GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמי שוחט: יש ייחודיות, כמו שהוצג במדינת ישראל מבחינת האפשרויות שיש, ומרוכזים במשרד הבריאות מאגרי מידע שיכולים לאפשר לנו לעשות מחקרים.
תמי שוחט: אני חושבת שממה שאמרו, יש צורך במחקר, הוא ארוך טווח, דורש תקציבים מרובים, אבל אם לא נתחיל היום, אז גם נעמוד עוד עשר שנים ונגיד שלא התחלנו כי חשבנו שזה ייקח הרבה זמן.
תמי שוחט: אם זה ייקח 20 שנה או 30 שנה, אם נתחיל היום לעקוב אחרי תגובות, ולעשות עבודה עם הכלים שיש לנו, אני חושבת שנוכל לבוא עם תשובות, וגם אם יהיה מקרה כמו עם הגזזת, שזה מקרה לגמרי אחר, לפחות יהיו לנו הכלים שנוכל לאתר אתם.
תמי שוחט: מכיוון שהכוחות והאפשרויות מרוכזים במשרד הבריאות, צריכה להיות המלצה מהוועדה, שלמרות שאמרת קודם שהוועדה הבין משרדית תחליט, ואנחנו לא נוגעים בזה, צריכה לבוא המלצה מכאן שתוביל את זה, למי שיש לו את הכלים לעקוב אחרי בריאות האוכלוסיה במשרד הבריאות.
ענת מאור: נציגת המשרד לאיכות הסביבה בבקשה:
שיאלה קנדל: יש לי כמה נקודות שהייתי רוצה להשיב לד”ר ריכטר, ההשוואות של ד”ר ריכטר בנושא של קרינה אלקטרומגנטית לקרינה מייננת שהיא קרינה שבה יש תאוריה שכל חשיפה גורמת לסרטן, כי אין סף.
שיאלה קנדל: אנחנו מדברים על חשיפה לינארית, היא שונה בתחום של הקרינה הבלתי מייננת.
שיאלה קנדל: אנחנו נכנסים פה בתחום של הקרינה הבלתי מייננת, עד ליום זה ידוע שמדובר על ספים לחשיפה, מתחת לספי החשיפה, אין סכנה לבריאות הציבור.
שיאלה קנדל: בנושא התקינה הבינלאומית, התקן שאומץ במשרד לאיכות הסביבה במדינת ישראל, הוא תקן שאומץ על ידי ארגון הבריאות העולמי כפי שהזכרתי קודם.
שיאלה קנדל: התקן הזה לוקח בחשבון פקטורי ביטחון שמטרתם בדיוק להגן על הנושא שהועלה קודם.
ענת מאור: זה אמרת כבר קודם, בכל זאת להערתו של נציג התמ"ס, האם יש תקנים שונים ויש צורך במיפוי?
שיאלה קנדל: אני רוצה להתייחס קודם לילדים שהועלו קודם כאוכלוסייה רגישה.
שיאלה קנדל: בתקנים הבינלאומיים האלה, אנחנו מדברים על פקטורי ביטחון שהם 50 לאוכלוסיה רגישה , זקנה, ילדים וכל האוכלוסיות האחרות.
שיאלה קנדל: בפועל, רמות החשיפה הסביבתיות, שאליהם נחשף הציבור הרחב, הם אחוזים בודדים מהתקן הזה שכבר לוקח בחשבון פקטורי ביטחון.
שיאלה קנדל: כך שאנחנו נמצאים באחוז או שני אחוז מהתקן פלוס 50 מנו.
שיאלה קנדל: כלומר, אנחנו נמצאים ברמות חשיפה כמעט אפסיות, לקרינה אלקטרומגנטית מאנטנות, ולזה רציתי להתייחס כשאמרת, נוציא את האנטנות הסלולאריות מאזורי מגורים.
שיאלה קנדל: אני חושבת שבגלל שהפאניקה הציבורית בנושא הזה גורמת לכך שאנשים אומרים, אנחנו לא רוצים לדעת את הנתונים של הקרינה באזור, אנחנו פשוט לא רוצים סיכון בכלל, אנחנו רוצים 0 סיכון.
שיאלה קנדל: 0 סיכון, נכון להיום, בכל טכנולוגיה בעולם, פשוט לא קיימת.
שיאלה קנדל: אנחנו יכולים להוריד את רמת הסיכון, ואנחנו חושבים שרמה של אחוז או שני אחוז מ"איקנירט", שהם רמות חשיפה לאנטנות סלולאריות, הם רמות מאד נמוכות, שמספקות פקטור ביטחון מספק.
שיאלה קנדל: בנושא המכשור של הטלפון הסלולארי, נכון להיום, מה שידוע לנו על האזנייה, סותר בפירוש את המחקר הבריטי.
שיאלה קנדל: המחקרים שנעשו באנגליה על ידי חוקרים של ה- NRPB, מחקרים בארצות הברית, מחקרים שנעשו על ידי פורום היצרנים של הטלפונים הסלולאריים, מוכיחים בדיוק הפוך.
שיאלה קנדל: נכון להיום, אני בודקת את הממצאים מאנגליה, וכשיהיו לי תשובות חד משמעיות, ברור שכולם בפורום הזה יקבלו וגם הציבור הרחב ידע בדיוק מה התוצאות.
