GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ירון ארנון: אנחנו מנסים להרים קונסוריום לטיפול בטכנולוגיה סביבתית שתביא לשולחן אחד כמה טכנולוגיות שפותחו בתעשיות.
ירון ארנון: המטרה להביא לסינרגיזם שיפתור בעיה כללית – כמו ברמת חובב, שאי-אפשר לפתור אותה בטכנולוגיה אחת אלא יש צורך במקבץ טכנולוגיות.
ירון ארנון: נותנים המון בנושא של היי-טק.
ירון ארנון: אבל בתחום סביבתי פנימי זה קשה.
מיקי הרן: אני רוצה לומר לכם: היתה לנו ישיבה אצל מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
מיקי הרן: הוא רואה את הדברים האלה אחרת.
מיקי הרן: אני מראה שקף על כך.
מיקי הרן: הפגישה היתה ביום 27 בינואר.
מיקי הרן: הוחלט שייבחנו כמה נושאים.
מיקי הרן: הייתי רוצה לומר שזה כבר קורה, אבל לצערי התהליכים האלה במדינת ישראל אטיים.
מיקי הרן: דעו לכם: עצם ההסכמה היא פריצת דרך.
מיקי הרן: אני נמצאת בתחום הזה כבר שש שנים, נפגשתי לפני שש שנים עם המדענים הראשיים ועם אנשי משרד התעשייה והמסחר.
מיקי הרן: אז הם לא ראו בזה פוטנציאל, לא מתוך כוונה רעה.
מיקי הרן: כעת יש שינוי גישה, בפירוש.
מיקי הרן: יהיה צורך לעשות התאמה לחוק לעידוד השקעות הון, וזה לא כל כך פשוט.
מיקי הרן: לעניין הקמה במתקנים חצי...
מיקי הרן: – זה נאמר שם, בעיקר בנוגע לרשויות המקומיות, טיפולי פסולת וכו' – זה לא סגור עדיין, סיוע מתקציבי המדען הראשי: יש לנו פגישה אתו בעוד כשבוע או משהו דומה.
מיקי הרן: בין הקריטריונים שלו איתרנו כבר מה מתאים לטכנולוגיות סביבתיות.
מיקי הרן: אני מקווה שתהיה פריצת דרך בתחום.
דניאל מורגנשטרן: מה הסטטוס הכספי של המילה "ייבחנו"?
דניאל מורגנשטרן: אפשר לתרגם את זה לכסף?
מיקי הרן: אני מסבירה לך שזה עדיין בשלב של בחינה.
דניאל מורגנשטרן: ניסו לעשות את זה כשהוא היה המדען הראשי בשנת 1995.
מיקי הרן: אמרתי: בעבר המנכ"לים בכלל לא דנו בכך.
מיקי הרן: היום המצב השתנה.
מיקי הרן: אני לא יודעת כמה זמן יידרש עד שזה יהפוך למציאות.
מיקי הרן: אבל אני יודעת לומר בביטחון מלא: מה שהיה זה לא מה שיהיה.
מיקי הרן: יהיה שינוי.
מיקי הרן: אני לא יודעת אם הכול יהיה לשביעות רצוננו.
מיקי הרן: אני לא יודעת אם מתוך 2.5 מיליארד ש"ח יגיעו 2 מיליארד ש"ח לטכנולוגיות סביבתיות.
מיקי הרן: נראה לי שלא.
ניר בן אהרון: שני החוקים בהכנה, נכון?
ניר בן אהרון: הם בכנסת.
מיקי הרן: אחד בכנסת.
מיקי הרן: אחד בהצעת מחליטים.
יונתן סער: חוק עידוד השקעות הון עובר רוויזיות.
יונתן סער: חוק המו"פ די גמור.
יונתן סער: יש שם תיקונים קטנים.
מל פולישוק-בלוך: הוא לא גמור, הוא גומר את ההיי-טק.
מיקי הרן: בחוק המו"פ הקריטריונים כלליים.
מיקי הרן: זה עניין של רצון.
מל פולישוק-בלוך: זה עניין של החלטה של המדען הראשי.
ניר בן אהרון: שום קריטריון שם לא מדבר על איכות הסביבה.
מיקי הרן: לא, אבל יש קריטריון שהחלטנו, המדען הראשי ואני, שהוא מתאים לאיכות הסביבה.
מיקי הרן: אני לא זוכרת מהו, זה מין משפט כללי.
מיקי הרן: יש מקום להיכנס גם לקריטריונים האלה.
מיקי הרן: זה בהחלטת ממשלה, לדעתי אפשר לשנות את זה.
מיקי הרן: רציתי להתייחס לעוד נושא אחד: ההשקעה בקרנות.
מיקי הרן: נתחיל בפרסומת של בנק לאומי לקרן פסגות.
מיקי הרן: אני אומנם עושה היום פרסומת לחברות ולבנקים, אבל זאת לא הכוונה.
מיקי הרן: בעיתון "מעריב" רואים את הפרסומת שלהם.
מיקי הרן: לטענתם "חברות שתורמות לקהילה ומחלקות דיבידנד" – ובעולם הן נקראות socially responsible investments וכוללות תמיד חברה ואיכות סביבה – "הן בעלות פוטנציאל לתשואה עודפת".
מיקי הרן: זאת מציאות, לא אומרים את זה סתם, כאן מדובר בהשקעות.
מיקי הרן: ההמשך: "ולכן אנו משקיעים בהן".
