוך: היא לגיטימית אבל חשבתי שהיא עברה מן העולם.
חנה הרצוג: תקראי לזה איך שתקראי, נשים מהוות קרוב ל-50% משוק העבודה ואני מניחה שהן לא רוצות להיות תמיד בדרגים הנמוכים ולא לנצל את המשאבים שלהן.
חנה הרצוג: אני רוצה לחזור לדברי הפתיחה של חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך.
חנה הרצוג: בכל חקיקה אסור לנו להגיד שהייצוג יתמצה באישה אחת בלבד.
חנה הרצוג: אישה אחת – זה להגיד שאנחנו רוצים את עלה התאנה.
חנה הרצוג: אם אתן הולכות לחקיקה, תדרשו 40% לפחות.
חנה הרצוג: אם נקבל פחות, ניאבק על זה.
חנה הרצוג: אבל אחד?
חנה הרצוג: זה להשאיר אותנו בתת-ייצוג.
חנה הרצוג: ומשפט אחרון, אני חושבת שאנחנו העלינו המון דברים לסדר היום אבל מכיוון שהתייחסנו לנושא החינוך אז חייבים לומר, אם את פונה אל שרת החינוך, מערכת החינוך היא מערכת נשית.
חנה הרצוג: למערכת הזאת באות רק נשים שאין להן ברירה.
חנה הרצוג: לכן הטיפול צריך להיות בהעלאת מעמד המורה בישראל קודם כול.
חנה הרצוג: תודה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו דנו בזה הרבה, גם בוועדה הזאת.
מל פולישוק-בלוך: צריך תמיד להזכיר את זה אבל זה באמת לא נושא הדיון היום.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נפנה גם לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה, שהוא שותף פעיל של הוועדה הזאת, כמי שידו על הכסף.
מל פולישוק-בלוך: תמיד אני אוהבת לפנות אליו כי אצלו הכסף, ומי שאצלו הכסף הוא הקובע.
מל פולישוק-בלוך: אגב, לשר המדע לא כל-כך צריך לפנות כי הוא באמת פועל ועושה למען הנשים, אבל תמיד ניתן לעשות עוד יותר.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נבקש ממנו – ונציגות משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה תעזורנה לנו – לתמוך ביזמוֹת בתעשיית ההיי-טק, לתת לזה תנופה מיוחדת.
מל פולישוק-בלוך: לחשוב על איזה תוכנית גם בנושא הכשרת עובדים, שזה גם בתחום עיסוקו.
מל פולישוק-בלוך: לתת דחיפה מיוחדת לנשים, לקדם אותן לתחום ההיי-טק, ולקדם את אלה שכבר פעילות בהיי-טק.
מל פולישוק-בלוך: אני יכולה לסכם ולומר, הוזכרו כאן שלושה ערוצים שבשלושתם אנחנו צריכים לעשות הרבה יותר.
מל פולישוק-בלוך: הנושא הראשון הוא מודעוּת, חינוך והסברה, דמויות לחיקוי זה נושא חשוב, כל התחומים האלה שהוזכרו כאן.
מל פולישוק-בלוך: צריך להתחיל לפעול כבר מהגיל הרך.
מל פולישוק-בלוך: נכון שעושים דברים אבל צריך לעשות הרבה יותר, ואנחנו צריכים לסייע בנושא הזה.
מל פולישוק-בלוך: נשמח לשתף פעולה עם השדולה, עם הממשלה, עם כל גורם.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נשתדל ליזום כמה שיותר פעולות בתחום הזה.
מל פולישוק-בלוך: הזכירו כאן כמה פעמים את נושא הקשרים.
מל פולישוק-בלוך: כשאחת עוזרת לשנייה, האמינו לי, זה הכי חשוב והכי מועיל.
מל פולישוק-בלוך: כל אחת מכן, וגם אלה שלא נמצאות כאן, כל מי שנמצאת בעמדות השפעה צריכה לקדם עוד כמה נשים יחד איתה.
מל פולישוק-בלוך: זה נקודת מפתח.
מל פולישוק-בלוך: הנושא השלישי הוא העדפה של ממש – בתקציבים, בתפקידים ובעשייה.