שיאלה קנדל: אני רוצה להגיד שזה קצת חוסר אחריות לגרום לפאניקה ציבורית שהוא נמצא בו היום ללא בסיס מדעי מושתת בנושא.
פנחס אינצינגר: יש בדברים שלך סתירה, אין לך את הנתונים.
שיאלה קנדל: לפי הנתונים של הדוח מאנגליה.
פנחס אינצינגר: יש לך את הדוח?
שיאלה קנדל: לא, אני אמרתי לכם.
פנחס אינצינגר: אז אין על מה לדבר.
פנחס אינצינגר: זה הדוח היחידי ששולל, ועד שלא תנתחי אותו, אין על מה לדבר, את מדברת בצורה כזו פסקנית על דברים שהייתי מציע קצת צניעות.
פנחס אינצינגר: יש כאן אנשי מדע שהתייחסו מאד בצניעות לתקנים ולדברים, ואת מדברת בצורה כל כך פסקנית שהייתי אומר שאת עושה קצת עוול לנושא הבטיחות.
פנחס אינצינגר: לא נראה לי שיש מקום לפסקנות הזו כאן, כי האחריות היא גדולה מאד.
שיאלה קנדל: קיבלתי את ההערה.
שיאלה קנדל: האחריות מאד גדולה, ואני לוקחת את התפקיד הזה כתפקיד מאד אחראי.
שיאלה קנדל: לכן התקנת אנטנות, בצורה הכי פשטנית להגיד, נכון שזה נראה מאד לא הגיוני, ככל שיהיו יותר אנטנות באזורי מגורים, רמת הקרינה מהאנטנות הללו תהיה יותר נמוכה כי ההספקים יהיו יותר נמוכים.
שיאלה קנדל: רציתי להבהיר לפורום את זה.
שיאלה קנדל: בנושא הטלפון הסלולארי, שוב רמות החשיפה, על פי ממצאים עולמיים מטלפונים סלולאריים, עומדות בתקנים על כל פקטורי הביטחון.
שיאלה קנדל: לכן, אני מקבלת את ההערה, צריך לקחת בזהירות אבל מצד שני צריך לא לגרום לפאניקה ציבורית בנושא.
אלי ריכטר: אני מסתייג מהרבה מהדברים שאמרת.
ענת מאור: אנחנו מתחילים לסכם את הישיבה, חבר הכנסת איתן בבקשה:
מיכאל איתן: דברי מכוונים אליך, כי אני שואל את עצמי, מה התפקיד שלנו כוועדת כנסת.
מיכאל איתן: יש לנו מצד אחד חתכים שונים מהציבור, שכל אחד, באופן הכי טבעי מייצג את הצד שלו, ובעצם מה הציבור מחכה מאתנו, האם אנחנו יכולים לבוא היום לציבור ולהגיד משהו בעניין הזה?
מיכאל איתן: אני חושב שזו חובתנו, ואני אגיד גם מה אנחנו יכולים לעשות בהתחשב בזה שאנחנו לא גוף מקצועי.
מיכאל איתן: לדעתי נקודת המפתח היא, שלאחר ששמענו כאן את כל הערות האזהרה, ומאחר שמדובר בנושא שעומד להתפתח בצורה אדירה כי דרך הסלולאר עומדים לבצע מגוון אדיר של פעילויות.
מיכאל איתן: אנחנו רואים את הטכנולוגיה המתפתחת, את הסלולאר כמכשיר לקניה לעדכון, לקבלת מידע, זה יהיה צמוד לאוזן, מי יודע אם יום אחד זה לא יושתל אלינו.
מיכאל איתן: זה יגיע זה מתקרב עוד ועוד, אמצעי התקשורת מתקרבים, עכשיו כבר מחזיקים אותם.
מיכאל איתן: יש כלה שמחזיקים יום שלם את האזנייה או את הדיבורית.
מיכאל איתן: השאלה היא, יש סימני אזהרה, יכול להיות שזה מוגזם ולא נכון.
מיכאל איתן: יכול להיות שבעוד עשר שנים יגידו מי אלה האידיוטים האלה שלא שמו לב, והיו סימני אזהרה, ואז אני שואל את עצמי, מה יגידו על מיכאל איתן שיושב בוועדה ושמע סימני אזהרה, אבל מצד שני הוא יודע שאי אפשר לעצור את הטכנולוגיה הזו משום שהיא חובקת עולם.
מיכאל איתן: אפילו אם אני אתקין תקנות, לא בטוח שהציבור יעמוד בהם.
מיכאל איתן: המסקנה שלי היא לקחת אמצעי זהירות, כלומר להבין שאני כנראה לא יכול לחיות בלעדי זה, אבל לפחות לשים את אמצעי הזהירות, ולהגיד לאנשים, בואו נשתמש בזה בצורה הכי פחות מזיקה.
מיכאל איתן: מה הנחיות שאני אומר לציבור?
מיכאל איתן: איך אני אומר לציבור תשתמש בזה בצורה הכי פחות מזיקה?
מיכאל איתן: מדובר כאן על עניין התקנים והמחקרים, זה הרשות המבצעת.
מיכאל איתן: אני חושב שבהחלט יש מקום, שהכנסת תקצה תקציב מסוים לוועדה, ושהוועדה תפרסם גילוי עת שלה משל עצמה, תוך הסתמכות במומחים מקצועיים עצמאיים, שהוועדה הזו תיקח.