מיקי הרן: זה במדינת ישראל, המפגרת בנושאי איכות סביבה בסדר גודל של עשר שנים.
מיקי הרן: אחד הבנקים הגדולים במדינה כבר מבין שחברה שדואגת לעניינים חברתיים – והמשמעות של זה היא איכות סביבה, זה תנאי בלתי יעבור, זה אחד התנאים בקרנות – בדרך כלל היא חברה רווחית יותר.
מיקי הרן: יש על כך סטטיסטיקה.
מיקי הרן: אחר כך אגיד לכם גם למה, זה די ברור, אגב.
איתן זילביגר: יש כאן בעיה אחת.
איתן זילביגר: חברות ממשלתיות לא יכולות לחלק דיבידנד בציבור.
איתן זילביגר: זה התנאי שלהן.
מיקי הרן: הדיבידינד הוא החלק שפחות מעניין אותי.
איתן זילביגר: התנאי הוא שאם נותנים, משתתפים.
איתן זילביגר: אני לא יכול לחלק.
איתן זילביגר: נגיד שאני רווחי?
דב באסל: אפשר להפריט.
מיקי הרן: אתה לא יכול לחלק דיבידנד אבל אתה יכול לתרום לקהילה.
איתן זילביגר: זה התנאי שם.
מיקי הרן: זאת הבעיה של בנק לאומי.
מיקי הרן: אני רוצה להראות את ההיבט הסביבתי.
מיקי הרן: נסתכל על קרנות נאמנות שעברו screening – כלומר מי שניהל את הקרן בדק שהוא משקיע בחברה שדואגת לנושאים של איכות סביבה: בשנת 1995 היו שם 12 מיליארד.
מיקי הרן: בשנת 2002 אנחנו כבר מגיעים למספרים גדולים בהרבה, אף שהיתה האטה מסוימת במשק העולמי באופן כללי.
מיקי הרן: גם בתיקי השקעה שאינם קרן נאמנות שבהם נעשה screening זה אותו רעיון בדיוק.
מיקי הרן: גם שם אפשר לראות את הגידול העצום: מ-55 קרנות ל-200 קרנות.
מיקי הרן: אם מסתכלים על החלק מהשוק שהן מייצגות, אפשר לראות שזה 11.27%.
מיקי הרן: פעם הייתי בסיור ב-BMW.
מיקי הרן: הראו לנו את ההשקעה באיכות הסביבה.
מיקי הרן: ההסבר פשוט מאוד: הם החליטו לבדוק לכל ק"ג מוצר, מכונית או מה שזה לא יהיה, כמה הושקע במים, כמה הושקע באנרגיה, כמה פסולת רעילה נוצרה.
מיקי הרן: הם שמו להם למטרה לצמצם זאת.
מיקי הרן: ככל שהם צמצמו ודאי שהם דאגו לאיכות הסביבה: פחות חומר רעיל, פחות שימוש באנרגיה, פחות שימוש במים, פחות שפכים, פחות חומר מסוכן שאצלנו מעבירים לרמת חובב ואצלם למקום אחר – וזה עולה הרבה מאוד כסף.
מיקי הרן: באופן ברור גם הרווחים הולכים ועולים.
מיקי הרן: בעצם זאת התייעלות: בעצם חברה שמתנהלת על-פי עקרונות של איכות סביבה היא יעילה יותר.
מיקי הרן: לכן השינוי אינו מפתיע.
מיקי הרן: כך זה בכל העולם.
מיקי הרן: החברות המצליחות, הגדולות, פחות מזהמות את הסביבה מהחברות שמתנהלות בחצר האחורית.
מיקי הרן: אני מציגה עוד סטטיסטיקה, עוד גרף שהוכן על-ידי ירון ארנון: רואים את גידול בהשקעות לגופים כאלה.
מיקי הרן: אפשר לראות את ההיקפים.
מיקי הרן: בצד שמאל מוצגות הקרנות שעוברות screening.
מיקי הרן: בגרף השני משמאל מוצגות חברות שבהן בעלי המניות דורשים התערבות בנושאי איכות סביבה ונושאים של סביבה וקהילה.
מיקי הרן: בגרף השלישי גם זה וגם זה.
מיקי הרן: בגרף הרביעי זו רק הקהילה בלבד.
מיקי הרן: בסך הכול רואים שעם השנים יש גידול עצום – וזה לא סתם כך: זה כדאי.
מיקי הרן: בשקף הבא אנחנו מראים מה עשה המשרד לאיכות הסביבה בתחומים האלה.
מיקי הרן: קודם כול יש לנו פרויקט קטן אך מוצלח מאוד: אנחנו מנהלים משרד תעשייה, מסחר ותעסוקה קטן משלנו, בהיקפים המתאימים למשרד לאיכות הסביבה.
מיקי הרן: כלומר המענקים שלנו הם 3 מיליון ש"ח –מ-1999 עד 2003; חיברנו את השנים כדי לא להיראות מגוחכים.
מיקי הרן: כמובן, זה כלום, אבל תראו כמה הכלום הזה יכול להביא אתו תוצאות.
מיקי הרן: השקענו ב-28 פרויקטים.
מיקי הרן: אמרנו למפעלים: אם תצמצמו הפסולת הרעילה במקום ותשקיעו כסף, תקבלו מאתנו השלמה קטנה.
מיקי הרן: 23 פרויקטים עשו זאת.
