GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאה: אנחנו כולנו חצי פורל.
קריאה: אנחנו גורמים במשרד המדע ואנחנו ממנים ...
עמוס טנדלר: יעל מאור?
עמוס טנדלר: זה אדם שאתה מכיר?
קריאה: יעל מאור היא מרכזת מו"פ אזורי שממומן ונתמך על ידי משרד המדע, ואנחנו ממנים את התוכנית.
מל פולישוק-בלוך: הוא התכוון לומר שאתה המעטת בקרדיט שנתת למשרד המדע.
מל פולישוק-בלוך: הם ממנים ואתם משתתפים.
עמוס טנדלר: מעט מאוד.
קריאה: עכשיו תריבו על הכסף.
עמוס טנדלר: אני אשמח לטעות (בנוגע לכסף).
מל פולישוק-בלוך: לא, זה שאתם ממנים מעט, אני חותמת, כי התקציב שלכם הוא כל כך מזערי, שבכל מקום זה כל כך קצת.
מל פולישוק-בלוך: זה שזה יכול להיות שאתם שם ממנים מאה אחוז מהפרוייקט, זה עדיין לא אומר שזה הרבה כסף.
דן לבנון: בעין תמר?
קריאה: וחלקו מבוצע אצלכם, זאת אומרת שחלק מהכסף זורם.
עמוס טנדלר: סך הכל מאתיים וארבעים אלף שקל ...
קריאה: זה כסף טוב, תאמין לי.
עמוס טנדלר: ...
עמוס טנדלר: בשלוש שנים.
מל פולישוק-בלוך: כמו שאמרתי, מעט כסף, אבל מאה אחוז שלכם.
מל פולישוק-בלוך: שניכם צודקים .
עמוס טנדלר: מי שעשה את זה, זה משרד התשתיות הלאומיות ששם את עיקר התקציב של מלח"י, מרכז ארצי לחקלאות ימית.
עמוס טנדלר: לא יעזור כלום.
עמוס טנדלר: התייחסתי לנושא הזה של פיתוח, גידול הדג המסויים הזה, הפוטנציאל לעשות אותו באזורים שונים במדינת ישראל, אזורים חמים, מעיינות גיאוטרמיים וכולי.
עמוס טנדלר: נושא שני, התייחסתי אליו קודם גם כן, זה פיתוח מוצרים בעלי פוטנציאל ייצוא לחקלאות המים בעולם.
עמוס טנדלר: הבאתי שתי דוגמאות ובכוונה בחרתי אותן, שתי דוגמאות של פיתוחים שנעשו אצלינו במלח"י, שאחד- פיתוח של מקרו דיאטות שוק עולמי, סדר גודל פוטנציאלי של חצי מיליארד דולר וכן גם שתלים להדגרה ועידוד הדגרות.
עמוס טנדלר: זה הפך לתיבת חממה, וזה עבר כבר כמה שלבים ויעבור לחברת חממה, ואני מדגיש את זה, בגלל שאני רואה בזה פוטנציאל ליצור מקומות עבודה חדשים שלא לקחנו אותם בחשבון שהם לא קלאסיים חקלאיים אלא הם לאותם סטודנטים ואחרים שיעברו דרך תוכניות לימוד שונות, יש לנו תוכנית עכשיו משותפת עם אוניברסיטת בן גוריון בנושאים של ביולוגיה וביוטכנולוגיה ימית שתייצר בדיוק את האנשים שיוכלו לקחת גם יוזמה וגם בעלות בקטע הזה.
עמוס טנדלר: נורא חשוב כאן לציין את העובדה שתחום חקלאות המים, יש לו פוטנציאל עסוק לתחום הזה של תשומות, כי חקלאות המים גדלה בקצב אדיר.
עמוס טנדלר: אני לא מדבר על ישראל.
עמוס טנדלר: אני מדבר על העולם.
עמוס טנדלר: זה מנוע של שלושים מיליון טון בשנה, שלושים מיליון – זה מה שהוא מייצר, זה מה שהוא ייצר בשנה האחרונה.
עמוס טנדלר: הוא גדל בשלושה מיליון בשנה, יותר אפילו, כי שלושה מיליון, עשרה אחוזים בשנה.
עמוס טנדלר: ולכן עניין עצום גם למשקיעים להיכנס לתחום הזה, כי זה אחד התחומים שגדלים בצורה רצחנית, מעניינת בצורה בלתי רגילה.
עמוס טנדלר: זו הסיבה שחממות טכנולוגיות מוכנות להיפתח על הדברים האלה, מפני שיש בזה פוטנציאל גדול.
עמוס טנדלר: אפשר לציין היום שלושים מיליון דולר, אז בשנה הבאה זה חמש מאות חמישים מיליון דולר, וכולי, כי עשרה אחוזים חלים על הכל.
עמוס טנדלר: מה שאתם רואים כאן, זה מה שקרה.
עמוס טנדלר: התחלתי עם השיקופית הזאת בהתחלה.
עמוס טנדלר: הראיתי את הדייג בעולם, זה מתייחס לשנים כאן, ובמקרה הזה את התצרוכת בשנים.
עמוס טנדלר: אתם רואים כאן שהדייג הפך ל"פלאטו" משנת 85'.
דן לבנון: זה השמונים - תשעים מיליון טון.
עמוס טנדלר: זה השמונים-תשעים מיליון טון נידוגים שאנחנו אוכלים כשישים מיליון.
עמוס טנדלר: רואים כאן?