מל פולישוק-בלוך: כל מי שיכולה תנסה למנות, לקדם ולתמוך באישה שמצטרפת להיי-טק להישאר שם ולהילחם על תפקידים.
מל פולישוק-בלוך: כאן אני פונה גם לנשים.
מל פולישוק-בלוך: צודקת מי שאמרה שנשים – אולי בגלל חינוך, אולי בגלל שהחברה מצפה מהן, אולי בגלל המאבקים הבלתי נגמרים והבלתי נסבלים לפעמים בין קריירה למשפחה – נשים פעמים רבות מרימות ידיים ואומרות: טוב לי עם מה שיש לי, אני לא רוצה להתקדם.
מל פולישוק-בלוך: אני רואה בזה את אחת הרעות החולות העיקריות של מעמדנו בחברה בכלל, בכל תחום שהוא וגם בהיי-טק.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכות להשתמש בשלושת הדברים שהזכרתי – מודעות, קשרים והעדפה – כדי לדחוף את הנשים להאמין בעצמן ולשכנע אותן שהן יכולות לעשות את זה.
מל פולישוק-בלוך: אפשר להיות אמא נהדרת ואשת משפחה, אפשר ללמוד ואפשר לעשות קריירה.
מל פולישוק-בלוך: זה נורא קשה, אני מסכימה, אבל דעו לכם שמי שעושה את כל הדברים האלה – והמחקר מעיד על כך – היא הרבה יותר מאושרת, טוב לה הרבה יותר, היא משדרת הרבה יותר דברים חיוביים לילדים שלה.
מל פולישוק-בלוך: יש הרבה מאוד חיוב ובחשבון כללי כשאמא מאושרת, אפילו שקשה לה, זה מועיל גם לילדים, זה ה-role model הכי טוב שיכול להיות, זה דוחף אותם גם ללימודים ולעשייה, וזה טוב לכל החברה.
קריאה: הם גאים בה.
קריאה: את זה אנחנו שוכחים.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכולכם.
מל פולישוק-בלוך: היה לי מעניין מאוד וטוב שבאתם.
מל פולישוק-בלוך: אני מברכת את כל מי שהגיע לכאן היום, ליום החג הלאומי שלנו, חג המדע, יום המדע הלאומי.
מל פולישוק-בלוך: זה לא קורה כל יום בכנסת, שאנחנו שמים את הפוקוס על נושא המדע ולכן, אני מאוד שמחה שהגעתם.
מל פולישוק-בלוך: אדוני, שר המדע, אליעזר-מודי זנדברג, פרופסור יעקב זיו, נשיא האקדמיה הלאומית למדעים, מר לורנס גומבינר, נציג השגרירויות הזרות בישראל, הנציג המדעי של ארצות הברית.
מל פולישוק-בלוך: מר אלי הורביץ, יושב ראש חברת "טבע" וחתן פרס ישראל ובעיקר אתם, האורחים, המון חיילים, תלמידים ולא סתם חיילים.
מל פולישוק-בלוך: יש אתנו כאן את כל פרוייקט "תלפיות", שזה העתיד הכי טוב שיכול להיות לנו במדינת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: אני נורא שמחה שבאתם.
מל פולישוק-בלוך: יחד אתנו כאן, שגרירים ונספחים מדעיים, שיש להם תרגום ואני מברכת אתכם שבאתם.
מל פולישוק-בלוך: מפקדי וחניכי פרוייקט "תלפיות" שהזכרתי, צעירים, תלמידים ממכון ויצמן ותלמידי אשכולות הפיס, אתם תציגו את עצמכם מאוחר יותר.
מל פולישוק-בלוך: אנשי משרד המדע ומשרדי ממשלה, מדענים, אנשי אקדמיה, פורום מדענים ראשיים, מומחים שמלווים אותם, חברי כנסת, שלצערי הרב איני רואה אותם אך הבטיחו שיגיעו, אבל הנה, כבר יש נציגות, ברגע זה נכנס חבר כנסת ועובדי הכנסת.
מל פולישוק-בלוך: לכולם, תודה רבה שבאתם.