מיקי הרן: המפעלים מצדם השקיעו 16 מיליון ש"ח, הם קיבלו מאתנו 3 מיליון ש"ח.
מיקי הרן: הופחתו 14,500 טון פסולת בשנה.
מיקי הרן: בשנת 2002 בלבד זה היה 6,000 טון.
מיקי הרן: אבל מה שהכי מעניין: סך החיסכון לכלל המפעלים הוא 13 מיליון ש"ח.
מיקי הרן: כלומר רוב המפעלים הרוויחו כסף מהמהלך הזה.
מיקי הרן: זה הולך ומצטבר, כי בדרך כלל זה גם חיסכון בעלויות תחזוקה, רמת חובב, שפכים וכו'.
מיקי הרן: המשמעות היא שאם המדינה עוזרת קצת למפעל הוא משקיע בטכנולוגיות סביבתיות ומביא להתייעלות כלכלית לו עצמו.
מיקי הרן: הכסף הקטן הזה חשוב מאוד, ואנחנו נמשיך בפרויקט הזה גם השנה.
מיקי הרן: בשקף הבא מוצג מרכז ייצור נקי, ואנחנו תומכים בו עם התעשיינים.
מיקי הרן: להערכתי הם צריכים להוביל אותו לבד, אבל בינתיים גם אנחנו שותפים לכך, קצת בכוח אדם ובדרכים כאלה ואחרות.
מיקי הרן: זה בעיקר עוזר להפיץ ידע, בעזרת האינטרנט ובדרכים אחרות, להגביר מודעות לייצור נקי – ייצור שמשתמש בטכנולוגיות סביבתיות.
מיקי הרן: לפעמים גם דברים מאוד פשוטים מתאימים.
מיקי הרן: בשקף הבא מוצג מהו ייצור נקי: גישה סביבתית שכוללת מניעת זיהום סביבתי וצמצום הפליטות שנוצרות במקום.
מיקי הרן: הרעיון הוא לטפל בזה בהתחלה ולא בסוף.
מיקי הרן: בחיפה כימיקלים פשוט שינו את חומר הגלם וכך צומצמו כ-90% של החומרים המזהמים.
מיקי הרן: גם זה קורה לפעמים.
מיקי הרן: מה שעוד מדהים, כמובן, הוא שחומר הגלם שקונים שם עכשיו אינו יקר יותר מחומר הגלם הקודם.
מיקי הרן: זאת גישת המקור, לעומת גישת קצה הצינור.
מיקי הרן: המטרה היא ליצור תועלת כלכלית תוך כדי זה.
מיקי הרן: השקף הבא מציג פרויקט שנתמך על-ידי המשרד לאיכות הסביבה וגם עודד על-ידי המשרד.
מיקי הרן: זאת עוד דוגמה.
מיקי הרן: זהו מפעל שייצר שפכים שמכילים כרומטים, והיה צריך להעביר אותם לרמת חובב.
מיקי הרן: הזרם הזה היה מורכב מ-80% מים, וזה המצב ברוב המפעלים הכימיים: אוספים יחד את כל המים, את כל שפכי הקירור, וכך במקום שיהיו 5% חומר מסוכן יש 100% חומר מסוכן.
מיקי הרן: כי את כל המים שנוספו אי-אפשר להפריד בשלב האחרון.
מיקי הרן: צריך להשקיע אנרגיה, להביא את זה לרמת חובב וכו'.
מל פולישוק-בלוך: למה עושים את זה?
מיקי הרן: לפעמים ככה רגילים כבר 20 שנה ואין סיבה לשנות, אלא אם כן יש או אכיפה או עידוד.
מיקי הרן: אם נותנים למפעל 200,000 ש"ח, פתאום האנשים חושבים שזה לפחות שווה בדיקה.
מיקי הרן: אחרי בדיקה הם מגיעים למסקנה שהם מרוויחים מזה.
מיקי הרן: המדינה מרוויחה וגם הם מרוויחים.
מיקי הרן: במפעל הזה הם הוציאו את המים החוצה מהשפכים.
מיקי הרן: ההשקעה הראשונית שלהם היתה גדולה: 617,000 ש"ח.
מיקי הרן: אומנם זה מפעל גדול, אבל אם מפעל צריך להשקיע סכום כזה במשהו שעובד גם ככה בינתיים – זה בעייתי.
מיקי הרן: צריך מחשבה.
מיקי הרן: בסופו של דבר החזר ההשקעה היה בתוך שלוש שנים.
מיקי הרן: אחר כך זה רווח נקי בכל שנה.
מיקי הרן: אני מגיעה לשקף האחרון: מה אנחנו יכולים לעשות.
מיקי הרן: אתם מבינים שבלי כסף היכולות מאוד מוגבלות.
מיקי הרן: קודם כול, היטל ההטמנה שעליו דיברתי; הוא בפירוש יגרום לעידוד טכנולוגיות לטיפול בפסולת.
מיקי הרן: זאת רק דוגמה לסוג חקיקה שאנחנו מייצרים והיא גורמת לשינוי בשוק.
מיקי הרן: בעצם כל החקיקה הסביבתית גורמת לשינוי בשוק, אבל אלו דוגמאות מהזמן האחרון.
מיקי הרן: תחום אחר: החלטות הממשלה כמו עידוד אנרגיה ירוקה – ועדת ענבר, שקובעת תקן לשפכים.