מיכאל איתן: אני לא מדבר על מחקרים, אני מדבר על האם אנחנו נותנים היום לציבור במדינת ישראל אמצעי התראה מספיקים.
מיכאל איתן: זה כולל את משרד התקשורת האם הוא מבצע את תפקידו, משרד הבריאות, המשרד לאיכות סביבה.
מיכאל איתן: גם ביחס לאנטנות, גם ביחס למכשירים.
מיכאל איתן: דבר שני, משהו כאן מאד מוזר.
מיכאל איתן: כל מי שדיבר כאן, על כל המחקרים, אפילו המשרד לאיכות הסביבה, זה באמת מוביל לחברות הסלולאריות לא רק בארץ, אלא גם בעולם.
מיכאל איתן: בעיני זה לא מוצא חן, זה מצלצל מאד לא טוב שהמדינה כגוף ציבורי, אינה עושה הפרדה.
מיכאל איתן: אני מעדיף שאת הכספים האלה שהחברות הסלולאריות נותנות, שיקצו אותם למטרות חברתיות, שיחסכו מתקציבים אחרים.
מיכאל איתן: כאן צריך לבנות חומה סינית, שאי אפשר לעבור, בין הגורמים שבודקים ונותנים מידע לציבור, לבין החבות הסלולאריות.
מיכאל איתן: אתם אומרים שהציבור מרגיש טוב, יש דברים שעושים למראית עין כדי שארגיש יותר נוח.
מיכאל איתן: כשאני שומע את זה, אולי אני פרנואיד, אבל צריך להתחשב גם בפרנואידים.
מיכאל איתן: כבר היו דברים מעולם, לכן יש כלל יסוד בהתארגנות חברתית של בני האדם, שאומר, ניגודי אינטרסים לעשות הפרדה מוחלטת.
ענת מאור: אין לי ספק שאם החברות הסלולאריות נותנות תקציב לחוקרים פרטיים, זו ממש השחתת מידות מקצועיות ובריאותיות.
ענת מאור: אם הבנתי טוב, יכול להיות שזו אחת הדוגמאות שקרתה.
ענת מאור: השאלה אם חברות הסלולאריות, כמו שאנחנו אומרים לתעשיינים, לתת תקציב למשרדי הממשלה, שאז הם מקצים את זה לפי קנה מידה אובייקטיבי ולמוסדות מחקר, גם את זה אתה פוסל?
מיכאל איתן: אני מכיר את החיים.
מיכאל איתן: ברגע שמשרד ממשלתי מקבל, יש פקיד אחראי שאומר, אם יפסיקו כאן, אני לא אהיה כבר פקיד, יורידו אותי בדרגה, אני לא אהיה חשוב.
מיכאל איתן: אחר כך יש אנשי מחקר, והם אומרים, אם נהיה יותר מידי קיצוניים לא יהיה לנו מי שיממן את המחקר, השקענו כאן את כל חיינו.
מיכאל איתן: אסור שיהיה בכלל קשר.
מיכאל איתן: אסור בשום פנים ואופן, זה צריך להיות משהו מנותק, שהאדם שעושה ומטפל, לא יהיה קשור בשום זיקה ובשום קשר לסלולארי.
מיכאל איתן: אנחנו מדינה שבנושא הזה יש אחוז משתמשים גבוה, אנחנו יכולים להרשות לעצמנו להקצות מכספי משלם המסים, זו הוצאה הכי פחות מבוזבזת מהרבה הוצאות אחרות, ואני לא רוצה להיכנס למה, כל אחד מאתנו יש סדר עדיפויות אחר.
מיכאל איתן: במשפט אחרון לסיכום עמדתי, קודם כל אני מברך אותך שהיית ערה לעניין ושכינסת את הוועדה ואני חושב שאת צריכה לפנות ליו"ר הכנסת, זה נושא שמשותף לכמה ועדות כנסת, צריך למצוא תקציב, הכנסת צריכה להוציא קול קורא.
מיכאל איתן: צריך לעשות את זה לא בחופזה, להיפגש באופן אישי עם כל האנשים כאן, לקרוא מה נעשה בעולם, להיעזר באנשים מקצועיים, והכנסת צריכה לומר את דברה בצורה הברורה ביותר, לא להתחמק.
מיכאל איתן: יש דבר בלתי מודע, סיכון של לא לעשות פאניקה ומצד שני צורך לנקוט באמצעי זהירות, לזה כולם שותפים, לא שמעתי אחד שאומר פה לא צריך שום דבר הכל בסדר.
מיכאל איתן: לגבי מהם מצעי הזהירות הדרושים, לזה אין לנו עדין תשובה, אולי נוכל לעשות את זה בקול קורא שלנו.
אביגדור קוק: כנציג חברת מוטורולה, אלה מחקרים מסובכים, אנחנו עוסקים בזה 20 שנה, מהצד המקצועי.
אביגדור קוק: אני חושב שכל מה שנעשה במדינת ישראל, חייב להיות מתואם עם מדינות אחרות, חוץ מזה אנחנו לא היחידים על הגלובוס, את תקציב הסלולארי אנחנו קונים, אנחנו לא ממציאים שום דבר, אנחנו במקום ה- 12 מבחינת חדירה ולא במקום הראשון, גם באיטליה מדברים הרבה, אנחנו לא יכולים להיות לגמרי מנותקים, לכן כל פעילות צריכים להסתכל טוב מאד מה עושים בעולם.