עמוס טנדלר: היתר הוא קמח דגים למשל – הולך לכל מיני דברים אחרים.
עמוס טנדלר: אתם רואים – זו התחזית :AFO, התחזית של ארגון החקלאות הימית של האו"ם.
עמוס טנדלר: תחזית הגידול של חקלאות המים בכלל.
עמוס טנדלר: חקלאות ימית תעשה הרבה מאוד מהעסק הזה וזאת בוננזה של סדר גודל של שמונים מיליארד דולר, שזה יגיע בשנת 2020.
עמוס טנדלר: אז אנחנו מדברים על פוטנציאל עצום.
עמוס טנדלר: נקודה אחרונה שרציתי להתייחס אליה, היא טכנולוגיה של גידול דגים ביבשה.
עמוס טנדלר: גידול של דגים ביבשה הוא מאוד מעניין.
עמוס טנדלר: זו טכנולוגיה ייחודית ישראלית והתפתחה כאן.
עמוס טנדלר: אנחנו מבוקשים מאוד ומחוברים להרבה תוכניות מעבר לתוכנית השישית שהיא אגב קשה לנו, קשה לכולם.
עמוס טנדלר: כל מי שמתעסק בתום שלנו, גם באירופה, היא קשה לו.
עמוס טנדלר: אנחנו נמצאים עכשיו בקשרים הדוקים מאוד עם קבוצה הולנדית להיכנס לפרוייקט גדול.
עמוס טנדלר: אנחנו עד דצמבר 2003 היו תשע תוכניות בגוף שלנו מלח"י, מרכז לאומי חקלאות ימית – תשע, ואחת מהן היינו סנטורים אפילו.
דן לבנון: בתוכנית החמישית.
עמוס טנדלר: בתוכנית החמישית.
עמוס טנדלר: בתוכנית השישית אנחנו מקווים להתברג, הגשנו עכשיו שלוש או ארבע הצעות.
עמוס טנדלר: אז אנחנו מדברים על שני טיפוסים, שני קונספטים, אחד בריכה משולבת לגידול של דגים וצדפות, דברים לא כשרים, אבל בסדר גמור.
עמוס טנדלר: על בסיס זה התפתחה כבר מערכת אינטראקטיבית בין איזור מכמורת וזו מערכת אינטנסיבית שהיא הבסיס לפיילוט שאנחנו מדברים עליו.
עמוס טנדלר: זו מערכת שמתמקדת בייצור דגים.
עמוס טנדלר: המערכת שאינה מתמקדת בייצור דגים, זה צדפות, חלזונות ובעלי חיים בעלי ערך כלכלי מאוד גבוה.
עמוס טנדלר: פעם אנחנו מדברים על ייצור של דגים ואנחנו מדברים על סדר גודל של עד פי חמישה פי שישה יותר לנפח מים , למשל מאשר בכלוב.
עמוס טנדלר: יש לה הרבה מאוד יתרונות, אבל גם יש לה עלויות מאוד גבוהות: שאיבה של מים, העלות של הייצור שם.
עמוס טנדלר: המערכת הזו – לייצר בית אם תרצו לגידול דגים, במערכת הזאת בסדר גודל של שבעה וחצי, בין ששה וחצי לשבעה וחצי דולר קילו, לעומת כלוב שיש בה דולר וחצי.
עמוס טנדלר: ככה שזה מאוד משמעותי.
עמוס טנדלר: שאיבה של מים ועוד כהנה וכהנה.
עמוס טנדלר: היישום של הבקרה, כרגע אנחנו מדברים על הקמה של פיילה שתקום עד סוף השנה הזו, בטכנולוגיה שאנחנו מאמינים שהיא – קודם כל היא הכי מתקדמת בעולם.
מל פולישוק-בלוך: מה קורה עם, זה היה אצלכם באילת, זו בעצם הפיילה.
עמוס טנדלר: פיילה.
עמוס טנדלר: ראיתם בריכה.
עמוס טנדלר: אז לעניינו – בטכנולוגיה אחרת לגמרי, לא קיימת כזאת בעולם, והיא נורא מעניינת.
עמוס טנדלר: אז אנחנו עוברים לערבה הדרומית.
עמוס טנדלר: אנו מדברים על טווח של ששה עד שתים עשרה קילומטר מהים.
מל פולישוק-בלוך: מי הפעיל את זה?
עמוס טנדלר: יזם הפעיל את זה, בשלב הזה "ארדן".
מל פולישוק-בלוך: אז הם השותפים גם בכלובים?
עמוס טנדלר: הם שותפים בחברות הכלובים.
עמוס טנדלר: אחת מחברות הכלובים זו ארדן.
מל פולישוק-בלוך: זו חברה אחת, נכון?
מל פולישוק-בלוך: , יש שם שניים.
מל פולישוק-בלוך: יש פה נציג שלהם?
עמוס טנדלר: לא.
דן לבנון: יש פה חברי קיבוץ.
דן לבנון: יריב.
מל פולישוק-בלוך: מאיפה אתה?
קריאה: צלול.
עמוס טנדלר: הפיילוט הזה הוקם בשנת 2004.
עמוס טנדלר: עלות ההקמה היא של מיליון וחצי דולר, מימון משרד החקלאות, קרן איק"א, הפעלה – ארדן, עם עלות תפעול.
עמוס טנדלר: המגבלות שאיתם נתמודד, זה מבחינת כדאות כלכלית.