מיקי הרן: אומנם העניין הזה עבר באופן חלקי בחוק ההסדרים, יש התנגדויות, צריך לכתוב את התקנות, אבל בסך הכול ועדת ענבר קובעת שהשטחים יצטרכו להיות מטופלים.
מיקי הרן: המשמעות היא השקעות סביבתיות.
מיקי הרן: תקן בוצות: הרעיון הוא להביא את הבוצה לרמה הכי נקייה ולהשתמש בה לחקלאות.
מיקי הרן: גם התקן הזה יגרום להשקעה מסוימת.
מיקי הרן: יש הערכה של ההשקעה הזאת: נדרשים כ- 400 מיליון ש"ח בסך הכול במשך השנים, כדי לטפל בבוצות.
מיקי הרן: המרכז לייצור נקי – זה דבר שאנחנו תומכים בו.
מיקי הרן: כפי שהראיתי הסיוע לתעשייה להפחתת פסולות מייצר תזוזה בעזרת 3 מיליון ש"ח.
מיקי הרן: בעצם כל חקיקה שלנו מסייעת לקידום טכנולוגיות סביבתיות.
מיקי הרן: אסיים כאן.
מיקי הרן: הצלחתי, כך אני מקווה, להסביר שהנושא של השקעה בטכנולוגיות סביבתיות הוא win-win situation.
מיקי הרן: המדינה זוכה מזה, איכות הסביבה יוצאת נשכרת, המפעלים יוצאים נשכרים, המדינה יוצאת נשכרת – כי בדרך כלל זה יצוא.
מיקי הרן: אנחנו צריכים למצוא את הדרך הנכונה לתמוך בכך.
מיקי הרן: הדרך הנכונה לתמוך היא בחוק עידוד השקעות הון, הכסף של המדען הראשי, הגדלת התקציב במשרד לאיכות הסביבה, החקיקה, האכיפה – כל התחומים האלה יזיזו אותנו בכיוון הנכון.
מיקי הרן: היום במכון התקנים מדברים על תקן.
מיקי הרן: כשכתוב Screen mutual funds – הרי מישהו צריך לקבוע לכך תקן.
מיקי הרן: לא כל חברה יכולה לטעון שהיא כזאת.
מיקי הרן: יש או תקן או כל מיני שיטות.
מיקי הרן: שמענו הרצאה ממנהל של קרן כזאת.
מיקי הרן: הם בנו כלי פיננסי מוגדר לבדיקת ההשקעה.
מיקי הרן: שמענו עוד שחברות שצריכות לצאת לבורסה, שוקלים לחייב אותן גם בדיווח סביבתית.
מיקי הרן: שמענו את זה מהאוצר.
מל פולישוק-בלוך: מה בנוגע לביטוח סביבתי?
מל פולישוק-בלוך: חשבתם על זה?
מיקי הרן: אנחנו לא יכולים לחשוב על ביטוח סביבתי.
מיקי הרן: הוא קיים בעולם.
איתן זילביגר: יש כמה חברות בארץ שיש להן ביטוח סביבתי.
מל פולישוק-בלוך: אני עובדת על הצעת חוק בנושא הזה, כדי לחייב בביטוח סביבתי.
איתן זילביגר: לדעתי החברה שלנו היא אחת החברות היחידות בארץ שיש להן ביטוח אקולוגי מתמשך.
מל פולישוק-בלוך: אז הייתי רוצה שתעזור לי בעניין הזה.
מל פולישוק-בלוך: יש לי כבר טיוטה.
איתן זילביגר: אגב, זה הזמן הנכון.
איתן זילביגר: כי עד היום היתה חברה אחת בעולם שהיה לה ביטוח אקולוגי מתמשך.
איתן זילביגר: היום יש חמש חברות בעולם.
איתן זילביגר: אנחנו יוצאים למכרז עולמי לביטוח כזה.
איתן זילביגר: נדמה לי שאנחנו לא היחידים בארץ, אבל אנחנו אחד הבודדים בארץ.
מל פולישוק-בלוך: אשמח אם תהיה אתי בקשר.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לקדם את זה.
אלי שטרן: ההבחנה היא בין ביטוח למקרה של תקלות – ובזה יש הרבה חברות – לבין ביטוח סביבתי מתמשך.
אלי שטרן: בתחום הזה יש מעט מאוד חברות.
אלי שטרן: אגב, הביטוחים האלה יקרים מאוד.
איתן זילביגר: אבל הסיכון גדול בהרבה.
מיקי הרן: חברות בין לאומיות עושות זאת, כמו ISO14,000.
מיקי הרן: יש עוד נושא אחד שאני רוצה להזכיר: המשרד, למרות התקציבים הקטנים שלו, מקיים זו השנה השלישית תערוכה בנושא טכנולוגיות סביבתיות.
מיקי הרן: השנה היא תתקיים בתאריכים 8-10 ביוני בגני התערוכה.
מיקי הרן: יש שם מציגים מגרמניה, מאוסטריה, מאיטליה, מהארץ.
מיקי הרן: בימים האלה יהיו הרבה כנסים סביבתיים, שיעסקו בכל מיני נושאים: תעשיה ואיכות סביבה, בריאות ואיכות סביבה, פרס השרה לנושאים שונים.
מיקי הרן: אלו יהיו שלושה ימים של פעילות, שיקדם להם כנס של נציבות אירופה בישראל, שגם הוא יהיה במקביל באותו זמן.
מיקי הרן: גם זה דורש תקציב: לקיים תערוכה כזאת.