ענת מאור: אני רוצה ברשותכם לסכם את הדברים הבאים.
ענת מאור: בישיבה לגבי המחקרים הנדרשים לבדיקת הנזקים מאוזניות הטלפונים הסלולאריים ומטלפונים סלולאריים בכלל.
ענת מאור: קודם כל אני רוצה לקבוע שההערכות לפי נציגי הממשלה היא לא מספקת למרות הדיווח שקבלנו על מחקרים שנעשים, שעל כך אנחנו כמובן מברכים.
ענת מאור: ברמה הארגונית, הוועדה פונה לראש הממשלה להקים מחדש ועדה בין משרדית, לנושא הקרינה האלקטרומגנטית.
ענת מאור: להועיד לכך תקציבי מחקר לאלתר.
ענת מאור: לא לחכות לחקיקת הכנסת, ולקבוע בצורה מסודרת מי עומד בראשה.
ענת מאור: אני לא מוצאת לנכון שהוועדה תתערב האם זה משרד הבריאות או המשרד לאיכות הסביבה למרות שפנו אלינו שנחליט, חבר הכנסת איתן, אתה מסכים איתי שלא אנחנו צריכים לקבוע מי יעמוד בראשה?
ענת מאור: הוועדה מברכת על החקיקה הפרטית שחברי הכנסת יזמו בעניין וללא ספק היא פונה לממשלה לקידום החוקים בשיתוף פעולה עם חברי הכנסת, בשינויים שנדרשים, ולקדם את החקיקה.
ענת מאור: הוועדה פונה על האחראי על ההגבלים העסקיים, שיעשה שימוש בסמכותו ויענה לאיגוד הצרכנים, ויראו מה קורה בעניין שיתוף הפעולה בין החברות הסלולאריות, האם הוא עולה בקנה אחד עם יעילות, התארגנות, זה דבר מאד מכובד, או שיש בו גם מן המונופול שעלול לפגוע את היכולת הצרכנית, או בעצם את רוב רובו של העם, להתארגן, להסברה וכו'.
ענת מאור: לגבי הנושא של החברות הסלולאריות.
ענת מאור: מאחר ויש לנו עמדה של משרדי הממשלה, ולאחר ששמעתי את חבר הכנסת איתן, הנושא נשאר פתוח.
ענת מאור: ללא ספק, אנחנו קודם כל פונים לחברות הסלולאריות שלא לעשות שימוש בתקציבן עם חוקרים פרטיים, שהמחקר יכול להיות מוטה, בלתי מקצועי ולא אובייקטיבי.
ענת מאור: אז זה גורם את הנזק המאד גדול של מידע לא אמין שמטעה את הציבור.
ענת מאור: האם יש מקום להיעזר בו למחקרים בינלאומיים?
ענת מאור: או לחילופין למחקרים בארץ, אנחנו לא נקבל כרגע החלטה, כי שמעתי בקשב רב את הדברים של המתנגדים לדעה שחשבתי מראש.
ענת מאור: ללא ספק, כל הטיית מחקר גורמת גם לנזק וגם לפיחות באמינות ובקואופרציה של הציבור שמרגיש שזה לא מחקר קנוי .
ענת מאור: לגבי העניין של הכנסת, אני מציעה שהוועדה תבדוק את הצעתו של חבר הכנסת איתן לגבי העמדה שלא נהיה הפעם רק רשות מפקחת ומחוקקת , אלא גם רשות מסבירה יוזמת וכו'.
ענת מאור: אנחנו נבדוק זאת עם יו"ר הכנסת, נשמע את חוות דעתו.
ענת מאור: זאת מבלי לשחרר את כל משרדי הממשלה.
מיכאל איתן: יש מנגנון של ועדת חקירה פרלמנטרית, לכן אני אומר, לא נעשה חקירות אבל נבדוק מה נעשה.
ענת מאור: נבדוק את זה עם יו"ר הכנסת, אבל במקביל הוועדה חושבת שעד שיש מחקרים, כי מחקר זה זמן ותקציב.
ענת מאור: בהיעדר מחקרים, חייבים לנקוט את כל אמצעי הזהירות המקסימלים, את כל אמצעי האזהרה, ומה שנקרא מדיניות מחמירה שמתבססת על ידע קודם בנושא קרינה.
ענת מאור: כמו שהוועדה והמשרדים צריכים להימנע מזריעת פאניקה והיסטריה, אנחנו גם לא יכולים לקבל כל הזמן את הפניה אל תעשו פאניקה הכל בסדר, בגלל שלוש סיבות שהוצגו פה מאד ברור: סיבה ראשונה שבפעמים רבות בקרינה, הממצאים מתבררים רק אחרי מספר שנים, ודוגמת הגזזת היא דוגמא נהדרת, כי ישבתי פה בחדר הזה עם אותם ילדים דאז.
ענת מאור: דבר שני, אנחנו יודעים שיש בעיות קרינה והשפעתן על בריאות גם מדברים קודמים, ודבר שלישי, בכל זאת אמצעי זהירות תמיד עדיפים מהכיוון ההפוך.
ענת מאור: באופן מפורש זה אומר שאני פונה למשרדי הממשלה, במקביל לבדיקה שנעשה פה בכנסת, לעשות בדיקה מחודשת של מה שקיים עד היום.