מל פולישוק-בלוך: היה מכרז על זה או שהם הגיעו לזה בעצמם?
עמוס טנדלר: אנחנו הצענו את זה לגורמים שונים והם היו היחידים שהסכימו.
מל פולישוק-בלוך: הם השקיעו בזה כסף?
עמוס טנדלר: הם משקיעים בזה את כל התפעול, משהו בסדר גודל של חצי מיליון דולר.
עמוס טנדלר: תיפעול של שנתיים וחצי עד החזר ההון הראשון.
עמוס טנדלר: מבחינת כדאיות כלכלית, מרחק שטחים, מרחק מהים, כל הנושא הזה, ביסוס המדיניות לסביבה.
מל פולישוק-בלוך: כן, כל המיחזור של המים.
עמוס טנדלר: גם המיחזור של המים.
מל פולישוק-בלוך: מה עשו עם המים שם?
עמוס טנדלר: יטופלו ויוחזרו בסטנדרים של המשרד לאיכות הסביבה.
עמוס טנדלר: יש לנו אישורים של המשרד לאיכות הסביבה, לשנתיים הראשונות לפחות, ואחר כך נצטרך להתמודד על זה.
עמוס טנדלר: יש לנו גם אגב, תוכנית של ירידה ברמה של הלוטריינטים שיוצאים מהבריכות האלה, ולעמוד בכל מיני כללים של סטנדרטים שהם לפנינו.
עמוס טנדלר: אני רוצה גם לציין את העובדה שהוכחת התוכנית, תאפשר פיתוח המוני של חקלאות ימית בערבה.
עמוס טנדלר: אם אכן כך, ואנחנו מאוד מאמינים שכן, ייצור שנתי של עשרים אלף טון, אני חושב שזה מעניין האספרט הזה, זה מייצר עשרים מיליון דולר בשנה, ואני אקח סתם – ששה דולר לקילו כפול עשרים אלף טון, ויש לכם מאה עשרים מיליון דולר, המכפלות הן פשוטות.
עמוס טנדלר: אלף מקומות עבודה ישירות לחקלאות ימית, כמה אלפי מקומות עבודה בענפים נלווים, שיווק ...
מל פולישוק-בלוך: כמה זמן ייקח לדעת שזה כדאי?
עמוס טנדלר: אני מעריך שתוך שלוש שנים.
מל פולישוק-בלוך: כל כך הרבה?
עמוס טנדלר: כן, זה כמה מחזורים.
עמוס טנדלר: לגדל, דיברנו קודם על כמה זמן לוקח לגדל עץ תמר.
מל פולישוק-בלוך: אבל אמרנו שאחוז הגידול – זה לא תמר, אמרת דגים, אני זוכרת את הגרף.
עמוס טנדלר: זה גידול המדגה.
עמוס טנדלר: בכמה הוא גדל המדגה עצמו.
עמוס טנדלר: אני רוצה לסכם רק בנקודה אחרונה, כגישה, ואני חושב שזה נכון .
עמוס טנדלר: מו"פ בחקלאות ימית, במחקר לחקלאות ימית, שהוא הגורם המשמעותי ביותר בישראל שעוסק בחקלאות ימית ופיתוח חקלאות ימית, ייצר, פיתח חקלאות ימית מצליחה.
עמוס טנדלר: זה מה שהוא היה מעורב ויהיה מעורב.
עמוס טנדלר: בתעשיית חקלאות ימית, בבריכות, במה שדיברנו עליו כרגע.
עמוס טנדלר: כלובים, אבל זה מוגבל בגודל שלהם.
עמוס טנדלר: מתוך זה, תתפתח תעשייה של תשומות לחקלאות ימית.
עמוס טנדלר: אנחנו מאמינים שזה הפוטנציאל של הקומבינציה הזו.
עמוס טנדלר: מיליארדי דולרים –לא קשה להגיד את המספרים, ואלפי מקומות עבודה בתחום הזה.
עמוס טנדלר: לעומת הפוטנציאל הגדול מאוד, אנחנו חשופים לקיצוצים תקציביים אדירים.
עמוס טנדלר: אדירים!!! אנחנו ירדנו מסדר גודל של חמישה עשר או עשרים אחוז של עובדים – עובדי מחקר שנמצאים בתוך המערכת הזו.
עמוס טנדלר: יש פוטנציאל אדיר להביא ישועה לגורמים שזקוקים לזה הכי הרבה.
עמוס טנדלר: ליישובי בקעת ים המלח.
מל פולישוק-בלוך: כן, אבל בשביל פיילוט יש לכם את הכסף.
עמוס טנדלר: כן, אני לא מדבר על הפיילוט.
מל פולישוק-בלוך: אז אם הפיילוט יצליח, אז הכסף יגיע.
עמוס טנדלר: מאיפה הוא יגיע?
עמוס טנדלר: הוא יגיע לחקלאים – זה בסדר גמור.
מל פולישוק-בלוך: זה יגיע מהממשלה.
עמוס טנדלר: הממשלה צריכה לדאוג לכל...
מל פולישוק-בלוך: את כלובי הדגים לא הממשלה בנתה.
מל פולישוק-בלוך: התחילה עם משהו קטן כזה, מן פיילוט, ואחר כך נכנסו לזה עסקים.
עמוס טנדלר: הממשלה שמה על זה הרבה מאוד כסף.
קריאה: הממשלה שמה על זה הרבה מאוד כסף.
קריאה: לכן בכלכלה המספרים לא מסתדרים.