מיקי הרן: גם לכך נרתם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אני חייבת לציין זאת, ונתן סכום כסף כדי להביא מחוץ-לארץ קניינים ומציגים לתערוכה.
אופירה אילון: יש גם כנס טכנולוגיות סביבתיות.
מיקי הרן: נכון, יש כנס ספציפי בתחום הזה.
מל פולישוק-בלוך: אם קודם אמרתי שיש נסים, אולי אכפיל את זה.
מל פולישוק-בלוך: צריך לשבח את המדיניות, את הגישה, נתחיל מזה.
מל פולישוק-בלוך: נדבר מייד על איך מיישמים את הדברים, יש הבדל בין מדיניות לבין יישום.
מל פולישוק-בלוך: אבל לפחות המדיניות נכונה, וזה כבר צעד ראשון קדימה.
מל פולישוק-בלוך: עצם החשיבה האסטרטגית שפיתוח סביבתי יכול להוות מנוף כלכלי היא נקודת מוצא חשובה.
מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שהיא קיימת במשרד לאיכות הסביבה ושאתם מבינים את החשיבות של העניין.
מל פולישוק-בלוך: לצערי הרב, ואני אומרת את זה מעל הרבה במות, בכנסת ובכל מקום, הממשלה כממשלה לא מבינה את זה.
מל פולישוק-בלוך: המאבק על התקציב האחרון מוכיח את זה.
מל פולישוק-בלוך: ראיית הנושא הזה כנושא כלכלי – זה לא הופנם בממשלה.
מל פולישוק-בלוך: כשאני אומרת "ממשלה" אני מדברת באופן כללי ובמיוחד באוצר.
מל פולישוק-בלוך: וגם במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
מל פולישוק-בלוך: אחד הוויכוחים העיקריים שיש לי עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מאז נכנסתי לתפקידי הוא אופן חלוקת הכסף.
מל פולישוק-בלוך: הכסף האזרחי למו"פ – רוב רובו, כמעט כולו, נמצא במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
מל פולישוק-בלוך: זאת חלוקה מאוד לא נכונה.
מל פולישוק-בלוך: יש מדענים ראשיים בכל משרדי הממשלה, יש מכוני מחקר, ואין להם כסף.
מל פולישוק-בלוך: כסף יש במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
מל פולישוק-בלוך: אני לא נגד התייעלות וחיבור כל המשאבים יחד, אבל אם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מחלק כמעט את כל הכסף לאלקטרוניקה ולתשתיות תקשורת – ושוב, שלא תבינו אותי לא נכון אני לא נגד זה אבל זה על חשבון כל מיני דברים אחרים – כנראה משהו לא בסדר.
מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שהתחלתם בדיאלוג הזה.
מל פולישוק-בלוך: אני רק מקווה שהוא יניב פירות.
מל פולישוק-בלוך: אני יותר סקפטית ממך.
מיקי הרן: אגיד לך, פעם לא היו מוכנים לשמוע.
מיקי הרן: זה הבדל גדול.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לך שנפגשתי עם מי שאפשר במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
מל פולישוק-בלוך: כולם מוכנים לשמוע.
מל פולישוק-בלוך: הם באמת יותר מנומסים מאחרים, אולי.
מל פולישוק-בלוך: מה יצא מזה, אלוהים יודע, אני לא.
מל פולישוק-בלוך: כרגע אני לא מרוצה מהמצב.
מל פולישוק-בלוך: צריך להפעיל עוד לחצים, ואני מוכנה לעזור בכך, או שנצטרך לפעול בחקיקה.
מל פולישוק-בלוך: כשרק המדען הראשי קובע את הקריטריונים, מה עושים ב-1.5 מיליארד ש"ח, שזה כמעט כל המו"פ במדינת ישראל – זה לא מצב נכון לדעתי.
מל פולישוק-בלוך: היה צריך להיות מולמו"פ.
אלי שטרן: מועצה לאומית, שתקבע סדר עדיפויות שונה.
מל פולישוק-בלוך: זה מתעכב, כבר עברו ארבעה חודשים.
מל פולישוק-בלוך: זה היה צריך להיות על-פי חוק.
מל פולישוק-בלוך: היה צריך גורם לאומי כלשהו שיקבע סדר עדיפויות.
מל פולישוק-בלוך: יש גם ועדת שרים לענייני מדע.
מל פולישוק-בלוך: אני מתייחסת יותר להיבט של מו"פ גם משום שזה המנדט שלנו אבל בעיקר משום שזו נקודת המוצא לכל הטכנולוגיות שעליהן אנחנו מדברים.
מיקי הרן: אני בעד לחץ כמה שיותר.
מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה לפגוע בך, חלילה, לא זאת הכוונה שלי.
מל פולישוק-בלוך: אבל כשמדובר על 3 מיליון ש"ח בשנתיים וחצי לתמיכה בתעשיות בתחום הזה – לא רציתי לצחוק, אבל זה לא רציני.
מל פולישוק-בלוך: ואני לא באה בטענות.
מיקי הרן: אני מביאה את זה כדוגמה מה הכסף הקטן הזה יכול לעשות.
מיקי הרן: תארו לכם, אילו זה היה פי עשרה?
מל פולישוק-בלוך: בתחילת דברי דיברתי על מסה קריטית, וכאן זה אפילו לא המ"ם של המסה.
מל פולישוק-בלוך: צריך לשנס כאן מותניים, לפעול יחד, ללחוץ.