ענת מאור: איזה מידע מעבירים לציבור?
ענת מאור: באיזה צורה?
ענת מאור: איזה תקציבים המשרדים מוציאים על זה, משרד הבריאות, משרד המדע, המשרד לאיכות הסביבה.
ענת מאור: בינתיים יש ידיעות מעיתונאים שזה צינור מאד חשוב להעברת מידע.
ענת מאור: חשבתי שיש גם לעמותה של הצרכנות תקציב, כי הייתי רוצה לפנות גם אליכם, לרשות להגנת הצרכן, או לפחות שתעשו גם אתם שימוש בתקשורת.
גלית אבישי: אנחנו עושים את זה, יצרנו גם קשר עם מומחים ופנינו ל- ‘which’, לארגון הצרכנים הבריטי בבקשה לקבל את המחקר שלהם, כי גם לנו עדין לא ברור מה הייתה השיטה שנעשה בו המחקר הזה.
ענת מאור: אז אנחנו מבקשים בכל אופן שכל אחד יעשה משהו לגבי ההסברה.
ענת מאור: הסיכום הבא, אני פונה לכל המשרדים, שנושא הילדים יקבל תשומת לב מיוחדת, בוודאי באזהרות, בכמות השעות, בעוצמת השימוש ואם יש צורך אז גם במחקרים.
ענת מאור: אין ספק שנושא הילדים הוא רגיש מיוחד, אגב שמחקרית הוא מסובך ביותר לפי מה שהבנו, זה לא אומר שתשומת הלב וההסברה לא תהיה לגביו.
ענת מאור: הסעיף הבא הוא לגבי הערתו של חבר הכנסת מחול.
ענת מאור: הבנו מהמשרד לאיכות הסביבה שאנחנו עטופים בתקנים די מחמירים.
ענת מאור: בכל זאת, יש הערה שנשמעה לגבי ריכוז אנטנות סלולאריות באזורי מגורים.
ענת מאור: זאת אומרת, שהאזרחים כפרטים, כל אחד למען הכנסה, שם את זה על ביתו, והריכוז שנוצר הוא בסוף בעייתי.
שיאלה קנדל: התייחסתי לזה קודם.
מיכאל איתן: ככל שיש יותר אנטנות הקרינה יותר קטנה, כשזה מוקד אחד גדול הקרינה יותר גדלה.
ענת מאור: הסעיף הבא זה נושא האוזניות, אנחנו רושמים בפנינו שאין תשובה עדין למשרד לאיכות הסביבה, והוועדה מבקשת שברגע שיהיה מידע ספציפי לגבי האוזניות, כי אין ספק שזו אחת הסוגיות שהציבור עכשיו הכי רוצה לקבל מידע, כי בין היתר, מאמצעי זהירות והגנה, דווקא עברו לאוזניות.
ענת מאור: בעניין הזה אנחנו רושמים לפנינו שעוד אין ממצאים על המחקר שהתבצע, ואנחנו מבקשים לקבל את זה בהקדם, לרבות ניסיון לפענח את תוצאת המחקר גם להמלצות, אם ניתן.
ענת מאור: בוודאי שאני לא יכולה להקדים את המאוחר, אבל צריך לדעת שזו אחת ההמלצות שהציבור בעצם צמא אליה, ומחכה להנחיה.
ענת מאור: יש פה למעשה מצב של חוסר יכולת בנקודה מאד קריטית שכל אזרח ואזרח מתלבטים, האם להמשיך בטלפון הרגיל או להשתמש באזנייה.
ענת מאור: בכל מקרה, אני מבינה שלגבי כמות השעות שמשתמשים, זה נתון מאד משמעותי, שעל זה למשל, מערכת הסברה, בתקציב ממשלתי, ובמשרד החינוך...
ענת מאור: אגב, לא הזמנו נציג של משרד החינוך?
ענת מאור: כי לא חשבנו על עניין הילדים, זה מאד קשור אליו.
ענת מאור: אני מבקשת להעביר גם למשרד החינוך את הסוגיה וההמלצה שבעצם תעשה מערכת הסברה רצינית, וגם בתוך מערכת ההוראה, של סכנות הקרינה של המינון בשימוש.
אריק קרסנטי: של השימוש בטלפונים סלולאריים, הסכנות הם לא רק בקרינה, הם אולי קשורות יותר להתמכרות לטלפונים.
ענת מאור: אולי גם נוסיף לתרבות בארץ.
טל זילברשטיין: שתי הערות לסיכום: אחד, החברות לא התחילו לפעול עד שלא קבלו אישור מאד מפורט של הממונה על ההגבלים העסקיים מגדיר את תחומי הפעילות, והממונה על ההגבלים משתמש בזה היום כתקדים לשימוש של חברות בהסברה ציבורית לכל הפעילות שלו.
גלית אבישי: אני אשמח לדעת את הנימוקים שלו.
טל זילברשטיין: דבר שני חשוב לציין שבכל חוברות ההפעלה שנמצאות בעברית לכל טלפון שנמכר בישראל מצוינים מה שנקרא, הוראות שימוש בטוח במכשיר, שאומרות וממליצות למי שחושש מחשיפה מרובה לגלי רדיו, לדבר פחות במכשיר, זה כתוב בתוך הוראות היצרנים.