מל פולישוק-בלוך: מה לא מסתדר לך?
קריאה: לא מסתדר לי, אני רוצה – אם היה לי כוח לדבר.
עמוס טנדלר: תן לי רק לדבר.
קריאה: סליחה, חשבתי שסיימת.
עמוס טנדלר: אני רוצה רק להדגיש את הנקודה הזאת.
עמוס טנדלר: זהו כשל שוועדה ציבורית לפני תשע שנים פסקה שהממשלה צריכה להיות מעורבת במו"פ חקלאי.
עמוס טנדלר: לפני תשע שנים החקלאות הימית בכלובים, היתה בערך מאה טון בשנה!! מאה, לא אלפיים שלוש מאות.
עמוס טנדלר: כבר אז ביקשנו להקים פיילוט ואף אחד לא היה מוכן בכלל להתייחס לעניין הזה.
מל פולישוק-בלוך: כשאתה אומר "אף-אחד", למי אתה מתכוון?
עמוס טנדלר: לממשלה כמובן.
מל פולישוק-בלוך: הממשלה זה דבר גדול.
עמוס טנדלר: הממשלה.
עמוס טנדלר: הוקמה ועדה ציבורית על ישי שלשת המשרדים – משרד האוצר, משרד התשתיות הלאומיות אז – משרד האנרגיה והתשתיות הלאומיות אז, ומשרד החקלאות.
מל פולישוק-בלוך: באיזה שנה זה היה?
עמוס טנדלר: 1995.
עמוס טנדלר: ועדת בועז קראו לה.
עמוס טנדלר: בעקבות המלצותיה, הלל גורדין, הממונה על חקלאות ימית במשרד החקלאות, באגף המדע במשרד החקלאות, עבר למשרד החקלאות כדי לממש את הפוטנציאל שראינו כאן.
עמוס טנדלר: היה שם אלמנט נוסף שהתייחס למיסוי הדגים, הגנה וכולי, והן במימון תוכנית המו"פ.
עמוס טנדלר: בתוך תוכניות המו"פ הזו היה גם פיילוט.
עמוס טנדלר: בתוכה, בחלק קטן ממנה.
עמוס טנדלר: תוכנית המו"פ הזו מעולם לא מומשה, ועם הצליעה הזאת ולמרות הצליעה הזאת, ההישגים מאוד משמעותיים.
עמוס טנדלר: אבל מה שקרה, בשנה האחרונה-בשנתיים האחרונות, הוא פשוט מדהים.
עמוס טנדלר: כבר אי אפשר להביא את הטרנדים האלה.
עמוס טנדלר: בסופו של דבר הציוד מתבלה, המעבדות מתכלות, האנשים מתעייפים.
עמוס טנדלר: אנחנו בסוף לא נישאר גם בסוף הם יירקו על העיפרון קופי הזה ויתחילו לפתוח כמו שהם עשו את זה בקרקוב, בליטא.
מל פולישוק-בלוך: יש לי בקשה אלייך.
מל פולישוק-בלוך: מכיוון שאתה בקיא בעובדות ואתה חי את זה יותר לעומק, אני מאוד מבקשת שתהיה בקשר עם ענת, או שתכין את המכתב בעצמך, או לתת לה את כל הנתונים והפרטים והיא תעבד את זה כדי לפנות לשלושת השרים שאתה הזכרת ולראות האם אנחנו יכולים לדחוף אותם, כן לתת יד לתוכנית הזאת שאתה מדבר, כדי שיהיה לנו את הפוטנציאל שאמרת של מיליארדי דולר.
עמוס טנדלר: בסדר.
מל פולישוק-בלוך: ננסה.
מל פולישוק-בלוך: נדבר עם אנשים, נדחוף אותם, וגם עם שר האוצר שבזמן האחרון נורא מספר כמה הכל פורח, וגם היום בבוקר – הכל נפלא, יש לו המון כסף, אז בבקשה שידחוף לכיוון הזה.
מיכאל בייט: אני רוצה רק להוסיף למה שהוא אמר בסוף.
מיכאל בייט: הועדה הזאת מונתה על ידי שלושה משרדי ממשלה: אוצר, תשתיות וחקלאות.
מיכאל בייט: ומי שמונה – דוד בועז היה ראש אגף התקציבים באיזשהו שלב, והאספקטים הכלכליים הובטחו כאן כמובילים.
מיכאל בייט: יחד עם זה היה שם רענן וייסבירד, שניהם אנשי התיישבות ואנשי חקלאות.
מיכאל בייט: בעקבות ההמלצות האלה בתוכניות המתאר אילת - אילות, המרכיב של החקלאות הימית הוא מרכיב, אחד המרכיבים הגדולים ביותר בתוכנית הזאת
מל פולישוק-בלוך: תשמע, ראש הממשלה מדבר על זה תמיד, שהוא רוצה ליישב את האיזור, ועכשיו מדברים על יישוב הנגב, הערבה, אז הרעיון הזה של ההיבטים הנושפים מעבר לכלכליים ברורים לי, אז בואו ננסה לקדם עם שלושת המשרדים האלה.
מל פולישוק-בלוך: אולי גם צריך לערב בו אנשים במשרד האוצר שם.
מיכאל בייט: בתוך הדו"ח הזה, המרכיב של המו"פ היה מאוד ברור.
מיכאל בייט: ברור גם מבחינה מקצועית וגם מבחינה תקציבית.
מיכאל בייט: וזה המרכיב בעיקרי שכמעט ולא יושם.