מיקי הרן: ביום חמישי יש ישיבה של ועדת הכספים בנוגע לכספים שנלקחו.
מיקי הרן: נותנים למנכ"לים אפשרות להתבטא.
מל פולישוק-בלוך: יש מי שמעוניין להתבטא לפני שהמנכ"לית עוזבת?
מיקי הרן: אני מתנצלת, אני חייבת לעזוב.
מל פולישוק-בלוך: תני לנו עוד חמש דקות.
מל פולישוק-בלוך: נשמע את פרופ' אבנימלך.
יורם אבנימלך: אני אישית אופטימי מאוד.
יורם אבנימלך: בפתח החוזר שחולק לכם אנחנו מאחלים ליושבת-ראש שתבריא, וזה מומש.
יורם אבנימלך: אולי גם לשאר יש סיכוי.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לאחל לשרה שתבריא.
מל פולישוק-בלוך: זה הכי חשוב.
מיקי הרן: גם כך היא נלחמת.
מל פולישוק-בלוך: אני יודעת, אני מכירה את השרה הזאת יותר מ-20 שנה.
מל פולישוק-בלוך: אני יודעת כמה היא מסוגלת להילחם ולהשמיע את קולה.
מל פולישוק-בלוך: עכשיו שנאלם קולה, זה משפיע, לצערי.
מל פולישוק-בלוך: לכן אנחנו צריכים עוד לעזור עוד יותר, כדי להשמיע את קולה, שכרגע חסר לה.
מל פולישוק-בלוך: נאחל לה בריאות.
יורם אבנימלך: אני חוזר לענייננו.
יורם אבנימלך: קודם כול, אני רוצה לחזק את דברי ד"ר הרן.
יורם אבנימלך: אנחנו מדברים כאן על פוטנציאל מאוד משמעותי לכלכלה הישראלית.
יורם אבנימלך: מדובר כאן על שוק עולמי של 500-600 מיליארד דולר.
יורם אבנימלך: אנחנו מדברים על מוצר שלמשק הישראלי יש הרבה יתרונות ממנו.
יורם אבנימלך: במסמך שהעברנו, לא לכולם, לצערי, דובר על כך שאפשר לקבל נניח 1% מ-500 מיליארד ש"ח: זה 5 מיליארד ש"ח.
יורם אבנימלך: אבל נניח שנקבל רק מיליארד אחד נוסף.
יורם אבנימלך: כבר היום אנחנו מייצאים כ-200.
יורם אבנימלך: זה הרבה כסף.
יורם אבנימלך: אפשר, בטווח שנים לא רבות, להגיע לתוספת של מיליארד ש"ח ביצוא.
יורם אבנימלך: זה אומר תוספת של כ-30,000 מקומות עבודה נטו במערכת.
יורם אבנימלך: כלומר מדובר על פוטנציאל כלכלי חשוב מאוד.
יורם אבנימלך: יש לנו יתרונות, יש לנו סיכויים, אבל צריך לפעול.
יורם אבנימלך: ואנחנו פועלים כבר הרבה שנים.
יורם אבנימלך: המשרד התחיל לפעול בתחום הזה עוד מוקדם ממה שאמרה ד"ר הרן.
יורם אבנימלך: אגף הטכנולוגיות הסביבתיות במכון היצוא הוקם על-ידי המשרד לאיכות הסביבה.
מל פולישוק-בלוך: ד"ר הרן, אני רוצה לשאול אותך: דיברת על המגעים שלך עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
מל פולישוק-בלוך: מה עם משרד האוצר בהקשר הזה?
מל פולישוק-בלוך: מה הגישה שלו?
מל פולישוק-בלוך: ראינו את התוצאות.
מל פולישוק-בלוך: יש הידברות?
מיקי הרן: גיליתי שככל שהאדם צעיר ומשכיל יותר הוא פתוח יותר לנושאים של איכות הסביבה.
מיקי הרן: באוצר יש הרבה ילדים צעירים ומשכילים, וכבני אדם בודדים הם מאוד פתוחים לנושאים של איכות סביבה ולקשר הכלכלי לנושא.
דניאל מורגנשטרן: באוצר זה בדיוק הפוך, אני לא יודע למה.
מיקי הרן: זה הניסיון שלי, נשאלתי לדעתי, זאת דעתי.
מיקי הרן: זה בהיבט האישי של כל אחד ואחד מהם.
מיקי הרן: עכשיו יש דברים שנקבעים כמדיניות.
מיקי הרן: הממשלה צריכה להחליט, היא מכתיבה.
מל פולישוק-בלוך: הממשלה שלנו החליטה על פיתוח בר-קיימא.
מל פולישוק-בלוך: זאת החלטה מרחיקת לכת.
מל פולישוק-בלוך: הופתעתי כשראיתי שהכותרת היא "החלטת ממשלת ישראל".
מל פולישוק-בלוך: זה הדהים אותי.
מיקי הרן: אולי לא הבינו.
מל פולישוק-בלוך: יכול להיות, כך גם עם חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.
דב באסל: זאת לא סתם החלטה.
מיקי הרן: זאת החלטה מאוד חשובה.
מל פולישוק-בלוך: האם אתם עומדים על יישום ההחלטה הזאת?
מיקי הרן: ראש הממשלה בכבודו ובעצמו קם ואמר שזאת החלטה חשובה, שהוא תומך בה.