מל פולישוק-בלוך: לפני שאפתח בדבריי, אני רוצה לברך ולהודות למי שעזר להכין את היום הזה, במיוחד לענת לוי, מנהלת הוועדה, שעושה עבודה נהדרת כל השנה.
מל פולישוק-בלוך: המון תודה, ענת.
מל פולישוק-בלוך: יחד אתה, איילת חכמיאן וענת כהן.
מל פולישוק-בלוך: ולמרכז המחקר והמידע שלנו, דורון, אהרון ודנה נויפלד, שבלעדיהם אנחנו לא יכולים לעסוק במחקר, כי בלי מידע ובלי ידע אנחנו לא יכולים לעשות כלום.
מל פולישוק-בלוך: תודה לזמרת שתופיע אצלנו היום, אוריאן יוסף.
מל פולישוק-בלוך: למירי יכין, שארגנה לנו את הכל, תודה רבה.
מל פולישוק-בלוך: בלעדייך אי אפשר.
מל פולישוק-בלוך: על שתי התערוכות שראיתם, האחת של משרד המדע על המו"פים האזוריים והשניה, של מוזיאון המדע בירושלים, המון תודה למיה הלוי, שנמצאת אתנו פה.
מל פולישוק-בלוך: תודה לכולכם.
מל פולישוק-בלוך: עתה אני רוצה לעבור לדבריי, כיושבת ראש ועדת המדע, משום שבשביל זה אנחנו פה וזו מטרת היום: בישראל של היום, במאה ה-21, אנחנו מתייחסים למדע כדבר מובן מאליו ואנחנו נוטים לשכוח את תרומת המדע והמדענים לחיינו היום-יומיים.
מל פולישוק-בלוך: כיושבת ראש ועדת המדע בכנסת וכמי שמאמינה בכל ליבה במדע, אני מתייחסת לכך כאל גורם בעל החשיבות הגדולה ביותר על הכלכלה והחברה בישראל.
מל פולישוק-בלוך: זה הגורם אשר יש בו את הפוטנציאל והיכולת לקדם את ישראל להיות מדינת מדע מהמובילות בעולם, בעלת משק מפותח, כלכלה משגשגת שגשוג שיאפשר לנו לדאוג אמיתית, גם לחלשים שבקרבנו.
מל פולישוק-בלוך: כדי להמחיש את הקשר בין מדע וכלכלה, אני אספר לכם סיפור קצרצר: לפני שנים רבות, זה היה בתחילת המאה ה-19 באנגליה, היה מדען בשם פרדיי.
מל פולישוק-בלוך: הוא היה פיסיקאי וכימאי, שעיקר תהילתו ממחקריו בחקר החשמל.
מל פולישוק-בלוך: יום אחד, ביקר במעבדתו ראש ממשלת אנגליה.
מל פולישוק-בלוך: פרדיי הראה לו את התגליות והפיתוחים, ראש הממשלה מאוד התלהב אך בסוף הסיור הוא שאל את המדען: תגיד לי, זה נהדר, אבל מה ייצא לנו מזה?
מל פולישוק-בלוך: בשביל מה זה טוב?
מל פולישוק-בלוך: פרדיי ענה לו: אינני יודע בשביל מה זה טוב, אבל יום אחד, אתם תגבו על כך הרבה הרבה מסים.
מל פולישוק-בלוך: זה בדיוק מה שקורה.
מל פולישוק-בלוך: מישהו בכלל יכול לתאר לעצמו את החיים שלנו בלי חשמל?
מל פולישוק-בלוך: זה התחיל כמדע.
מל פולישוק-בלוך: המדע, אם כך, אינו מנותק מחיי היום יום שלנו.
מל פולישוק-בלוך: להיפך, השפעתו על כל תחום ותחום מחיינו היא עצומה.
מל פולישוק-בלוך: בריאות, תקשורת, איכות אוויר ומים, מחשוב, תחבורה, יצירת מקורות אנרגיה, חקלאות וכל דבר.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו משתמשים ללא משים בפיתוחים מדעיים טכנולוגיים רבים ורבים מהם פותחו כאן, אצלנו, במעבדות מחקר באקדמיה ובתעשייה.