מל פולישוק-בלוך: מאה אחוז.
רוני קומר: אפשר להוסיף משהו אפיקורסי לשניה
מל פולישוק-בלוך: אנחנו אוהבים כאלה דברים.
רוני קומר: לא, אני אגיד את זה בנימוס, אני מקווה.
רוני קומר: כל הדיון התחיל פה במדיניות והקצאת משאבים וכולי וכולי.
רוני קומר: מה שאנחנו ראינו פה זה למעשה הקצאה גדולה יחסית של משאבים, עם לכאורה ערך מוסף גדול מאוד לחקלאות הימית באילת, כאשר יש ויכוח אם היא מזיקה לסביבה או לא.
רוני קומר: זה ויכוח מאוד מאוד גדול.
רוני קומר: מה שלא ציינו פה זה דבר אחד, שהיום, זאת אומרת – מאתיים מיליארד דולר – אי אפשר לייצא עם זה אפילו דג אחד.
רוני קומר: מכיוון שמחירי הדגים מייבוא, תחליפים, הם הרבה יותר זולים.
מל פולישוק-בלוך: הוא דיבר על גידול מקומי.
רוני קומר: גידול מקומי הוא לא בדולרים, הוא בשקלים.
רוני קומר: אם אנחנו מדברים על מה יכול להפיק, ועשו את זה בחקלאות בכל המקומות.
רוני קומר: לקחו וירדו מכל מיני גידולים שלא היה כדאי היה לגדל אותם פה והתחילו לייבא אותם ועברו לגידולים שהם עם ערך מוסף הרבה יותר גדול.
רוני קומר: נכון?
רוני קומר: כרגע אנחנו יושבים בכנסת ומדברים על מדיניות לאומית, לא שייך למה נכון או לא נכון.
רוני קומר: אז פה למעשה התקציבים הם כנראה תקציבים מוטים מכיוון שלוקחים עם מישהו שבקושי מתמודד וצריך לתת לו נכס של שלושים אחוז עם ההיטלים וכולי וכולי ולוקחים ומשקיעים ומפתחים, ועוד ועוד, בשעה שאפשר לקחת את אותו כסף, ויכול להיות לפתח שם, לא יודע מה – ששייך לחקלאות, ואם לא, אפשר ללכת לקיבוץ יוטבתה שעשה את זה יפה מאוד, ולהרחיב לו את המחלבה ושייתפרנסו מזה יותר טוב ולהפסיק את הדבר הזה שהוא לא סיבסוד.
רוני קומר: זה סיבסוד על סיבסוד על סיבסוד.
רוני קומר: כי הפיתוח הוא דגים, אנחנו הפסקנו בעולם המודרני לפתח כבר ערוגות ירק, אנחנו התחלנו לחשוב על שכר חליפים.
רוני קומר: ואם בחוץ לארץ או במקומות אחרים שאנחנו יודעים שאפשר לייבא את הדג הזה בזול הרבה יותר ושם הוא גם לא מזיק, למה אנחנו צריכים ללכת ולשים את הראש בקיר?
רוני קומר: את זה אני לא מצליח להבין.
מל פולישוק-בלוך: ומה התשובה שלכם?
מל פולישוק-בלוך: זה טיעון שנשמע מאוד נכון.
עמוס טנדלר: זה טיעון מאוד לא נכון, מאוד לא אסטרטגי, אתה לא ראית את המצגת.
רוני קומר: תאמין לי – ראיתי כל מילה.
עמוס טנדלר: אני לא התייחסתי בכלל לייצוא של דגים, אני התייחסתי לייצוא של תשומות.
עמוס טנדלר: לזה יש תשומות נילוות.
עמוס טנדלר: וקסינים, חיסונים.
עמוס טנדלר: זה כמו טפטפות.
רוני קומר: אבל בסופו של דבר המו"פ שלך הוא לא מו"פ ליצוא טכנולוגיה.
רוני קומר: המו"פ שלך הוא לייצוא דגים.
עמוס טנדלר: נכון, זה משמעותי מאוד.
מל פולישוק-בלוך: לא, מה שהוא רוצה ...
עמוס טנדלר: מה עומד בראש העסק הזה?
עמוס טנדלר: איך לגדל דגים.
עמוס טנדלר: הרי השקיעו בזה סכום.
מל פולישוק-בלוך: לא, אבל מהמו"פ אתה מייצר את הטכנולוגיה.
מל פולישוק-בלוך: אותה אתה יכול למכור כדי שמישהו אחר ייצר את הדגים.
מל פולישוק-בלוך: אתה לא מוכרח לייצר את הדג פה.
רוני קומר: אבל אין סיבה לגדל דגים בערבה.
רוני קומר: אפשר לייבא אותם במחיר יותר פשוט.
מל פולישוק-בלוך: אבל המו"פ הזה יכול לייצר, הוא כמו אותם בריכות של אצות.
מל פולישוק-בלוך: מייצר את הטכנולוגיה.
רוני קומר: באצות אני לא מומחה, מה שאני יודע...
עמוס טנדלר: בדגים אתה מומחה?
רוני קומר: אני לא מומחה.
רוני קומר: אבל בכלכלה א' וב' אני מבין, את זה למדתי.
מל פולישוק-בלוך: בסדר, הבנתי, הנה עונים לך.
מיכאל בייט: קודם כל, אחת ההמלצות של ועדת בועז כאן, בניגוד אולי למדיניות בחקלאות כללית, נקבעה מדיניות.