איריס פריד: שמי איריס פריד מהאגודה למלחמה בסרטן, אני רוצה להגיד שאנחנו לוקחים את זה מאד ברצינות, ויש לנו ועדת מומחים בנושא של מסרטנים סביבתיים, כשהוועדה הבאה תידון בדיוק בנושא הזה.
איריס פריד: המטרה שלנו היא לפתוח במערך הסברה בנושא הזה, ובבעייתיות שיש עם אי הידיעה אם השימוש בטלפונים סלולאריים הוא מסרטן או לא.
איריס פריד: נשמח לשתף פעולה בכל הנושא של ההסברה.
אריק קרסנטי: אני רוצה להדגיש לסיכום שאנחנו לא מתמקדים בהיבטים מסרטנים של השימוש בטלפונים סלולאריים.
אריק קרסנטי: ההיבטים הנוספים, היותר קטלניים זה ריבוי תאונות דרכים...
ענת מאור: לא הבנתי את הקשר לתאונות דרכים.
אריק קרסנטי: אחת מהבעיות העיקריות שלא דברו על זה, שכשמדברים בטלפון סלולארי, גם עם דיבורית, בתוך רכב, יש האטה של זמן תגובה, וזה מעלה את הסיכון לתאונות דרכים.
ענת מאור: אני מבינה, אבל ברשותך זה שייך לוועדת הכלכלה.
בת שבע גרניט: לא נאמר גם על רמות הסיכון של מכסי עור של הטלפונים הסלולאריים, האם הם בטוחים או לא בטוחים.
שיאלה קנדל: נכון להיום אנחנו מזהירים בפני כל המכסים ששמים על הטלפונים הסלולאריים שאמורים להגן בפני הקרינה האלקטרומגנטית.
שיאלה קנדל: רוב הדברים שיוצאים לשוק היום, מה שהם עושים ממסכים את הראש בקרינה האלקטרומגנטית, אבל הבעיה היא שהזווית מאד חשובה.
שיאלה קנדל: במקרים מסוימים הם יכולים לגרום בעצם לחשיפת יתר, כי יש בעיה של תשדורת בין האנטנה לאנטנה של הטלפון הסלולארי, ואז הטלפון הסלולארי מגביר את ההספק שלו, עובד בהספק המקסימלי, ובעקבות כאלה דברים חושפים את הראש לרמות חשיפה גבוהות יותר.
שיאלה קנדל: בחומר ההסברה של המשרד לאיכות הסביבה זה קיים.
ענת מאור: אני מבקשת לעשות בדיקה בין כל המשרדים, כמו שנבדוק עם היו"ר, לעשות פרסום ציבורי בתקשורת.
סיגל סדצקי: חשוב לדעת, לאגודת הצרכנים שהשוו את הנושא לגזזת, חשוב בכל זאת להגיד מילה אחת.
סיגל סדצקי: אני בעד כל האזהרות שבעולם, ואנחנו חייבים ללכת בזהירות, שאלתם, ואמרתי שאין לנו היום תשובה, אבל חשוב לדעת שבכל זאת, כל הקונצנזוס המדעי היום, הוא שגם אם יתברר שהקרינה הזו היא קרינה מסרטנת, היא בלתי ניתנת להשוואה עם קרינה מייננת.
סיגל סדצקי: ההערכה של כל המדענים היום היא שרמת הסיכון שלה לא דומה לרמה של קרינה מייננת.
סיגל סדצקי: הנקודה הזו חשובה כי בכל זאת צריך לשקול את הדברים בפרופורציות כי אחרת הציבור לא יודע ממה להיזהר כי אני מתקיפים אותו בהמון דברים ולמחרת אומרים לו דברים אחרים.
סיגל סדצקי: הנקודה הזו היא נקודה שחשוב לזכור אותה ברקע.
ענת מאור: אנחנו לא מתכוונים לעבור מקיצוניות לקיצוניות, ובהנחה שהאמצעים הטכנולוגים האלה והתקשורתיים האלה קיימים, אנחנו מבקשים מידע אמין, שיוכל גם לעשות את ההבחנות, שזה לא כמו סרטן ישיר, אבל גם את ההזהרות.
ענת מאור: לכן חשוב האמינות במידע, הפצתו ברבים, וקידום המחקר, אבל לא לחכות עד למחקר, אלה הדברים החשובים.
מיכאל איתן: למשל אם היינו יכולים להגיע למצב שכל אחד שמקבל מכשיר, יקבל גם דף הסבר המסביר מה המצב מבחינה בריאותית, ואיך להשתמש בו בצורה הכי פחות מסוכנת, שלא החברות הסלולאריות יכתבו את זה, שאת זה תכתוב המדינה.
אביגדור קוק: אני אומר שהדברים האלה נמצאים בחוברות, לפחות בחוברות של החברה שלנו זה כתוב.
אביגדור קוק: זה שאנשים לא קוראים זה דבר אחר.
מיכאל איתן: לי יש שלושה או ארבעה מכשירים, אף אחד מאתנו לא קיבל.
אביגדור קוק: כשקיבלת את המכשיר, זה יחד עם החוברת, אבל יכול להיות שאנשים לא מאמינים למה כתוב.
מיכאל איתן: מי כתב את זה?
אביגדור קוק: טובי המומחים שבעולם.