מל פולישוק-בלוך: ביום חגיגי זה, אני קוראת מעל הבמה המכובדת הזאת לממשלת ישראל, ובראשה ראש הממשלה מר אריאל שרון, לא להסתפק בחגיגות, לא להסתפק בכרזות ובדיבורים על חשיבות המדע.
מל פולישוק-בלוך: צריך לעשות את המתחייב.
מל פולישוק-בלוך: להשקיע משאבים במדע ובטכנולוגיה.
מל פולישוק-בלוך: שר המדע, שיושב כאן עמנו, הצליח במאמצים מרובים להגדיל את תקציב משרדו.
מל פולישוק-בלוך: תדעו לכם, שזה לא פשוט.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת, שהוא היחיד בממשלה שהצליח לעשות את זה.
מל פולישוק-בלוך: אתם יודעים שבימים קשים אלה כולם מקצצים.
מל פולישוק-בלוך: אבל גם ההצלחה הזאת היא טיפה בים, לעומת המשאבים שאנחנו זקוקים להם למדע ולטכנולוגיה.
מל פולישוק-בלוך: זה מה שקורה באמת.
מל פולישוק-בלוך: תקציבי האוניברסיטאות קוצצו במאות מיליונים והפגיעה היא בעיקר במחקר.
מל פולישוק-בלוך: תקציבי מדענים ראשיים במשרדי הממשלה השונים קוצצו כמעט באופן סופני הייתי אומרת, אל מתחת למסה הקריטית, שחיונית לקיומו של מו"פ – מחקר ופיתוח ממשלתי ותעשייתי.
מל פולישוק-בלוך: תקציב המדען הראשי במשרד התמ"ת, שם מרוכז מרבית התקציב הממשלתי, קוצץ אף הוא במאות מיליוני שקלים ואנחנו כאן, בכנסת, ניהלנו מאבק להצלת התקציב הזה והצלחנו להחזיר מקצת מהמיליונים האבודים האלה.
מל פולישוק-בלוך: כל זה מצביע על מגמה מאוד מסוכנת לעתידה של מדינת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: אם ממשלת ישראל לא תשכיל להבין כי בהון האנושי עתידנו, שלעניות דעתי חשוב לא פחות מעניינים מדיניים וביטחוניים במדינה, לא יהיה השינוי החיוני לעצם קיומה של מדינת ישראל כמדינה מתקדמת ונשקע לתהומות העולם השלישי, כשהטובים בינינו יעזבו אותנו עם ה"לפ- טופ", זה מאוד פשוט, ויפתחו את המו"פ בארצות הנכר.
מל פולישוק-בלוך: צריך לזכור, שמדינות אחרות במערב ובמזרח הבינו כי עתידן במדע ובטכנולוגיה.
מל פולישוק-בלוך: הן משקיעות מיליארדים.
מל פולישוק-בלוך: גם מדינות קפיטליסטיות משקיעות מיליארדים מהקופה הציבורית.
מל פולישוק-בלוך: הן מתקדמות בקצב מסחרר ואנחנו עלולים להישאר רחוק מאחור.
מל פולישוק-בלוך: שלא נשכח כל יום, כי ללא השקעה מסיבית היום במדע, ההווה שלנו יישאר ללא עתיד.
מל פולישוק-בלוך: אני פונה גם לתקשורת: התקשורת צריכה לתת חשיפה גדולה יותר למדענים ולמדעניות שלנו, להמצאות ולחידושים שהם מהמובילים בעולם.
מל פולישוק-בלוך: אפשר וצריך להציג את עבודתם הנהדרת בתקשורת ולא מוכרחים להתמקד רק על השלילי והמדכא במדינתנו.
מל פולישוק-בלוך: יש מה להציג.
מל פולישוק-בלוך: חשיפה תקשורתית חיונית ביותר להגברת המודעות לעצם חשיבות המדע והטכנולוגיה בחיינו.
מל פולישוק-בלוך: היא חשובה הן להשפעה ציבורית על הגדלת תקציבים והן לשכנוע יותר צעירים וצעירות לפנות ללימודים בתחומי המדע השונים.