מיכאל בייט: באה ועדה, קבעה מדיניות, היו מטרות מוגדרות, ואני חושב שאנשי משרד החקלאות יסכימו איתי.
מיכאל בייט: אז אני חושב שהיתה שם המלצה אחת מאוד ברורה.
מיכאל בייט: יש חלוקה בין היישום למו"פ.
מיכאל בייט: המו"פ נשאר במלח"י, והיישום עובר למשרד החקלאות ונשפט על פי כל הקריטריונים של משרד החקלאות והחקלאות בכלל.
מיכאל בייט: ואני לא רוצה לדבר בשם משרד החקלאות, אבל אחד הדברים שעשו במשרד החקלאות, הקימו יחידה שמתעסקת בנושא של החקלאות הימית ועל כל האספקטים.
מיכאל בייט: על האספקטים של היישום ועל האספקטים הכלכליים וכל הדברים האחרים.
מיכאל בייט: ועובדה, הם ממשיכים לטפל.
מיכאל בייט: אז רוני – אם אתה בא לפה, אין לך כלים לדון.
מיכאל בייט: פה יש משרד שלם שעוסק בנושאים של יישום, שבקיא בנושא החקלאות והוא עדיין תומך בעניין הזה ואני מניח שהם יודעים מה שהם עושים.
מל פולישוק-בלוך: טוב, זו אקסיומה שאני מערערת עליה במשפט האחרון.
מל פולישוק-בלוך: הנה הוא בא לשמוע את הלל, אולי אתה רוצה לדבר?
הלל גורדין: אתה רוצה שאני אתנצל על ענף שהקמתי?
רוני קומר: חס וחלילה, אבל הענף הזה היום, יכול להיות שהוא צריך להתחלף במשהו אחר.
הלל גורדין: אם תביא עובדות – בסדר.
הלל גורדין: כל המספרים שנתת פה זה פשוט דמגוגיה זולה.
הלל גורדין: כל דניס שאתה תביא לארץ יהיה יותר יקר ממה שאתה מייצר פה.
רוני קומר: באמת?
רוני קומר: אז למה יש פה מיסים?
רוני קומר: למה יש שלושים אחוז מכס אם זה ככה?
רוני קומר: על טקסטיל אין ככה.
מל פולישוק-בלוך: רגע, רוני, סליחה, אני רוצה להבין משהו.
מל פולישוק-בלוך: אתה אומר שלייבא דניס יותר יקר מאשר לייצר אותו בבריכות האלה, לא בכלובים?
הלל גורדין: זה אני לא יודע.
רוני קומר: גם במים הם לא מסוגלים.
הלל גורדין: אני יכול לומר לך, שמה שעובד היום לייצר בארץ, זה דניס בכלובים.
הלל גורדין: זה לא יותר יקר מאדר אם ייקחו מיוון ויביאו לכאן.
מל פולישוק-בלוך: לא יותר יקר, אבל מכיוון שאנחנו מדברים...
הלל גורדין: עכשיו, מי שקובע את המחירים בשוק זה לא משרד החקלאות וזה לא רוני קומר, זה סחר.
הלל גורדין: עכשיו, זה שיש הגנה על תוצרת חקלאית בארץ ישראל, זה לא החקלאות הימית המציאה.
הלל גורדין: ולהיפך, המכס ירד מ-1997 כחלק מהמלצות ועדת בועז, והיא מאה אחוז – חיים, כמה זה היום?
חיים אונג'יני: חמש עשרה.
הלל גורדין: חמש עשרה פלוס אטנשין.
הלל גורדין: כמה על כל קילו?
חיים אונג'יני: ארבעה דולר.
הלל גורדין: אז לכן זה פשוט להשתמש ... וזורקים את התינוק עם המים.
מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה לדבר על הכלובים.
מל פולישוק-בלוך: מה שאני מנסה להמשיך את הטיעון...
הלל גורדין: ואם אתה מדבר על יחסים, בשוק המשותף תנסה למכור דג, תשלם בין חמישה עשר לעשרים אחוז מכס.
יריב אברמוביץ: אני יריב אברמוביץ מצלול.
יריב אברמוביץ: אני בעמותה לאיכות הסביבה, ואנחנו פשוט מדברים על זה מהיבט קצת אחר, זוויתי, מעבר לעניין של איכות סביבה.
יריב אברמוביץ: ישנן עבודות, אני רוצה אולי להקדים ולומר.
יריב אברמוביץ: שמו כאן מצגת שמוצגת בחכמה.
יריב אברמוביץ: זו לא פעם ראשונה שאני רואה אותה, אבל יש פה בעיה.
יריב אברמוביץ: מכרו כאן איזה חלום.
יריב אברמוביץ: לנו אין בעיה עם חקלאות ושאנשים ייתפרנסו ממה שהם רוצים פה בארץ וכל מה שעיניהם רואות לנכון.
יריב אברמוביץ: אבל לגמור מצגת כזאת מכובדת על ידי אנשים מכובדים ורציניים ולהגיד שיש חזון שיגדלו עשרים אלף טון דגי דניס או לברט או "what ever” בקיבוצי הערבה וישתתפו גם בשוק של מאה מיליארד דולר וייצרו אלף מקומות עבודה, אני רוצה לומר לכם – אני עשיתי קצת הייטק בחיים.
יריב אברמוביץ: בגלל זה אף אחד לא שם על זה לירה.