מיכאל איתן: אז אני מבקש שיוציא את זה משרד הבריאות או המשרד לאיכות הסביבה או התקשורת או המדע.
ענת מאור: אני רוצה לחזור על שתי ההצעות הנוספות.
ענת מאור: אנו פונים לאותה ועדה בין משרדית, או אליכם עד שהיא תקום, לחשוב יחד עם החברות הסלולאריות איך עושים את זה, מטעם גורם אובייקטיבי, קרי, משרדי ממשלה, ולא החברות עצמם, דבר שני, דף נפרד ולא בתוך החוברת, שאותה תאמין לי, נמשיך לא לפתוח.
ענת מאור: שיהיה דך אחד הסבר ידני לכל אזרח, אזרחית וילד.
מיכאל איתן: תראי שהדינמיקה של לכתוב את זה כבר תניב משהו.
ענת מאור: דבר אחרון, אנחנו פונים לכל אמצעי התקשורת , שאני רוצה להגיד שפנינו אליהם בעניין התרמת איברים, והם הגיבו מאד טוב, אנחנו פונים לאמצעי התקשורת, שבהתנדבות יעשו פתח למערך הסברתי של תשדירים שיתנו את המידע הקיים, מיוחד כדי למנוע התמכרות, אולי במיוחד לטלויזיה החינוכית כלפי נוער וילדים, לגבי שימוש מושכל ויעיל בתקשורת.
ענת מאור: אני רוצה להזכיר לכל מי שנכח כאן לפני חודש שהוועדה התכנסה לישיבה דחופה לאחר שנודע על השלכות של טלפון סלולרי על כלל האוכלוסייה ושאלת האוזניות.
ענת מאור: פנינו אז למשרד לאיכות הסביבה וביקשנו שכאשר יוגש הדוח הסופי מאנגליה, הוא יומצא לנו עם המסקנות וההתייחסויות.
ענת מאור: אני קודם כל רוצה להודות למשרד לאיכות הסביבה על קבלת הדוח המלא, שכן אנחנו נעזרנו בתמצית הדוח שקיבלנו דרך האינטרנט לאחר שהתקיימה מסיבת עיתונאים באנגליה.
ענת מאור: אני רוצה לחזור על עיקרי הממצאים ולומר מה מטרת הדיון.
ענת מאור: כפי שהערכנו לפני חודש, המחקרים העמוקים והיסודיים גם לאחר פרסום הדוח הזה לא מצביעים על מסקנות שאפשר להוכיח באופן מוחלט ומובהק את מידת הפגיעה ואת עוצמת הפגיעה.
ענת מאור: עם זאת, כפי שציינו אז, אי-הוכחה חותכת על נזק חמור, בשום אופן אין משמעותה שאין נזק ידוע ומוכר מעצם הקרינה, שאין נזק מצטבר ושלכן עד שיסתיימו המחקרים אפשר להיות שאננים.
ענת מאור: אני רוצה גם להזכיר שהוועדה לפני חודש קיבלה מידע על המחקרים המתוכננים והתברר לנו שהמחקר העולמי שישראל שותפה לו יחד עם עוד 12 מדינות ייקח שנתיים-שלוש ולמעשה עד שהוא יפורסם יכול שיעברו ארבע-חמש שנים.
ענת מאור: נוער וילדים של היום יהיו בעוד ארבע שנים מבוגרים מה עוד שגם המחקרים בארץ הם ארוכי טווח וגם התקציבים להם עוד לא ברורים.
ענת מאור: לכן אנחנו נקראים לישיבה שנייה על-מנת למקד אותה בעיקר לגבי ילדים ונוער וגם להתמקד בקבלת תשובות ממשרדי הממשלה השונים לגבי מה שהוחלט בישיבה הקודמת.
ענת מאור: אני רוצה לקבל תשובות ממשרדי הממשלה לגבי הנושאים דלהלן: אני רוצה להזכיר שהתוודענו לחומרת העניין כאשר בוטלה הוועדה לשיתוף פעולה בין כל המשרדים וראינו איך הממשלה מטפלת בעניין של קרינה וסכנותיה כממשלה ולא כל משרד בנפרד.
ענת מאור: הנושא השני עליו נשמע מהמשרד לאיכות הסביבה לגבי המחקרים ושיאמרו לנו מה המסקנות הנוכחיות של המשרד.
ענת מאור: אני מודה על חומר שביקשנו וקיבלנו לגבי אוזניות ונבקש לקבל דוח לגבי הסוגיה הקונקרטית של אזניות.
ענת מאור: הסוגיה השלישית היא לגבי הילדים.
ענת מאור: דוקטור אלי רכטר שייצג בזמנו את נושא הילדים עדיין לא הגיע, אבל הוא יצטרף בהמשך לישיבה.
ענת מאור: אנחנו מבקשים לדעת מה עושים לגבי ילדים ונוער במיוחד, שכן אותן הערכות שהעלינו בישיבה דאז אמרו שנושא הילדים הוא בעייתי יותר משני היבטים: האחד, מטבע הדברים מבחינה בריאותית קונקרטית וישירה, השפעה של הקרינה על ילד ונער גדולה יותר, ילד במצב של גדילה, ולכן כל המערכות רגישות יותר מבחינה רפואית.
ענת מאור: שנית, מידת היכולת לשלוט על שימוש בטלפון הסלולרי קטנה יותר וזאת בגלל שיקול דעת פחות, בגלל בעיית ההתמכרות וכולי.