מיקי הרן: הוא אפילו ביקש מאתנו לקצר את לוח הזמנים כדי שיוכל לראות תוצאות בזמן סביר ולא משהו ארוך טווח.
מיקי הרן: כל המשרדים ששותפים בוועדת המנכ"לים שעוסקת בזה הגישו ניתוח של תוכנית העבודה שלהם בהיבט של sustainable development.
מיקי הרן: לא כולם הגישו את כל התוכנית, אבל לדעתי זאת התקדמות מיוחדת במינה, חשובה, ובעלת משמעות אדירה בטווח הארוך.
מיקי הרן: זאת הסתכלות במשקפיים אחרות על תוכנית העבודה.
מיקי הרן: זה לא חזון אחרית הימים במובן הזה שלא ראינו את האוצר שותף בתחום הזה.
מיקי הרן: אבל במשרד התשתיות הלאומיות פועלים.
ירון ארנון: עושים שם עבודה היום.
מיקי הרן: עכשיו עושים.
מיקי הרן: ירון ארנון שותף לכך.
מיקי הרן: אני צריכה לעזוב, ואני מקצרת בדברי וזה יוצא לא טוב – וחבל, כי הנושא חשוב.
מיקי הרן: בנושא של sustainable development לקחנו יועצים פרטיים ונתנו אותם למשרדים, והמשרדים עושים בהם שימוש.
מיקי הרן: לדעתי זאת אחת ההחלטות החשובות מבחינת איכות הסביבה שהממשלה החליטה.
מיקי הרן: זאת ההרגשה שלי.
מיקי הרן: גם אם התוצאה לא תהיה מחר בבוקר, תהיה לך תוצאה בטווח של שנתיים, באופן ברור.
מל פולישוק-בלוך: ההחלטה מצוינת, תהיה התקדמות.
מל פולישוק-בלוך: אבל הזכרתי קודם את התחנה הפחמית באשדוד.
מל פולישוק-בלוך: איך להגיד זאת בצורה לא בוטה?
מל פולישוק-בלוך: זה בסתירה.
מל פולישוק-בלוך: קחו את אותו הכסף ותשקיעו.
מיקי הרן: 1.2 מיליארד דולר.
מל פולישוק-בלוך: תשקיעו באנרגיות שאתם מדברים עליהן, שלא יהיו 2% בחמש שנים.
מל פולישוק-בלוך: אין לכם אפשרות לעצור החלטה כזאת?
מל פולישוק-בלוך: לא באופן פוליטי, אלא כמשרד?
מיקי הרן: יש החלטת ממשלה.
מיקי הרן: אני חייבת להיות שותפה לה.
מיקי הרן: אבל צריך לראות מה נעשה בשטח: היה בג"ץ של עמותת אדם, טבע ודין, וניסינו להכניס לשם את עמדתנו בתוך עמדת הממשלה.
מיקי הרן: אך בית המשפט העליון, בצדק – אף שהוא שלח אותם לעשות שיעורי בית והשופטת דורנר אמרה שנכנסה לאתר של המשרד לאיכות הסביבה וראתה שם כמה נושאים שהיא לא שומעת עליהם התייחסות – בכל זאת אמרו: יש החלטת ממשלה.
מיקי הרן: הדבר היחיד שביקשו הוא שיהיה דיון בנושא הזה בוועדות התכנון.
מיקי הרן: משרד התשתיות הלאומיות היה אמור לתת תוכנית אב לאנרגיה.
מיקי הרן: זה מה שהמועצה הארצית דרשה.
מיקי הרן: היא ביקשה תוכנית אב לאנרגיה כדי לראות איך בתוך זה משתלבת תחנה פחמית, כמו בכל מדינה מתוקנת.
מיקי הרן: הם לקחו חבורה של יועצים.
מיקי הרן: אנחנו יושבים בוועדת הליווי והיועצים, אם שואלים אותם, אומרים שלא צריך תחנת כוח פחמית.
מיקי הרן: צריך לשאול אותם את זה.
מיקי הרן: הם לא נשכרו לעשות את העבודה הספציפית הזאת אך לדעתם ניתן לחסוך 20% בצריכת החשמל, ואם כן – אפשר לדחות את ההחלטה על תחנת הכוח.
מיקי הרן: זה לא התקבל.
מיקי הרן: החלטת הממשלה קיימת.
מיקי הרן: נותר רק לראות אם יהיה דיון.
מיקי הרן: המועצה הארצית העבירה את הדיון לות"ל.
מיקי הרן: במועצה הארצית יהיה דיון.
מיקי הרן: יש יום עיון, נדמה לי שהוא יתקיים בטכניון, כך הבנתי.
מיקי הרן: בכל אופן יהיה דיון במועצה הארצית בנושא משק החשמל של המדינה, ויותר מזה אני לא יכולה.
מיקי הרן: היא מחייבת.
מל פולישוק-בלוך: לפני שאת הולכת, ד"ר הרן, דניאל מורגנשטרן מבקש לומר משפט אחד.
דניאל מורגנשטרן: מי שבוחן את התפתחות התעשיות והטכנולוגיות הסביבתיות בישראל בעשור האחרון, וד"ר הרן נמצאת טוב בתמונה, יכול לראות דבר מאוד מעניין: הן עובדות ליצוא.
דניאל מורגנשטרן: התמורה שהמשק הישראלי מקבל מבחינת איכות הסביבה – אני לא רוצה לומר שהיא שואפת לאפס אבל היא בשיעור נמוך מאוד.