יריב אברמוביץ: בגלל שאתה לא מגייס כסף למו"פ גבוה מחברים, מאשים של הטכנולוגיה.
יריב אברמוביץ: תעשה מצגת שמישהו יאמין לה.
מל פולישוק-בלוך: למה אתה חושב שזה לא יקרה.
יריב אברמוביץ: כי זה לא יקרה.
יריב אברמוביץ: אני אגיד לך למה, משתי סיבות: ישנן עבודות שמראות שהעיסוק הכלכלי בגידול חלק מהדגים האלה – לא כלכלי.
יריב אברמוביץ: כי זה יקר מדי, לא יכול להתחרות בשוק העולמי.
יריב אברמוביץ: למדינת ישראל אין צריכה לעשרים אלף טון בשנה.
רוני קומר: אני רוצה להעיר עוד שתי הערות.
חיים אונג'יני: במדינות אמנם עם טכנולוגיה יותר מפותחת ועם הרבה יותר מדענים מאשר במדינת ישראל , דוגמא למשל – צ'ילה.
חיים אונג'יני: צ'ילה תוך עשר שנים פיתחה חקלאות ימית מאפס והיא היום בעצם, הענף המרכזי שלה שמחזיק את מדינת צ'ילה בנושא של חקלאות ימית, כחמש מאות אלף טון דגים בשנה.
מל פולישוק-בלוך: איפה הם מייצרים את זה?
חיים אונג'יני: לאורך חוף הים.
חיים אונג'יני: יש להם תנאים אחרים קצת, אבל הם קבעו מדיניות, הם ראו את העתיד, והענף הזה מחזיק את צ'ילה.
חיים אונג'יני: עכשיו, אנחנו יותר צנועים.
חיים אונג'יני: לגבי המו"פ – הערה אחת – המו"פ במלח"י או בחקלאות ימית מתמקד בדיוק בדברים שהם תקפו.
חיים אונג'יני: דג הדקר הוא דג מאוד מבוקש בכל חופי הים התיכון.
חיים אונג'יני: המחיר שלו מאוד גבוה בגלל הכמויות המאוד קטנות שהולכות וקטנות.
חיים אונג'יני: אם מלח"י הצליחה לפצח את הרבייה, המכון הראשון בעולם שעוסק במין זה פיצח את הרבייה ומספק דגים בכמויות, אין ספק שנוכל לספק אותם לכל מדינות הים התיכון.
חיים אונג'יני: אין ספק.
חיים אונג'יני: זה החזון שלנו.
חיים אונג'יני: הדניס – התעשייה תתמודד.
חיים אונג'יני: ברגע שהוא לא יהיה, הוא לא יתמודד עם מדינות אחרות, התעשייה תתמודד עם דג אחר.
חיים אונג'יני: על זה אני לא מדבר.
מל פולישוק-בלוך: מה שברור, ועל זה אני שותפה לדיעה שנשמעה מהצד ההוא, שבמסגרת העלויות, חייבים לחשב גם את הנזק של איכות הסביבה.
מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שזה חלק מהעניין.
מל פולישוק-בלוך: מה עושים עם המים, כמה עולה למחזר אותם, כמה עולה כל הנזק הסביבתי.
מל פולישוק-בלוך: ועל זה הפיילוט צריך לתת תשובה.
מל פולישוק-בלוך: אם אחרי כל העניין הזה אנחנו נמצא שבחישוב העלויות של איכות הסביבה, אם כדאי לייצר פה סוג כזה או אחר, זן כזה או אחר, אז התעשייה תיכנס לעסק.
מל פולישוק-בלוך: אם זה לא יהיה כדאי, אז ייסגרו את העסק.
מל פולישוק-בלוך: אבל בלי לעשות פיילוט.
יריב אברמוביץ: יש מודדים אצלם שאם אתה יזם, אתה יכול לבוא למלח"י ולבקש מודד לגידול דגים ביבשה או בים, מודדים כלכליים.
מל פולישוק-בלוך: בסדר, אבל זה החשבונות, וזה הם רוצים לעשות את זה בפיילוט.
מל פולישוק-בלוך: רצית גם אתה להגיד משהו?
חסאם מסאלחה: אני רציתי להגיד הערה כללית שהיא גם נוגעת לחקלאות ימית, שההון העיקרי במדינה זה היידע והמומחיות בכל ענפי הביולוגיה כולל בגנטיקה של בעלי החיים ובביוטכנולוגיה.
חסאם מסאלחה: וזה ההון שלנו שאנחנו חייבים להשקיע אותו לעתיד.
חסאם מסאלחה: זה לא חייב להיות ריווחי מייד.
חסאם מסאלחה: זה יכול להיות פיתוח שיבוא בשלבים ועד שמגיעים למערכת אופטימילית ריווחית ששוה להשקעה יזמית זה לא חייב להיות מיד ובהחלט יש מקום להמשיך ולתמוך במאמצים הרבים של החברים האלה וגם של המו"פ בצפון, לא רק באילת, בכל האוניברסיטאות, וזו כן נישה שהיא מאוד מעניינת ואטרקטיבית.
מל פולישוק-בלוך: אני בהחלט מסכימה, אתה רוצה להוסיף?
אלי שטרן: לא לזה, משהו נפרד.
אלי שטרן: אני רק אגיד.
אלי שטרן: הוזכרו כאן מספרים.
אלי שטרן: הוזכר כאן אלפיים ושלוש מאות טון דגים לשנה ייצור.