ענת מאור: אנחנו מכירים התמכרות לסמים, מכירים התמכרות למחשבים, לאינטרנט, להימורים, אבל גם בנושא הזה יש לנו בעיה רצינית מאוד.
ענת מאור: לכן הישיבה הזאת היא בחזקת התייעצות על מה קורה לגבי הגבלות או כל דרך אחרת על ילדים ונוער.
ענת מאור: האם זה בחקיקה, האם בתקנות, האם רק הסברה, האם דרך מערכת החינוך.
ענת מאור: גם באנגליה, לפי מה שביררנו, עוד אין המלצות אלא שהם נתנו את הכיוון הכללי שיש צורך להגביל ולהנחות יותר את הנוער.
ענת מאור: עדיין אין שם מדיניות האם זה ייעשה דרך חקיקה, תקנות, או הסברה חינוכית.
ענת מאור: אני רוצה לפנות לחברות הסלולריות.
ענת מאור: חברי הוועדה והמומחים פנו אל החברות הסלולריות וביקשו לא להסתפק באותה חוברת שנמצאת אצלנו שביחד עם כל התקנות והסברים יש גם מעט אזהרה.
ענת מאור: בעניין הזה אני רוצה להזכיר את הצעת החוק של חבר הכנסת פינס.
ענת מאור: אחר-כך הוא גם ידבר עליה ואני מבינה שהיא תעלה בקריאה טרומית.
ענת מאור: בנוסף לכך ביקשנו שכל אזרח ואזרחית שקונים פלאפון בכלל וילדים בפרט יהיה דף ובו יהיו רק אזהרות והתרעות כאשר הדף הזה יוצא בשתי שפות ויותר ומיידית.
ענת מאור: אנחנו מבקשים לדעת מה התקדם בנושא זה מאז הישיבה הקודמת.
ענת מאור: אני רוצה להקריא מכתב של אזרח שפנה אלי ובו הוא מעלה בעיה מאוד רצינית, שבנושא שלה כבר פנו אלי בעבר.
ענת מאור: באותו חוזה של החברות הסלולריות, גם כאשר הילד מגיע למסקנה שהילד מתמכר והשימוש הוא שלילי, בעצם הוא בחזקת שבוי של החברות לפחות לשלוש שנים.
ענת מאור: אני רוצה לקבל גם בנושא זה מידע כדי שהוועדה תוכל להתייחס לנושא.
ענת מאור: הורה קנה פלאפון לילדו והתברר לו שקורה כל מה שאנחנו אמרנו, לא היה לו מספיק מידע על הסכנות הבריאותיות והילד ממש התמכר וצמוד לפלאפון.
ענת מאור: הוא בא אל חברת הפלאפון ואמר שהוא רוצה להחזיר את הפלאפון.
ענת מאור: מאחר שהוא אומר דבר שכולנו חווינו אותו לצערנו הרב, אנחנו מבקשים לקבל תשובה מהחברות הסלולריות לא רק מהיבט של הצרכן הרציונלי הריבוני והחופשי, אלא מהיבט הילדים במיוחד ולדעת איזו תשובה אתם נותנים לנו כועדה שתהיה כלפי ההורים.
שיאלה קנדל: הדוח האנגלי בפירוש מעלה נקודות שהועלו בעבר על-ידי המשרד ועל-ידי גורמים אחרים בממשלה ואינו מחדש אינפורמציה מדעית.
שיאלה קנדל: כלומר, לא מביא שום אינפורמציה מדעית חדשה, אבל מצד שני, כפי שהוא מציין, לא ניתן היום לומר במאה אחוז ביטחון שברמות שהן מתחת לתקן, שהן רמות שהוכיחו שיש אפקטים ביולוגיים לגביהם, לא הוכח הנזק ואם יש נזק באפקטים הביולוגיים, כי זה שיש אפקט ביולוגי זה לא בהכרח אומר שיש נזק.
שיאלה קנדל: לכן אנחנו ממליצים, כפי שממליץ הדוח האנגלי – לאחר מכן הוא אומץ גם על-ידי משרד הבריאות האנגלי – לנקוט בזהירות מונעת עד אשר ימצאו תשובות חד-משמעיות לסימני השאלה הרבים שנשארו עדיין בתחום.
שיאלה קנדל: אנחנו בפירוש אומרים שאנחנו רוצים לנקוט במדיניות זהירות מונעת ובשל כך אנחנו נוקטים כך בהצבת מוקדי השידור בכל המדינה וגם אנחנו רוצים למנוע עידוד של שימוש בטלפונים סלולריים על-ידי ילדים וזאת בגלל היותם אוכלוסייה רגישה.
שיאלה קנדל: אנחנו לא אומרים שיש אפקטים מוכחים, אבל בשל סימן השאלה הגדול אנחנו בפירוש רוצים למנוע את עידוד השימוש ולמנוע שימוש בילדים בפרסומות לטלפונים סלולריים.
שיאלה קנדל: בנוסף לכך אנחנו קוראים לכל הגורמים העוסקים בדבר, בכללם מוסדות התכנון והחברות הסלולריות, לפעול לפי חובת הזהירות המונעת, להתחשב ברגישות הציבור בבואם לבחון חלופות למיקום מתקני שידור.