דניאל מורגנשטרן: זה מצער מאוד.
מל פולישוק-בלוך: זה קורה בכל תחום.
דניאל מורגנשטרן: בעניין הזה אנחנו פשוט אור לגויים.
דניאל מורגנשטרן: הערה שנייה: היטל ההטמנה לא יפתור את הבעיה.
דניאל מורגנשטרן: מה שיפתור את הבעיה הוא אם משק הפסולת המוצקה יהפוך למשק סגור בכל רשות.
מיקי הרן: זה לא בתחומי אבל אתה צודק.
דניאל מורגנשטרן: זה יהפוך את המחזור לכדאי כלכלית.
יונתן סער: 25 ש"ח.
מיקי הרן: נכון, יונתן סער מזכיר עוד דבר שלא אמרתי.
מיקי הרן: המשרד לאיכות הסביבה נתן לאורך השנים 25 ש"ח לכל טון ממוחזר אם העירייה עברה את הסף של 20% מחזור.
מיקי הרן: זה עדיין המצב.
מיקי הרן: אני אומרת את זה בזהירות כי עם כל הקיצוצים אני מקווה שנוכל לעמוד בכך.
מיקי הרן: אני עוזבת.
מיקי הרן: תודה.
מל פולישוק-בלוך: תודה לך.
יורם אבנימלך: הייתי בתחילת דברי.
יורם אבנימלך: אני מבקש להמשיך.
מל פולישוק-בלוך: אני מצטערת, בבקשה.
יורם אבנימלך: חשוב לדחוף את הפוטנציאל הכלכלי של פיתוח תעשיות סביבתיות ליצוא.
יורם אבנימלך: דניאל צודק, זה מתפתח לבד, אבל אנחנו בתחרות קשה עם מדינות אחרות.
יורם אבנימלך: כבר ראינו כאן את טבלת השקעה של המדינות האחרות בטכנולוגיות האלה.
יורם אבנימלך: אם לא נדחף את זה, נפסיד את חלון ההזדמנויות.
יורם אבנימלך: חלון ההזדמנויות אינו אין-סופי.
יורם אבנימלך: כבר היום אנחנו במצב קשה.
יורם אבנימלך: יש סדרה של נושאים שמקשים על פיתוח טכנולוגיה סביבתית.
יורם אבנימלך: קודם כול, אין תמיכה במו"פ המיועד לזה.
יורם אבנימלך: יש כאן בעיה.
יורם אבנימלך: הוזכר כאן חוק המו"פ, ואני מקווה שזה יסתדר.
יורם אבנימלך: חשוב לקדם וללחוץ על משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שיתמוך ייעודית במו"פ סביבתי.
יורם אבנימלך: שנית, כשמישהו מפתח טכנולוגיה קשה לו מאוד לממש את הטכנולוגיה בארץ.
יורם אבנימלך: אם תסתכלו על רוב המכרזים, ברובם כשמישהו רוצה להקים מתקן סביבתי לתעשייה, למפעל עירוני או לרשות ממשלתית, דורשים ידע מוכח.
יורם אבנימלך: תעשיין ישראלי שפיתח את הידע אינו יכול להשתתף במכרז כזה.
יורם אבנימלך: זה בניגוד לארצות אחרות.
מל פולישוק-בלוך: הכוונה למכרז של רשויות מקומיות?
יורם אבנימלך: מכרז ישראלי, של ממשלת ישראל, דורש שיהיה ניסיון מוכח מוקדם כדי להשתתף.
מל פולישוק-בלוך: מי מוציא את המכרזים?
יורם אבנימלך: ממשלת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: האוצר, המשרד לאיכות הסביבה?
מל פולישוק-בלוך: מי מוציא?
יורם אבנימלך: מוציאים את המכרזים המשרדים השונים או הרשויות השונות.
דניאל מורגנשטרן: מנהלות.
יורם אבנימלך: בארצות הברית יש דבר הפוך.
יורם אבנימלך: ה-EPA בארצות-הברית, המשרד לאיכות הסביבה האמריקני, מחייב שכ-20% מהפרויקטים יהיו פרויקטים אמריקניים.
יורם אבנימלך: אנחנו מציעים קודם כול להוריד את הדרישה הזאת במכרזים, ולהיפך: לתת במכרז 10 נקודות לחברה ישראלית.
מל פולישוק-בלוך: מה בדיוק הדרישה?
יורם אבנימלך: שיהיה ידע, שיהיה ניסיון קודם מוכח.
יורם אבנימלך: אם חברה ישראלית פיתחה תהליך, לפני שהיא תוכל להקים כאן מפעל היא צריכה להפעיל אותו בגרמניה כדי להתמודד כאן על מכרז.
מל פולישוק-בלוך: בעניין הזה יש לי מאבק ארוך בתחום ההיי-טק.
מל פולישוק-בלוך: יצאתי בהכרזה בעניין זה, וזה גם קיבל כותרת לא רעה.
מל פולישוק-בלוך: לטענתי המכרזים שהאוצר מוציא, דיברתי על היי-טק ואני רואה שזה גם בתחום הזה, מוטים כלפי הכלכלה בחוץ-לארץ.
מל פולישוק-בלוך: הם מאוד מעודדים את הכלכלה הגרמנית.
מל פולישוק-בלוך: דיברתי על מכרז ספציפי שהוציאו, מכרז ענקי של 300 מיליון ש"ח לשדרוג מחשבים.