אלי שטרן: אני רוצה להגיד שאני קצת מוטרד מהמספר הזה.
אלי שטרן: מאלפיים שלוש מאות באילת.
אלי שטרן: אלפיים תשע מאות כולל.
אלי שטרן: עיקר הדיון בזה הוא לא היום אלא כמו שאמרת בשלושה עשר ביולי, אבל זה מספר שצריך עוד להבין היטב איך הוא נוצר לאור המלצות שונות ולאור התחייבויות שונות שניתנו לגבי היקף גידול הדגים בתקופה שאנחנו מתייחסים אליה כתקופת ביניים.
מל פולישוק-בלוך: טוב, זה באמת יהיה הפתיח לפעם הבאה, אבל אני בהחלט, הטיעון שאני כן מקבלת הוא, וכאן זה מתחבר עם החלק הראשון של הדיון והחלק האחרון.
מל פולישוק-בלוך: אם אנחנו מדברים על מדיניות, אנחנו צריכים לראות ולשים את כל הקלפים על השולחן ולהגיד מה כדאי ומה לא.
מל פולישוק-בלוך: גם אם יש משרד שבנה מנגנון, וייסלח לי מי שבנה את המנגנון, ואני לא מדברת רק על הדייג, זה יכול להיות גם שזיף או פרות.
מל פולישוק-בלוך: אם כשעושים את הבדיקה הכלכלית שהיא כוללת הרבה מרכיבים, איזה ענפים אנחנו צריכים לקדם מבחינה חקלאית, אנחנו צריכים לראות מה כדאי לייצר במדינת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: ובחשבון הזה נכנסת גם העלות הכספית או התועלת הכספית של מה שכדאי לייצר, מה צריך במדינת ישראל כדי גם לא להיות במאה אחוז תלויים בייבוא, אז אפשר לחיות בלי דגי דניס, אני עצמי בכלל לא אוכלת דגים, אז אין לי שום בעיה.
מל פולישוק-בלוך: אבל יש ענפי חקלאות שבהחלט אסור להיות תלויים בעולם החיצוני, וזה גם שיקול.
מל פולישוק-בלוך: ויש שיקול של איכות סביבה, מה לעשות, לחקלאות יש גם היבטים שליליים מבחינת איכות סביבה, ומאידך – יש גם היבטים חיוביים של איכות סביבה בחקלאות – זה גם שטחים פתוחים, זה גם שטחים שמעבדים אותם, ואם מעבדים אותם אז גם לא בונים עליהם ויש פחות אספלט.
מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שיש שלל מרכיבים.
מל פולישוק-בלוך: וצריך לשקול את כל המרכיבים האלה.
מל פולישוק-בלוך: משפט שאני לא אוהבת לשמוע: "ככה עושים כבר הרבה זמן ואפשר לסמוך עליהם שהם יודעים מה הם עושים".
מל פולישוק-בלוך: תמיד צריך להרהר ולערער ולשאול שאלות נוקבות.
מל פולישוק-בלוך: והטיעון של "כך אנחנו עושים הרבה שנים" הוא לא טיעון לחלוטין.
אלי שטרן: לא לכך התכוונתי.
אלי שטרן: התכוונתי לומר שלמשרד החקלאות יש את הכלים.
דן לבנון: מערך הגידולים במדינת ישראל השתנה תכלית שינוי בעשרים השנים האחרונות.
דן לבנון: אם הדגים שמגדלים עכשיו הם לא ריווחיים ויש אפשרות לייבא אותם יותר בזול, אז יגדלו דגים אחרים, או שלא יגדלו דגים בכלל.
מל פולישוק-בלוך: אבל יכול להיות מאוד.
דן לבנון: הרי המכס, כל הזמן יש התמודדות, לא רק עם דגים, בכלל, עם מכסי המגן.
דן לבנון: המכסים כל הזמן יורדים.
דן לבנון: התוצרת החקלאית בישראל בממוצע היא מהזולות ביותר בעולם.
מל פולישוק-בלוך: וגם מהמשובחות ביותר בעולם.
דן לבנון: והצרכן הישראלי נהנה מכל המוצרים, אספקה שוטפת, שתים עשרה חודשים בשנה תוצרת מעולה וזולה, וזה החברים שלי במשרד האוצר כל הזמן דואגים והמחירים כל הזמן יורדים.
דן לבנון: כך שלא ייתכן יהיה בשום אופן שנייצר דג או תמר אם הוא יקר מדי.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו חיים בשוק כלכלה חופשית.
מל פולישוק-בלוך: המשקים פתוחים, מכסים בחקלאות יש ויהיו כנראה גם בעתיד, אבל העולם הזה הוא גלובלי.
מל פולישוק-בלוך: אי אפשר יהיה למכור לנו משהו בעטיפה של הרבה מכסים.
מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת – אני חוזרת ואומרת – נכון שצריך לבדוק עוד פעם ועוד פעם, ובהחלט נקבעה פה מדיניות, חלק מהשיקולים אתה פה הזכרת, וחלק אני ואחרים.
מל פולישוק-בלוך: אבל עדיין אי אפשר לאיים ולומר – אסור לפתח, אסור לקדם פיילוטים מסוג זה, כי יכול להיות מאוד שבפיילוט כזה תצא טכנולוגיה כזאת שמאוד כדאי יהיה למכור את הטכנולוגיה וייצרו את זה במקום אחר ויכול להיות שנרוויח הרבה מאוד כסף.